РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.12.2021Справа № 910/14012/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В. В., за участі секретаря судового засідання Рєпкіної Ю. Є., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО"

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО"

про визнання недійсними окремих умов договору та застосування наслідків недійсності,

Представники учасників процесу згідно протоколу від 06.12.2021,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2021 року Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" про:

- визнання недійсним з моменту укладення абзац 2 додатку № 2 до договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 № 0435-02013, укладеного між КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" та ПрАТ "НЕК "Укренерго" такого змісту: "віртуальні точки комерційного обліку (ГКО) на межі з ліцензіатами та/або іншими власниками мереж ідентифіковані в договорі про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладеному між оператором системи розподілу та Користувачем відповідно до п.п. 11.1, 11.2 Розділу XI Кодексу системи розподілу та п. 2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії";

- визнання недійсною з моменту укладення умову Додатку № 2 до договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 №0435-02013, укладеного між КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" та ПрАТ "НЕК "Укренерго" щодо значення обсягу відбору електричної енергії (WZVi), що міститься у формулі визначення обсягу переданої електричної енергії за розрахунковий період для забезпечення власних потреб електричних станцій Виробників у вигляді словосполучення: "та/або мереж операторів систем розподілу, та/або мереж інших власників" (Додаток №2);

- визнання недійсним з моменту укладення Додаток № 2/1.

- застосування наслідків недійсності абзацу 2 додатку № 2, словосполучення у значенні обсягу відбору електричної енергії (WZVi), що містяться у формулі визначення обсягу переданої електричної енергії за розрахунковий період для забезпечення власних потреб електричних станцій Виробників: "та/або мереж операторів систем розподілу, та/або мереж інших власників" та Додатку № 2/1 до договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 №0435-02013, шляхом стягнення з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" 147 814 279,61 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в справі № 910/14012/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.09.2021, встановлено сторонам строки на вчинення процесуальних дій.

20.09.2021 від відповідача надійшли клопотання про продовження процесуального строку на подання відзиву та клопотання про залучення до участі у справі третьої особи.

У судовому засідання 22.09.2021 суд встановив відповідачу строк на подання відзиву, залучив до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та відклав підготовче засідання у справі на 11.10.2021.

30.09.2021 представником позивача подано докази направлення позову третій особі.

05.10.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Судове засідання, відкладене на 11.10.2021, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Джарти В. В. на лікарняному.

12.10.2021 позивач подав до суду відповідь на відзив.

Ухвалою від 21.10.2021 після виходу судді з лікарняного підготовче засідання у справі було призначено на 03.11.2021.

25.10.2021 від третьої особи надійшли пояснення.

27.10.2021 від позивача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

03.11.2021 представником позивача подано пояснення по справі з урахуванням пояснень третьої особи.

За наслідкам судового засідання 03.11.2021 судом була постановлена ухвала про закриття підготовчого провадження та призначений розгляд справи по суті в судовому засіданні 06.12.2021.

У судовому засіданні 06.12.2021 представник позивача просив позов задовольнити, посилаючись на обставини та факти, викладені в позовній заяві.

У свою чергу відповідач та третя особа проти позову заперечували, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві та письмових поясненнях.

Відповідно статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «НЕК «Укренерго» як Оператор системи передачі (далі - ОСП) є природним монополістом з передачі електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами на всій території України та є єдиним в Україні підприємством, яке здійснює диспетчерське управління режимами роботи об`єднаної енергетичної системи України, забезпечує функціонування ринку електричної енергії.

Враховуючи наявність у КП КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» об`єктів генерації, зокрема, теплоелектроцентралі 5 (ТЕЦ - 5) та 6 (ТЕЦ - 6), 01.01.2019 між КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (далі - Користувач), як виробником електричної енергії та ПрАТ «НЕК «Укренерго» (далі - ОСП/АР) укладено Договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0435-02013 (далі - договір).

Позивач зазначає, що Договір є типовим договором, який затверджений регулятором, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» не мало змоги будь-яким чином вплинути на зміну/конкретизацію редакції зазначеного Договору та, з метою доступу до системи передачі електричної енергії, підписало Договір у відповідній редакції.

Положеннями Договору встановлено, що відповідач зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії відповідно до умов цього договору, а Позивач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору.

Згідно з положеннями Договору позивач є користувачем системи передачі відповідача, фактичний обсяг послуг за яким має визначатися по віртуальним точкам комерційного обліку Користувача (на межі з оператором системи передачі (відповідачем), а саме точки, які визначені сторонами Договору у Додатку №2 до Договору: 62ZV45358G275783 - Kyivteploenergo_Kyivska TETs №5 та 62ZV09112G682165 - Kyivteploenergo-Kyivska TETs №6 (Додаток №2 до Договору).

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що для розрахунків за цим договором використовується фактичний обсяг послуги, який здійснюється на підставі даних щодо погодинних обсягів передачі електроенергії по точках комерційного обліку, які зареєстровані за відповідним користувачем (Додаток № 2 до Договору).Умовами пункту 16.2 Договору передбачено перелік додатків до Договору, які є його невід`ємними частинами, зокрема, і додаток «Перелік віртуальних точок комерційного обліку Користувача на межі з оператором системи передачі», підписаний сторонами 18.06.2019 (далі - Додаток №2). Зразок Додатку №2 знаходиться на офіційному сайті ОСП (ПрАТ «НЕК «Укренерго») за посиланням: https://ua.energy/uchasnikam_rinku/reyestratsiya-uchasnykiv-rynku/dogovory/#649-f98c0d32-1aab.

