ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2021 року м.Дніпро Справа № 904/1427/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Іванова О.Г.

при секретарі судового засідання Зелецькому Р.Р.

Представники сторін:

від позивача: Варданен Армен Артушович адвокат, довіреність №54 від 07.12.2020 р.;

від відповідача: Беззубкін С.М. адвокат, ордер №000039 від 23.12.2021 р.;

представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2021 (повний текст складено та підписано 28.08.2021 суддя Євстигнеєва Н.М.) у справі №904/1427/21

за позовом Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інко Профіт", м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

про визнання недійсними з моменту укладання договору купівлі-продажу №771 від 13.07.2012 і додаткових угод №1 від 30.09.2012, № 2 від 31.10.2012 до вказаного договору

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Акціонерне товариство "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить:

- визнати недійсним, з моменту укладання, договір купівлі-продажу від 13.07.2012 №771, що укладений між Публічним акціонерним товариством "Державне акціонери товариство "Чорноморнафтогаз", як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інко-Профіт", як продавцем;

- визнати недійсним, з моменту укладання, доповнення від 30.09.2012 №1 до договору-поставки від 13.07.2012 №771, що укладене між Публічним акціонерним товариством "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз", як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інко-Профіт", як продавцем;

- визнати недійсним, з моменту укладання, доповнення від 31.10.2012 №2 до договору-поставки від 13.07.2012 №771, що укладене між Публічним акціонерна товариством "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз", як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інко-Профіт", як продавцем.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.2021 у справі №904/1427/21 в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення місцевий господарський суд виходив з того, що:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2015 у справі №910/17528/15, яке набрало законної сили, встановлено, що на виконання умов договору поставки № 771 від 13.07.2012 Акціонерне товариство "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" отримало товару на загальну суму 9 298 193,04 грн, що підтверджується відповідними видатковими накладними, актами приймання - передачі та довіреностями представників покупця на отримання товару, а саме: актом приймання-передачі №08/10 від 08.10.2012 на суму 2 021 784,42 грн, актом №10/10 приймання-передачі від 10.10.2012 на суму 1 036 865,04 грн, актом приймання-передачі №19/10 від 19.10.2012 на суму 893 752,86 грн., актом приймання-передачі №03/12 від 03.12.2012 на суму 1 156 603,08 грн, актом приймання-передачі №28/12 від 28.12.2012 на суму 2 131 727,64 грн.

Твердження позивача щодо відсутності реальних господарських операцій за Договором поставки від 13.07.2012 №771 спростовуються рішенням Господарського суду м. Києва від 28.07.2015 у справі №910/17528/15.

Згідно пункту 1 Доповнення № 2 до Договору поставки від 13.07.2012 №771 визначено, що транспортування труби обсадної 245х11,1мм від станції "Євпаторія-товарна" до бази ВТЗіК (АР Крим Сакський район, с. Каменоломня, вул. Київська, 37 ) послуги СФ ВАТ "КДМППЖТ" в жовтні 2012 року складають 1090,48грн (з ПДВ) (а.с.29).

Зазначені послуги були оплачені згідно платіжних доручень № 29 від 09.10.2012 на суму 854,51грн та №231 від 30.11.2012 (а.с.110 т.1).

Товарно-транспортні накладні складено в різні дати, не містить вказівки на годину прибуття водія Фатєєва В. на склад в с. Каменоломня Сакського району, то, з урахуванням відстані від м. Дніпро до с. Каменоломня, стандарту доказування "вірогідності доказів", зазначене свідчить про більшу вірогідність виконання господарської операції за зазначеними товарно-транспортними накладними. Виконання перевезення за цими товарно-транспортними накладними відбулося в різні дати, а не одночасно, як заявляє позивач. Крім того, факт поставки товару за договором № 771 від 13.07.2012 підтверджено рішенням Господарського суду м. Києва від 28.07.2015 № 910/17528/15.

Місцевим господарськимм судом встановлено, що документація конкурсних торгів на закупівлю труб сталевих 27.22.1, 8 лотів затверджено головою комітету з конкурсних торгів Державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз", позивач самостійно підписав у 2012 році спірні правочини, отримав за ними товар, частково його оплатив, та не висував відповідачу претензій щодо технічних характеристик та якості отриманого товару, відобразив господарську операцію за спірним договором поставки у власному податковому обліку, скористався податковим кредитом (протилежне не доведено позивачем), тобто вчиняв дії направлені на визнання зобов`язання, проте у подальшому зі спливом значного проміжку часу (близько 9 років з 2012 року по дату звернення до суду з позовом у даній справі у 2021 році), зайняв протилежну позицію та став заперечувати дійсність таких правочинів.

