РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.10.2021Справа № 908/1448/21

Суддя Господарського суду міста Києва ДЖАРТИ В.В., розглянувши без виклику (повідомлення) представників сторін в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Нафтогаз"

про стягнення 195 190,85 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Нафтогаз" про стягнення 195 190,85 грн, з яких сума основного боргу 170 300,87 грн, 3% річних 2 699,15 грн, інфляційні збитки 10 820,32 грн, пеня 11 370,51 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним, за твердженням позивача, виконанням відповідачем умов договору розподілу природного газу №0942103QDTAP016 від 01.01.2016 в частині здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 26.05.2021 справу №908/1448/21 за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Нафтогаз" про стягнення 195 190,85 грн передано за підсудністю на розгляд Господарського суду міста Києва.

За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви у справі 908/1448/21 передано для розгляду судді Джарти В. В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2021 позовну заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" залишено без рух та встановлено позивачу строк на усунення недоліків шляхом подання до суду належних доказів сплати судового збору.

19.07.2021 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків до якої в якості доказу сплати судового збору долучено платіжне доручення № 6 від 14.07.2021 на суму 2 927,86 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1448/21. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), встановлено сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив, додаткових письмових доказів, клопотань, заяв та пояснень.

Дана ухвала відповідачу вручена, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень.

Проте відповідач в установлений строк відзиву на позовну заяву не подало, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направило.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Беручи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фактор Нафтогаз» (споживач, Товариство) приєдналось до умов Типового договору розподілу природного газу, текст якого затверджений Постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015, та є загальнодоступним, шляхом підписання заяви-приєднання № 0942103QDTAP016 (надалі - Договір).

Відповідно до заяви-приєднання від 01.01.2016 № 0942103QDTAP016 до системи газопостачання підключено газоспоживаюче обладнання, а саме: компресорний агрегат «GASTECH - 800» та компресорний агрегат «МАГНКС - 7» за адресою м. Запоріжжя, вул. Нікопольське шосе, 1з.

За змістом пунктів 1.1., 1.2.,1.3. Типового договору розподілу природного газу, останній є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем). Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

За умовами пункту 2.1 договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та оплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Відповідно до пункту 2.2 договору обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем. Оператор ГРМ зобов`язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього Договору та Кодексу газорозподільних систем (п.2.3);

Споживач має право здійснювати відбір/споживання природного газу з розподільної системи за умови включення його до Реєстру споживачів будь - якого постачальника у періоді фактичного відбору/ споживання природного газу, що в установленому Кодексом газотранспортної системи порядку підтверджується оператором газотранспортної системи до початку такого періоду (пункт 3.1 договору);

У пункті 5.1 договору передбачено, що облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Пункт 5.2 договору встановлює, що визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по Споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених кодексом газорозподільних систем та цим договором.

Порядок визначення об`єму розподіленого Споживачу і спожитого ним природного газу та надання звітності щодо спожитих об`ємів газу за розрахунковий період визначається відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та з урахуванням вимог цього Договору (пункт 5.4 договору).

Постановою НКРЕКП №2080 від 07.10.2019 внесено зміни до Кодексу ГРМ (та до договору відповідно), згідно яких з 01.01.2020 запроваджується новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній рік.

Як встановлено в пункті 6.1 договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення. До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими регулятором для оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу (пункт 6.2 договору).

Відповідно до пункту 6.3 договору величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Пунктом 6.6 договору передбачено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунку оператора ГРМ.

30.09.2020 між сторонами укладено угоду про розірвання договору розподілу природного газу №0942103QDTAP016 від 01.01.2016, відповідно до пункту 2 якої зобов`язання сторін за договором в частині послуг з розподілу природного газу припиняються з 01.10.2020 року, а в частині проведення розрахунків діють до повного їх виконання. Дана угода набирає чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками обох сторін, а саме 30.09.2020 року.

Фактичний обсяг споживання Товариством потужності з січня по вересень 2020 року складає 496 661,11 куб. м, який у поточному календарному році з урахуванням вересня місяця перевищує оплачену річну замовлену потужність на 227 594,03 куб. м, на загальну суму 170 300,87 грн.