Додатком №2 сторони погодили Перелік віртуальних точок комерційного обліку Користувача (Позивача) на межі з оператором системи передачі, а саме, як уже зазначалось: 62ZV45358G275783 (Kyivteploenergo_KyivskaTETs№5), 62ZV09112G682165 (Kyivteploenergo-KyivskaTETs№6).

Однак, абзацом 2 Додатку №2 встановлено: «віртуальні точки комерційного обліку (ТКО) на межі з ліцензіатами та/або іншими власниками мереж ідентифіковані в договорі про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладеному між оператором системи розподілу та Користувачем відповідно до п.п. 11.1, 11.2 Розділу XI Кодексу системи розподілу та п. 2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії».

Поряд з цим, у Додатку №2 міститься формула визначення обсягу переданої електричної енергії за розрахунковий період для забезпечення власних потреб електричних станцій Виробників, що заживлені від мереж розподілу/передачі. Зазначена формула містить значення обсягу відбору електричної енергії (позначається у формулі як WZVi). Як встановлено у Додатку №2: «значення обсягу відбору електричної енергії визначено для і-ї віртуальної точки комерційного обліку об`єкта Користувача, розміщеній на межі балансової належності його електричних мереж та мережі оператора системи передачі та/або мереж операторів систем розподілу, та/або мереж інших власників».

Положення такого змісту також встановлене і додатком №2/1 «Перелік віртуальних точок комерційного обліку Користувача на межі з оператором системи передачі» (далі - Додаток №2/1, завірена копія Додатку 2/1 додається), умови якого стосуються переліку точок комерційного обліку, визначених для електропостачальників електричної енергії.

Враховуючи зазначене положення абзацу 2 Додатку №2 та словосполучення у значенні обсягу відбору електричної енергії (WZVi), що міститься у формулі визначення обсягу переданої електричної енергії за розрахунковий період для забезпечення власних потреб електричних станцій Виробників: «та/або мереж операторів систем розподілу, та/або мереж інших власників» та Додатку №2/1, Відповідач здійснює нарахування КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» плати не за фактично надані послуги по всім точкам комерційного обліку, а включаючи і точки комерційного обліку, що визначені в іншому договорі - в додатку договору про надання послуг з розподілу електричної, укладеному з оператором системи розподілу.

ПрАТ «НЕК «Укренерго», на виконання положення абзацу 2 Додатку №2, встановленого формулою значення обсягу відбору електричної енергії та Додатку №2/1, в порушення положень Закону України «Про ринок електричної енергії», здійснює нарахування плати за послуги, які фактично не надаються КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», тобто, здійснює нарахування плати за послуги з передачі, не розділяючи мережі оператора системи передач від ліній системи - поділу, а тому, зазначені положення Додатку №2 та Додатку №2/1 не відповідає приписам Закону.

Однак. Законом України «Про ринок електричної енергії» визначено: система передачі електричної енергії (далі - система передачі) - система ліній, допоміжного обладнання, обладнання для трансформації та перемикань, що використовується для передачі електричної енергії; передача електричної енергії (далі - передача) - транспортування електричної енергії електричними мережами оператора сис еми передачі (Відповідач у цій справі) від електричних станцій до пунктів підключення систем розподілу та електроустановок споживання (не включаючи постачання електричної енергії), а також міждержавними лініями. Вказана послуга надається виключно оператором системи розподілу (ОСП - відповідач); система розподілу електричної енергії (далі - система розподілу) - система ліній, допоміжного обладнання, обладнання для трансформації та перемикань, що використовується для розподілу електроенергії; розподіл електричної енергії (далі - розподіл) - транспортування електричної енергії від електроустановок виробників електричної енергії або електроустановок оператора системи передачі мережами оператора системи розподілу, крім постачання електричної енергії. Вказана послуга надається виключно операторами системи розподілу (ОСР - у спірних правовідносинах - ПрАТ «Київобленерго» та ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі»),

Підтвердженням суттєвої відмінності послуг з передачі електричної енергії від послуг з розподілу електричної енергії є також та обставина, що ці послуги регулюються різними нормативно-правовими актами: Кодексом системи передачі та Кодексом систем розподілу.

Отже, послуга з розподілу електричної енергії є взагалі іншою послугою, яка надається іншим суб`єктом господарювання, а саме, оператором систем розподілу (ОСР).

За твердженнями позивача, предметом Договору на передачу електричної енергії є послуга з передачі електричної енергії, яка надається виключно мережами оператора системи передачі (Відповідача), а ніяким чином не надається лініями системи розподілу. Наведений висновок також згідно доводів КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО підтверджується Порядком встановлення (формування) тарифу на послуги з передачі електричної енергії (далі - Порядок), затвердженим постановою НКРЕКП від 22.04.2019 № 585, яким передбачено, що тариф на послуги з передачі електричної енергії Відповідача розраховується виключно із розрахунку обсягу електричної енергії, яка передавалася мережами Відповідача.