Отже, фактична поведінка позивача не відповідає встановленим обставинам справи, позивач у спірних правовідносинах діє недобросовісно, порушує основоположні принципи цивільного законодавства та доктрину venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки).

Позивачем не надано належних та допустимих доказів недобросовісної поведінки відповідача договору: у справі відсутні обставини та докази звернення позивача до Антимонопольного комітету України з приводу проведеної процедури закупівлі товару "труб сталевих 27.22.1", визнання узгодженими і спрямованими на обмеження конкуренції дій учасників державної закупівлі ТОВ "Райагрострой-Перспектива" та ПП "Фірма "Ломар".

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким у задовольнити позов у повному обсязі.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- під час ухвалення Оскаржуваного судового рішення від 19.08.2021р. Судом залишено без уваги, що 06.07.2021 на виконання пункту 2 ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Інко- профіт" не надано суду оригінал договору документ з назвою «Договор купли-продажи №771» з датою створення 13.07.2012р., документ з назвою «Дополнение №1» з датою створення 30.09.2012 p., документ з назвою «Дополнение №2» з датою створення 30.10.2012 p.

- судом було залишено без уваги, що у Відповідача відсутні обґрунтовані пояснення щодо відсутності оригіналу Акту приймання-передачі №08/10 від 08.10.2012 року на суму 2 021 784,42 грн, Акту №10/10 приймання-передачі від 10.10.2012р. на суму 1 036 865,04 грн, Акту приймання-передачі №19/10 від 19.10.2012р. на суму 893 752,86 грн., Акту приймання-передачі №03/12 від 03.12.2012р. на суму 1 156 603,08 грн, Акту приймання-передачі №28/12 від 28.12.2012 року на суму 2 131 727,64 грн. та товарно- транспортними накладними №976888 від 03.12.2012р., №982896 від 18.10.2012р., № 312481 від 27.12.2012р., №312483 від 27.12.2012р №312482 від 27.12.2012р №982900 від 09.10.2012р., що є прямим свідченням нереальності господарської операції.

- оскаржуваним судовим рішенням від 19.08.2021 залишено без уваги те, що в рамках судового провадження по справі №910/17528/15 не були предметом дослідження:

- визнання недійсними з моменту укладання договору купівлі-продажу №771 від 13.07.2012 і додаткових угод №1 від 30.09.2012, № 2 від 31.10.2012;

- обставини реальності господарської операції за Договором а досліджувалися виключно обставини, що пов`язані із проведенням розрахунків за Договором від 13.07.2012 №771 та обставини виникнення заборгованості за договором.

- фактичні обставини справи щодо недійсності Договору поставки від 13.07.2012 №771 потребують окремого доказування належними, достатніми, достовірйими та допустимими письмовими доказами під час розгляду справи № 904/1427/21.

- оскаржуваним судовим рішенням від 19.08.2021 залишено без уваги те, що під час розгляду справи №910/17528/15 у частині наявності або відсутності фактичних обставин справи щодо недійсності Договору поставки від 13.07.2012 №771 спір не виникав.

- оскаржуваним судовим рішенням від 19.08.20211 залишено без уваги те, що у резолютивній частині рішення Господарського суду м. Києва від 28.07.2015 у справі №910/17528/15 щодо недійсності Договору поставки від 06.03.2012р. №174 не зазначено.

- встановлення судовим рішенням у даній справі дефектів змісту, дефекту суб`єктного складу та дефекту волі правочину від 13.07.2012р. №771, на підставі яких ТОВ «Інко-Профіт» створена схема із незаконного заволодіння майном (грошовими коштами) державної компанії, створює реальні правові підстави для перегляду рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/17528/15 за нововиявленими обставинами.

- господарський суд Дніпропетровської області залишив без уваги фактичні обставини справи, що державна закупівля продукції «у частині поставки продукції «труба обсадна по гост 632-80, виконання а д245*11,1 мм, д, оттг» у 130 тон на суму 4 205 500,00 грн. (з пдв), у сукупності із проведеною у лютому - березні цього ж 2012 року державною закупівлею товару «труба обсадна по гост 632-80, виконання а д245*11,1 мм, д, оттг» у кількості.486 тон на загальну суму 18 743 464,80 грн. (з пдв), що перевищує 10,0 млн.грн., поділений з метою ухилення від передбаченого законом порядку прийняття рішень про вчинення значного правочину.

- суд пе дослідив зібрані у справі докази, у зв`язку з чим, залишив без уваги, що Договір поставки від 13.07.2012 р. №771, у частині поставки продукції «труба обсадна по гост 632-80, виконання а д168*10,6 мм, д, оттг» на суму 6 584 129,96 грн, вчинений з метою ухилення від передбаченого законом порядку прийняття рішень про вчинення значного правочину поставки продукції «ТРУБА ОБСАДНА ПО ГОСТ 632-80, ВИКОНАННЯ А Д168* 10,6 ММ, Д, ОТТГ» на загальну суму 16 062 561,00 грн.