Листом від 13.10.2020 AT «Запоріжгаз» повідомило Товариство про необхідність сплатити різницю між вартістю фактично використаної потужності та вартістю оплаченої річної замовленої потужності. До зазначеного листа також додано рахунок на оплату від 30.09.2020 № 60015309.

З огляду на те, що Товариство оплату вартості фактично використаної потужності та вартості оплаченої річної замовленої потужності на суму 170 300,87 грн не здійснив, AT «Запоріжгаз» звернулося з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Пунктом 17 ч.1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Згідно з п. 35 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 за № 2494, відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» (далі - Закон), затверджено Кодекс газорозподільних систем (далі - Кодекс газорозподільних систем), який визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Із матеріалів справи слідує, що укладений між сторонами договір розподілу природного газу №0942103QDTAP016 від 01.01.2016 був розірваний на підставі підписаної сторонами угоди від 30.09.2020 про розірвання договору.

У відповідності до п. 9 гл. 6 р. VI Кодексу газорозподільних систем якщо на дату розірвання договору розподілу природного газу або вилучення об`єкта споживача із заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу фактичний обсяг споживання сумарно по всіх об`єктах цього споживача або об`єкту, який було вилучено із заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу, буде перевищувати оплачену річну замовлену потужність поточного календарного року з урахуванням місяця, у якому розірваний договір або вилучений об`єкт із заяви-приєднання, споживач зобов`язаний у десятиденний строк з дня виставлення рахунку сплатити Оператору ГРМ різницю між вартістю фактично використаної потужності та вартістю оплаченої річної замовленої потужності.

Судом встановлено, що фактичний обсяг споживання Товариством потужності з січня по вересень 2020 року складає 496 661,11 куб. м, який у поточному календарному році з урахуванням вересня місяця перевищує оплачену річну замовлену потужність на 227 594,03 куб. м, на загальну суму 170 300,87 грн.

З огляду на наведене, AT «Запоріжгаз» листом від 13.10.2020 повідомило Товариство про необхідність оплати послуг розподілу (потужність) за рахунком № 60015309 від 30.09.2020 на суму 170 300,87 грн. Даний лист згідно з відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення вручено Товариству 21.10.2020.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість пред`явлених позовних вимог про стягнення з Товариства 170 300,87 грн різниці вартості фактично використаної потужності та вартості оплаченої річної замовленої потужності.

Крім того, AT «Запоріжгаз» нараховані 3% річних у розмірі 2 699,15 грн, інфляційні збитки в сумі 10 820,32 грн та пеня в розмірі 11 370,51 грн.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 8.2 договору в разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Водночас суд зауважує, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого строку, ніж передбачений частиною 6 статті 232 ГК України, за який нараховуються штрафні санкції - шість місяців.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 910/4164/17.

Таким чином, оскільки позивачем здійснено нарахування пені за період, що перевищує встановлений частиною 6 статті 232 ГК України період, суд здійснив власний перерахунок даної санкції.

За арифметичним перерахунком суду, здійсненим за період з 01.11.2020 до 01.05.2021 на суму 170 300,87 грн, пеня підлягає стягненню в сумі 10 600,65 грн.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Здійснивши арифметичний перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про стягнення їх у заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати, які складаються зі сплаченої позивачем суми судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73-80, 86, 126, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Нафтогаз" про стягнення 195 190,85 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Нафтогаз" (01033, м. Київ, вул.Фрометівська, буд. 2, корпус 5; ідентифікаційний код 36134497) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, буд. 7; ідентифікаційний код 03345716) 170 300 (сто сімдесят тисяч триста) грн 87 коп. основного боргу, 10 600 (десять тисяч шістсот) грн 65 коп. пені, 3% річних у розмірі 2 699 (дві тисячі шістсот дев`яносто дев`ять) грн 15 коп., інфляційні втрати в сумі 10 820 (десять тисяч вісімсот двадцять) грн 32 коп., а також 2916 (дві тисячі дев`ятсот шістнадцять) грн 31 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 08.07.2022.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