Так, відповідно до розділу 8 Порядку (у редакції постанови НКРЕКП від 06.12.2019 №2609, яка набула чинності з 11.12.2019), тариф на послугу Відповідача з передачі формується на підставі необхідного прогнозованого доходу Відповідача з врахуванням прогнозованих витрати на прогнозований обсяг передачі електричної енергії, а прогнозований обсяг передачі електричної енергії визначається на підставі Методичних рекомендацій з визначення обсягів передачі електричної енергії магістральними та міждержавними мережами і витрат при її передачі (копія додається), затверджених Міністерством палива та енергетики України 12.12.2005 (далі - Методичні рекомендації), якими визначено:

Магістральні електричні мережі - електричні мережі напругою 220 кВ і вище та міждержавні електричні мережі з усією інфраструктурою, в тому числі системи автоматики, захисту, керування, регулювання та зв`язку, які знаходяться в повному господарському віданні структурних підрозділів НЕК «Укренерго» (Відповідача у цій справі) та використовуються для передачі електроенергії від виробника до пунктів підключення енергопостачальних організацій та безпосередньо споживачів (ч. З розділу 4 Методичних рекомендацій).

Обсяг надходження електричної енергії в магістральні та міждержавні мережі - обсяг електроенергії, що був відпущений виробниками електроенергії в магістральні та міждержавні мережі НЕК «Укренерго» (Відповідача у цій справі) та імпортована електроенергія (купівля) за розрахунковий період (ч. 4 розділу 4 Методичних рекомендацій).

Обсяг передачі електричної енергії магістральними та міждержавними мережами - кількість електроенергії, що була відпущена постачальникам, споживачам та операторам зовнішніх перетоків з мереж, які знаходяться на балансі НЕК «Укренерго» (Відповідача у цій справі), за розрахунковий період (ч. 5 розділу 4 Методичних рекомендацій).

Пунктом 5.11. розділу 5 Методичних рекомендації визначено, що прогноз обсягів передачі електроенергії мережами НЕК «Укренерго» розраховується, як різниця між обсягами надходження електроенергії в мережі НЕК «Укренерго» та технологічними витратами електроенергії в цих мережах.

Відповідно до п. 6.8.1. розділу 6 Методичних рекомендацій, обсяги надходження електричної енергії в магістральні та міждержавні електричні мережі - це основний фактор, який обумовлює виникнення та визначає обсяг технологічних витрат електричної енергії в магістральних та міждержавних мережах.

Вихідними даними для визначення прогнозних обсягів технологічних витрат електричної енергії в магістральних та міждержавних мережах є: прогнозоване значення надходження електричної енергії в магістральні та міждержавні мережі, яке визначається згідно з розділом 5 цих Методичних рекомендацій (п. 6.13. розділу 6 Методичних рекомендацій).

Відповідно до п. 8.3. розділу 8 Методичних рекомендацій, на основі «Фізичних балансів електроенергії», які визначаються енергосистемами НЕК «Укренерго» за місяць, в якій представлені звітні обсяги надходження електроенергії в магістральні та міждержавні мережі НЕК «Укренерго», із замірів приладів обліку НЕК «Укренерго» на підстав даних про надходження від електростанцій по ОЕС в мережі, що знаходяться на балансі НЕК «Укренерго» та витрат електроенергії в мережах НЕК «Укренерго».

При цьому, в разі від`ємного значення відпуску електроенергії електростанцією в мережу НЕК «Укренерго», обсяг надходження електроенергії в магістральні та міждержавні мережі від даної електростанції приймається таким, що дорівнює нулю.

Звітний обсяг передачі електроенергії магістральними та міждержавними мережами НЕК «Укренерго» визначається як різниця між обсягом надходження в мережу НЕК «Укренерго» та обсягом витрат електроенергії в мережах НЕК «Укренерго» (п. 8.6. Методичних рекомендацій).

Розділом 8 Порядку (у редакції постанови НКРЕКП від 06.12.2019 №2609, яка набула чинності з 11.12.2019) визначено, що обсяг передачі (споживання) електричної енергії складається з: обсягу технологічних витрат електричної енергії на її розподіл електричними мережами оператора системи розподілу; обсягу споживання електричної енергії споживачами електропостачальників (незалежно від точки приєднання); обсягу споживання електричної енергії споживачами, які купують електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку, незалежно від точки приєднання.

Тобто, формування тарифу на послугу з передачі електричної енергії здійснюється з урахуванням обсягу споживання електричної енергії саме споживачем.

У Позивача відсутні договори купівлі-продажу електричної енергії із споживачем або купівлі-продажу, за яким Позивач є споживачем електричної енергії.

Протягом періоду з 24.02.2021 по 24.03.2021 органом ліцензування - НКРЕКП проведено планову перевірку дотримання суб`єктом господарювання (КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО») вимог законодавства та ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу, за результатами якої складено акт від 24.03.2021 №173, яким встановлено, що Позивач не є енергопостачальником, оскільки не здійснює діяльності з постачання електричної енергії споживачам, договори із споживачами електричної енергії не укладав. Названим Актом орган ліцензування - НКРЕКП констатував 22 рази, що Позивач не здійснював діяльності з постачання електричної енергії споживачам, договори із споживачами електричної енергії не укладав.

За твердженнями Позивача наведене достовірно спростовує факт того, що Позивач є енергопосачальником, та встановлює те, що останній не мав жодного договору купівлі-продажу електричної енергії із споживачем, і не купував та не продавав електричну енергію споживачам, а вступив у договірні відносини із Відповідачем виключно у якості виробника електричної енергії, що підтверджується погодженими сторонами точками комерційного обліку послуги з передачі (абз. 1 Додаток №2). Тому, Позивач є користувачем системи передачі виключно як виробник електричної енергії і має оплачувати послугу Відповідача з передачі електричної енергії лише за фактичні обсяги передачі електричної енергії для забезпечення власних потреб електричних станцій (ТЕЦ 5, ТЕЦ 6), що заживлені від мереж передачі Відповідача, на яких була відсутня генерація. Вказані обсяги передачі електричної енергії визнає Позивач і не оскаржує у цій справі.

Звідси, враховуючи, що згідно Додатку №2 сторонами визначено точки комерційного обліку - Київська ТЕЦ № 5 та Київська ТЕЦ № 6, і КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» фактично отримує послуги з передачі електричної енергії виключно на потреби забезпечення власних потреб електричних станцій, що заживлені від мереж передачі, а також власних потреб електричних станцій, на яких відсутня генерація, тому Позивач за спірним Договором є користувачем системи передачі виключно як виробник електричної енергії, у зв`язку з цим, нарахування Відповідачем за ненадані послуги з передачі електричної енергії у системі розподілу не відповідають приписам Закону України «Про ринок електричної енергії».

Поряд з цим, абз. 4 Додатку №2 встановлено, що: «У разі приєднання мереж станції до мереж Оператора системи розподілу та купівлі електричної енергії для власних потреб електричної станції у Електропостачальника за Правилами роздрібного ринку електричної енергії, розрахунки здійснюються у відповідності з Правилами роздрібного ринку електричної енергії через Електропостачальника». Тобто, зазначеною умовою Додатку №2 визначено, що якщо електрична енергія отримується з мереж Оператора системи розподілу для власних потреб електростанції, то розрахунок немає пре водитись із ПрАТ «НЕК «Укренерго».

Посилаючись на вищевикладене КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО зазначає, що Відповідачем, як природним монополістом з передачі електричної енергії нав`язано власні послуги з передачі електричної енергії та здійснюється нарахування вартості за послуги, які фактично не надаються.

На переконання Позивача, абзац 2 Додатку № 2, словосполучення: «та/або мереж операторів систем розподілу, та/або мереж інших власників», що міститься у визначенні обсягу відбору електричної енергії (WZVi), встановленому у формулі визначення обсягу переданої електричної енергії за розрахунковий період для забезпечення власних потреб електричних станцій Виробників, визначеної у Додатку №2 та Додаток №2/1 підлягають визнанню недійсними, оскільки: фактично своїм змістом суперечать вимогам статей 1, 32 ЗУ «Про ринок електричної енергії» та не спрямовані на реальне настання обумовлених ними правових наслідків, оскільки передбачають нарахування плати за послуги, які фактично не надаються; Відповідачем, як природним монополістом з передачі електричної енергії, в порушення ч. 3 ст. 13 ЦК України, нав`язано власні послуги з передачі електричної енергії та здійснюється нарахування вартості за послуг, які фактично не надаються; у порушення, визначених ст. 13 ЦК України меж здійснення цивільних прав Відповідач використовує монопольні права щодо нав`язування плати за послуги, які фактично не надаються; нав`язування непотрібного контрагенту товару (послуги) статтею 29 ГК України визнається зловживанням монопольним становищем.

Також позивач просить суд застосувати наслідки недійсності абзацу 2 Додатку № 2, оскільки вважає, що ПрАТ «НЕК «Укренерго» як підприємство, яке отримало за недійсними умовами договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 №0435-02013 кошти за фактично ненадані послуги передачі електричної енергії, в розмірі 147 814 279,61 грн зобов`язане повернути кошти КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО».

У свою чергу Відповідач та третя особа заперечують проти позову та зазначають, що у зв`язку зі змінами до Кодексу системи передачі, які відбулися на підставі набрання чинності постанови НКРЕКП від 07.02.2020 № 360, Додаток №1 до Договору «Перелік точок комерційного обліку, зареєстрованих за Користувачем (споживачем)/ перелік віртуальних точок комерційного обліку Користувача на межі з оператором системи передачі» був викладений у новій редакції наступного змісту:

«Розрахунки за цим договором здійснюються на підставі даних щодо обсягів Послуги, які надаються адміністратором комерційного обліку (АКО) за віртуальними точками комерційного обліку на межі з суміжними ліцензіатами та/або іншими власниками мереж, які ідентифіковані в місцевому органі видачі ЕІС-кодів (LIO) НЕК «УКРЕНЕРГО» та підтверджених ОСП графіків відпуску/відбору Користувача системи.

Підтвердженими вважаються графіки, належним чином прийняті та оброблені ОСП з використанням Системи управління ринком.

Розрахунки здійснюються у відповідності з вимогами КСП, ККО, ПРРЕЕ.

Користувач підтримує в актуальному стані перелік ТКО, який використовується в розрахунках АКО».

Дані зміни в Договорі відбулися на підставі наступного того, що постановою НКРЕКП від 07.02.2020 № 360 «Про затвердження Змін до Кодексу системи передачі» (надалі - Постанова НКРЕКП від 07.02.2020 № 360), були доповнені та/або викладені в новій редакції пункти 5.1, 5.3, 5.6 глави 5, 6.2, 6.5 глави 6 розділу XI Кодексу системи передачі.

Однак, у лютому 2020 року АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправною та нечинною з моменту прийняття постанову НКРЕКП від 07.02.2020 № 360 в частині змін до пунктів 5.1, 5.3, 5.6 глави 5, 6.2, 6.5 глави 6 Розділу XI, та змін до додатків 5 та 6 Кодексу системи передачі, затвердженого постановою Нацкомісії 14.03.2018 №309.

Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 13.07.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2020, задовольнив позовні вимоги, а саме визнав протиправною та нечинною з моменту прийняття постанову НКРЕКП від 07.02.2020 № 360 в частині змін до пунктів 5.1, 5.3, 5.6 глави 5, 6.2, 6.5 глави 6 Розділу XI, та змін до додатків 5 та 6 Кодексу системи передачі. Постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 08.09.2021 по справі № 640/3041/20 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва в справі № 640/3041/20 від 13.07.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2020 було скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Отже, на даний час, Постанова НКРЕКП № 360 є чинною з дня, наступного за днем її оприлюднення на офіційному вебсайті НКРЕКП.

Пунктом 15.2 Договору визначено, що у разі внесення змін до типової форми договору про надання послуг з передачі електричної енергії Сторони зобов`язані внести відповідні зміни до цього Договору у строки, визначені відповідним рішенням Регулятора.

У зв`язку з вищезазначеними обставинами 20.09.2021, з метою приведення Договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 № 0435-02013 у відповідність до Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою НКРЕКП від 07.02.2020 № 360, якою в тому числі внесені зміни до типової форми Договору про надання послуг з передачі електричної енергії), НЕК «Укренерго» направило на адресу КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» Додаткову угоду від 17.09.2021, згідно з якою Сторони дійшли згоди викласти умови Договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 № 0435-02013 в новій редакції.

22.09.2021 Позивачем одержана дана Додаткова угода від 17.09.2021, однак на даний час у Відповідача відсутній оригінал повернутої та підписаної зі сторони Позивача даної Додаткової угоди від 17.09.2021 до Договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0435-02013 від 01.01.2019.

Отже, враховуючи нову редакцію текстової частини Додатку №1 «Перелік точок комерційного обліку, зареєстрованих за Користувачем (споживачем)/ перелік віртуальних точок комерційного обліку Користувача на межі з оператором системи передачі», Відповідач стверджував про відсутність предмету спору, оскільки умови викладені в Додатках №1 до Договору, які Позивач намагається визнати нечинними, на даний час є змінені в силу приписів постанови НКРЕКП від 07.02.2020 № 360 та Кодексу системи передач.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У силу норм статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частинами 1-2 статті 4 ГПК України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, якими можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до статті 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 Справа № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків. Аналогічна правова позиція міститься в пункті 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 № 11.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, сторонами не заперечено, що 01.01.2019 між Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго», яке перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго», Оператор системи передачі (далі - ОСП) та Комунальним підприємств виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (далі - користувач) укладено Договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0435- 02013, умовами якого передбачено, що ОСП зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії (далі - Правил) відповідно до умов цього Договору, а користувач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього Договору.

Додатковою угодою №5 від 26.08.2020 з метою приведення Договору у відповідність до Кодексу системи передачі (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою НКРЕКП від 21.06.2019 №1120), даний Договір був викладений у новій редакції.

Пунктом 16.2 Договору (у новій редакції) передбачено перелік Додатків до Договору, які є невід`ємною частиною Договору, серед яких є «Перелік точок комерційного обліку, зареєстрованих Користувачем (споживачем)/перелік віртуальних точок комерційного обліку Користувача на межі з оператором системи передач (Додаток 1)».

Позивач посилався на неправомірність положень абзацу 2 Додатку №1 (в редакції позивача - Додаток №2) та Додатку №1 (в редакції позивача - Додаток №2/1) до Договору, як такі, що передбачають надання послуг, яких КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО, на його думку, не одержує і не замовляє.

Суд вважає такі твердження Позивача помилковими з огляду на те, що вищезазначені Додатки №1 до Договору регулюють процедуру виконання розрахунку об`єму фактично переданої електричної енергії, та на основі цих показників ОСП здійснює нарахування плати за надані послуги з передачі електричної енергії, а тому визнання положень Додатків №1 до Договору недійсними з моменту укладання є незаконним та суперечить діючому Закону України «Про ринок електричної енергії» та Кодексу системи передачі з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи передачі надає послуги з передачі електричної енергії на недискримінаційних засадах відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Кодексом системи передачі, з дотриманням встановлених показників якості надання послуг, забезпечує достатню потужність передачі та надійність системи передачі; проводить аналіз системних обмежень та врегульовує їх шляхом застосування дискримінаційних методів, що базуються на ринкових механізмах, відповідно до правил ринку та кодексу системи передачі.

Тобто, всі користувачі системи передачі, зокрема електропостачальники, повинні платити за послуги з передачі згідно з обсягами визначених пунктом 5.6. глави 5 розділу XI Кодексу системи передачі.

Відповідно до ч. 4 ст. 33 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи передачі надає послуги з передачі електричної енергії та послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління учасникам ринку на підставі договорів, укладених на основі типових договорів про надання послуг з передачі електричної енергії та про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.

Типові договори про надання послуг з передачі електричної енергії та про надання послуг з диспетчерського (оперативно - технологічного) управління затверджуються Регулятором та є додатком 6 до Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309.

На основі типового договору між НЕК «Укренерго» (ОСП) та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» укладено Договір про надання послуг з передачі електричної енергії №0435-02013 від 01.01.2019.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 33 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи передачі має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги з передачі та послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.

Згідно з пп. 1 п. 7.1, пп. З п. 9.3 Договору ОСП має право отримувати від користувача своєчасну оплату за послугу; користувач зобов`язаний здійснювати вчасно та у повному обсязі оплату за послугу на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 6.2 Договору користувач здійснює поетапну передоплату планової вартості послуги ОСП.

Крім того, згідно з п. 6.5 Договору користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги протягом 3 банківських днів з моменту та на підставі отримання акта приймання-передачі послуги, який ОСП надає користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим.

Додатком № 1 (в редакції позивача - Додаток №2/1) до Договору сторони погодили Перелік віртуальних точок комерційного обліку Користувача на межі з оператором системи передачі, а саме: 62ZV45358G275783 Kyivteploenergo_Kyivska TETs № 5 та 62ZV09112G682165 Kyivteploenergo_Kyivska TETs № 6.

07.02.2020 НКРЕКП була прийнята постанова № 360 «Про затвердження Змін до Кодексу системи передачі», якою пункти 5.1, 5.3, 5.6 глави 5, 6.2, 6.5 глави 6 розділу XI Кодексу системи передачі, були доповнені та/або викладені в наступній редакції: «пункти 5.3 та 5.4 викласти в такій редакції:

«Послуги з передачі електричної енергії надаються ОСП на підставі договору між ним та: електропостачальником; виробником електричної енергії для забезпечення власних потреб електричних станцій, що заживлені від мереж ОСР/ОСП, а також власних потреб електричних станцій у випадку відсутності генерації;

Зі споживачами, які купують електричну енергію в електропостачальника за Правилами роздрібного ринку, для яких оператором системи є ОСП, ОСП укладає договір споживача про надання послуг з передачі електричної енергії відповідно до Правил роздрібного ринку».

Згідно з пунктом 4.1 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, для розрахунків за цим Договором використовується плановий і фактичний обсяг Послуги:

1) плановий обсяг Послуги визначається на основі наданих Користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць;

2) визначення фактичного обсягу Послуги у розрахунковому місяці здійснюється на підставі даних щодо погодинних обсягів передачі електроенергії по точках комерційного обліку, які зареєстровані за відповідним Користувачем. З цією метою використовуються дані обліку Адміністратора комерційного обліку та ЕІС Користувача.

У Додатках №1 до Договору визначено, що обсяг послуги з передачі електричної енергії розраховується згідно з фактичними показами засобів вимірювання за даними, що надаються адміністратором комерційного обліку. Визначення фактичного обсягу послуги здійснюється з використанням даних програмного комплексу оператора системи передачі Market Management System (MMS) за всіма зареєстрованими точками комерційного обліку відповідного користувача системи.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про ринок електричної енергії» комерційний об`єм на ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог цього Закону, Кодексу комерційного обліку та Правил ринку. Метою організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії є надання учасникам ринку повної та достовірної інформації про обсяги виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, імпортованої та експортованої, а також спожитої електричної енергії у певний проміжок часу з метою її подальшого використання для здійснення розрахунків між учасниками ринку.

Згідно з пунктом 65 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник послуг комерційного обліку - суб`єкт господарювання, який надає послуги комерційного обліку на ринку електричної енергії відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до пункту 6.5 Договору користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги протягом 3 банківських днів з моменту та на підставі отримання акта приймання-передачі послуги, який ОСП надає користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, таким чином до актів приймання-передачі послуг Відповідачем включається весь фактичний обсяг послуги з передачі електричної енергії з урахуванням електричної енергії відпущеної Позивачем до ПрАТ «Київобленерго», ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі». Даний обсяг послуги з передачі електрична енергії визначається на підставі даних комерційного обліку, наданих Операторами обліку (операторами мереж) до платформи MMS.

Отже, підсумовуючи викладене, слід зазначити, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» має ліцензію з виробництва електричної енергії та ліцензію з постачання електричної енергії. Відповідно в актах приймання-передачі послуг Відповідач цілком правомірно враховує наступні обсяги електроенергії, які використовує Позивач в своїй діяльності: обсяги спожиті на власні потреби, як виробником електричної енергії для забезпечення власних потреб електричних станцій, що заживлені від мереж ОСР/передачі, а також власних потреб електричних станцій, на яких відсутня генерація; обсяги спожиті споживачами Позивача, як електропостачальника, незалежно від точки приєднання.

У даному випадку для визначення фактичного обсягу послуги у розрахунковому місяці Відповідачем беруться дані щодо погодинних обсягів передачі електроенергії по точках комерційного обліку, які зареєстровані за Позивачем, із Системи управління ринком (платформа MMS), яка і формує фактичний об`єм наданої послуги з передачі електричної енергії користувачу по двом напрямам: власні потреби, потреби споживачів.

Дані дії Позивача є законними та відповідають як загальними нормами законодавства, так і спеціальними, які регулюють відносини учасників ринку електричної енергії, зокрема, в частині надання та отримання послуги з передачі електричної енергії.

Крім того, до внесення змін в Кодекс системи передачі Постановою НКРЕКП від 07.02.2020 №360, фактичний обсяг надання Послуги визначався згідно п.4.1 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії що є Додатком 6 до Кодексу системи передачі, зокрема, фактичний обсяг Послуги для виробників електричної енергії визначався на підставі даних щодо обсягів електричної енергії, необхідної для забезпечення власних потреб електричних станцій, на яких відсутня генерація.

Слід зазначити, що відповідно до глави 4.3 розділу IV Кодексу комерційного обліку на ринку електричної енергії використовуються фізичні та віртуальні точки комерційного обліку (надалі - ТКО).

Віртуальні ТКО створюються для цілей функціонування ринку електричної енергії у випадку необхідності формування даних комерційного обліку на основі розрахунків, зокрема на основі результатів вимірювання з однієї або декількох точок вимірювання, які є фізичними ТКО на електричній мережі, в яких фактично вимірюються обсяги та/або параметри електричної енергії.

Таким чином, визначення обсягів електричної енергії на ринку електричної енергії реалізується на платформі Market Management System (MMS) з використанням віртуальних ТКО, які агрегують дані фізичних ТКО.

З огляду на зазначене, відповідальним департаментом НЕК «Укренерго» була розроблена форма Додатку 1 (в Кодексі системи передач відсутня типова форма) до Договору про надання послуг з передачі електричної енергії, в якому конкретизовані умови п.4.1 Договору щодо визначення обсягів надання Послуги з використанням віртуальних ТКО.

Викладені у Додатках 1 формули відображають порядок визначення обсягів Послуги у відповідності до вимог Кодексу системи передач та згідно даних Адміністратора комерційного обліку. Форма додатку була погоджена та підписана Позивачем.

Вказане свідчить про помилковість твердження Позивача, щодо наявності підстав визнавати недійсними з моменту укладання частину умов Додатків №1 до Договору, які містять обов`язкові дані: перелік віртуальних точок комерційного обліку Користувача на межі з оператором системи передачі; порядок визначення обсягу послуги з передачі електричної енергії, що розраховується згідно з фактичними показами засобів вимірювання за даними, що надаються адміністратором комерційного обліку.

Суд вважає за необхідне зауважити, що у межах справи № 910/16783/19 за позовом КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО до НЕК «Укренерго» про стягнення надлишково сплачених коштів за договором про надання послуг з передачі електричної енергії № 0435-02013 від 01.01.2019 судами надавалась оцінка законності дій НЕК «Укренерго» щодо включення до актів прийому-передачі послуги усього фактичного обсягу спожитої КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» електричної енергії. Так у постанові Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 910/16783/19 рішення судів першої та апеляційної інстанції, якими відмовлено було в задоволенні позову, залишено в силі, та зазначено наступне: «Отже, нормами чинного законодавства визначено, що надання послуг з передачі електричної енергії може здійснюватися лише на підставі договору, укладеного між Користувачами та ОСП.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, між позивачем та відповідачем укладено Договір, відповідно до умов якого ОСП зобов`язався надавати послугу з передачі електричної енергії відповідно до умов цього Договору, а Користувач зобов`язався здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього Договору.

Згідно з пунктом 4.1 Договору для розрахунків за цим Договором використовується плановий і фактичний обсяг послуги: 1) плановий обсяг послуги визначається на основі наданих Користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць; 2) визначення фактичного обсягу послуги у розрахунковому місяці здійснюється на підставі даних щодо погодинних обсягів передачі електроенергії по точках комерційного обліку', які зареєстровані за відповідним користувачем (додаток № 2). З цією метою використовуються дані обліку адміністратора комерційного обліку ЕІС користувача.

У додатках до Договору сторони: визначили перелік віртуальних точок комерційного обліку Користувача на межі з оператором системи передачі - Київська ТЕЦ № 5 та Київська ТЕЦ №6; зазначили, що віртуальні точки комерційного обліку (ТКО) на межі з ліцензіатами та/або іншими власниками мереж ідентифіковані в договорі про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладеному між оператором системи розподілу та користувачем (позивачем) відповідно до п. п. 11.1, 11.2 розділу XI Кодексу системи розподілу та п. 2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії; визначили, що обсяг послуги з передачі електричної енергії розраховується згідно з фактичними показами засобів вимірювання за даними, що надаються адміністратором комерційного обліку.

Визначення фактичного обсягу послуги здійснюється з використанням даних програмного комплексу оператора системи передачі Market Management System (MMS) за всіма зареєстрованими точками комерційного обліку відповідного користувача системи.

Обсяг спожитої позивачем електричної енергії вказаний відповідачем в актах приймання-передачі послуг за липень та серпень 2019 року на підставі даних наданих операторами обліку (операторами мереж) до платформи MMS.

Враховуючи умови Договору та додатків до нього, а також дані, отримані із системи управління ринком - платформи MMS, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що до актів приймання-передачі послуг за липень та серпень 2019 року ОСП було включено весь фактичний обсяг послуги з передачі електричної енергії з урахуванням електричної енергії відпущеної Користувачем до ПрАТ "Київобленерго" та ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі", як операторів системи розподілу, з огляду на що суди дійшли обґрунтованих висновків про те, що відповідачем коректно відображено в актах приймання-передачі послуг за липень та серпень 2019 року фактичний обсяг послуг з передачі електричної енергії.

Так, скаржник у касаційній скарзі, зокрема, зазначає про те, що не замовляв у виконавця надання відповідної послуги, виконавцем певна послуга не надавалась, тому у нього, як замовника, відсутній обов`язок щодо її оплати.

Суд зазначає, що спірні правовідносини регулюються як загальними нормами законодавства, так і спеціальними, які регулюють відносини учасників ринку електричної енергії, зокрема, в частині надання та отримання послуги з передачі електричної енергії.

Так, відповідно до пункту 3.1 глави 3 розділу XI Кодексу систем передачі послуги з передачі електричної енергії надаються Користувачу безперервно, крім випадків, передбачених договором про надання послуг з передачі електричної енергії та цим Кодексом.

Слід зазначити, що умовами Договору не передбачено як право Користувача замовляти послуги не на постійній основі, так і обов`язок ОСП надавати послуги не на постійній основі. Натомість враховуючи специфічність таких послуг та законодавче регулювання, слід дійти висновку про те, що відповідні послуги з передачі електричної енергії надаються ОСП Користувачу на постійній основі (безперервно).

Відповідно до пункту 40 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) користувачі системи передачі/розподілу (далі - користувачі системи) - фізичні особи, у тому числі фізичні особи - підприємці, або юридичні особи, які відпускають або приймають електричну енергію до/з системи передачі/розподілу або використовують системи передачі/розподілу для передачі/розподілу електричної енергії.

Відповідно до пункту 5.3 глави 5 розділу XI Кодексу систем передачі послуги з передачі електричної енергії надаються ОСП на підставі договору між ним та користувачем системи передачі (юридичною особою, яка відпускає або приймає електричну енергію до/з системи передачі або використовує її для передачі електричної енергії).

Також сторонами погоджено порядок визначення обсягів наданої послуги. Так, зокрема, фактичний обсяг послуги здійснюється на підставі даних щодо погодинних обсягів передачі електроенергії по точках комерційного обліку, які зареєстровані за відповідним користувачем (додаток N 2). З цією метою використовуються дані обліку адміністратора комерційного обліку ЕІС користувача та дані програмного комплексу оператора системи передачі Market Management System (MMS) за всіма зареєстрованими точками комерційного обліку відповідного користувача системи.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до системи управління ринком - платформи MMS фактичний обсяг послуги з передачі електричної енергії наданої відповідачем позивачу в липні 2019 року склав 16 845,308 МВт*год, а у серпні 2019 року - 17 558,506 МВт*год. Зазначені дані були в наступному відображено в актах приймання-передачі послуг за липень та серпень 2019 року.

Отже, враховуючи те, що судами попередніх інстанцій встановлено надання відповідачем на постійній основі (безперервно) позивачу обсягу послуг з передачі електричної енергії, коректно відображених в актах приймання-передачі послуг за липень та серпень 2019 року, та правильність визначення ціни таких послуг - за діючими для позивача тарифами, затвердженими Регулятором (Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), не спростування позивачем вказаних обставин, Суд відхиляє аргументи скаржника: про надання відповідачем послуг, які позивачем не замовлялись; про ненадання виконавцем відповідної послуги, у тому числі особисто; про відсутність обов`язку у позивача з оплати відповідних послуг.»

Фактично суд касаційної інстанції вказав на правомірність дій відповідача щодо здійснення нарахування плати за послуги з передачі електричної енергії на весь фактичний обсяг переданої позивачем електричної енергії, а також законність умов викладених в Додатках №1 до Договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0435-02013 від 01.01.2019.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписом частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом враховано в тому числі статті 76 - 79 ГПК України щодо належності, допустимості, достовірності і вірогідності доказів.

Відповідно до частин 1-3 статті 83 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про те, що Позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявності обставин з якими законодавець передбачає визнання спірного абзац 2 Додатку №2 до Договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 № 0435-02013 та умови Додатку №2 до Договору щодо значення обсягу відбору електричної енергії (WZVi), що міститься у формулі визначення обсягу переданої електричної енергії за розрахунковий період для забезпечення власних потреб електричних станцій Виробників у вигляді словосполучення: «та/або мереж операторів систем розподілу, та/або мереж інших власників».

Крім того, судом вважає за необхідне зауважити, що наявність нової редакції текстової частини Додатку №1 «Перелік точок комерційного обліку, зареєстрованих за Користувачем (споживачем)/ перелік віртуальних точок комерційного обліку Користувача на межі з оператором системи передачі», яка на даний час є зміненою в силу приписів постанови НКРЕКП від 07.02.2020 № 360 та Кодексу системи передач, жодним чином не нівелює право Позивача на звернення з позовом про оскарження абзац 2 Додатку №2 до Договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 №0435-02013.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина 1 статті 236 ГПК України).

Разом з тим, суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п. 29). Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

При цьому, суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.

Згідно із статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

За приписами статті 129 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 73-80, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" про визнання недійсними окремих умов договору та застосування наслідків недійсності відмовити повністю.

2. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 21.06.2023.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