- суд не дослідив зібрані у справі докази, у зв`язку з чим, залишив без уваги, що докази реального проведення господарських операцій за Договором поставки від 13.07.2012 р. №771 на підставі ухвали суду Відповідачем не надано.

- питання щодо реальності господарських операцій за Договором поставки 13.07.2012 р. №771, достовірності відповідних доказів, в рамках справи №910/17528/15 не вирішувалося.

- суд не застосував правові приписи ч. 2 ст. 31, ч. 5 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до Договору поставки 13.07.2012р. №771, який укладений З Порушенням порядку використання державних коштів, що визначений Законом України від 01.06.2010 №2289-VI.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інко Профіт", що надійшов до Центрального апеляційного господарського суду 10.12.2021, судом до уваги не приймається, з огляду на наступне:

Відповідно до ч.1, 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (ч.6 ст. 166 ГПК України).

Товариством з обмеженою відповідальністю "Інко Профіт" подано відзив на апеляційну скаргу з пропуском строку встановленого Центральним апеляційним господарським в ухвалі від 18.10.2021.

Відповідно до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Інко Профіт" заявлено клопотання про поновлення строку на подачу відзиву на апеляційну скаргу, вмотивоване тим, що ухвалу Центрального апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження відповідач не отримував.

Вказані обставини колегією суддів не приймаються до уваги з огляду на те, що в матеріалах справи міститься рекомендоване поштове повідомлення про вручення поштового відправлення за № 933 (т.2 а.с. 146), де зазначено, що копію ухвали суду апеляційної інстанції від 18.10.2021 Товариством отримано 24.11.2021.

Відповідно клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Інко Профіт" про поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу задоволенню не підлягає.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.10.2021 апеляційну скаргу було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

13.10.2021 до канцелярії суду апеляційної інстанції від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої на виконання ухвали суду додано відповідні докази.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Березкіної О.В. на підставі розпорядження керівника апарату суду №3310/21 від 18.10.2021, проведено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2021 (для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, тощо) визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Антоніка С.Г., Іванова О.Г.

Ухвалою суду від 18.10.2021 поновлено строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2021 у справі №904/1427/21. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 29.11.2021 о 12:40 годин.

15.11.2021 у зв`язку з виходом з відпустки судді Березкіної О.В., на підставі розпорядження керівника апарату суду № 3486/21 від 15.11.2021 справу №904/1427/21 передано на розгляд раніше визначеному складу суду суду у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Березкіної О.В., Іванова О.Г.

Від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 15.11.2021 справу №904/1427/21 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Березкіної О.В., Іванова О.Г. Судові засідання у справі №904/1427/21 вирішено проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку EasyCon.

29.11.2021 о 12:40 судове засідання не відбулося, через перебування головуючого судді Дарміна М.О. у відпустці з 24.11.2021 до 17.12.2021.

Ухвалою суду від 18.11.2021 розгляд справи призначено у судовому засіданні на 23.12.2021 о 09:50 годин.

Про дату час і місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повіцдомленням про вручення поштового відправлення № 473.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, згідно з Порядком ведення державного реєстру судових рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006р. за № 740, кожна фізична або юридична особа має загальний доступ до судових рішень, внесених до Реєстру. Відкритий доступ користувачів до електронних копій судових рішень здійснюється цілодобово та безоплатно через офіційний веб-портал ДСА.

Таким чином, представники сторін мають можливість ознайомитись з текстами процесуальних документів по вказаній справі в державному реєстрі судових рішень.

Беручи до уваги, що неявка представника третьої особи не перешкоджає перегляду справи по суті, матеріали справи є достатніми для її розгляду у судовому засіданні, справа переглядалася без участі представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" сторін за наявними у справі матеріалами.

23.12.2021 у судовому засіданні, за участю представників позивача та відповідача, оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

07 грудня 2011 року Комітетом конкурсних торгів ДАТ "Чорноморнафтогаз" прийнято рішення про затвердження Документації конкурсних торгів на закупівлю "ТРУБИ СТАЛЕВІ 27.22.1, 8 ЛОТІВ", яке оформлене протоколом Комітету конкурсних торгів за № 564-т (далі - рішення Комітету конкурсних торгів від 07.12.2011. за №1720-т).

20.12.2011 оголошення про проведення вказаної процедури закупівлі опубліковано у відповідних міжнародних виданнях №51(73), №22814.

10.01.2012 проведено розкриття пропозицій конкурсних торгів, що оформлено протоколом Комітету конкурсних торгів за №20-т.

10.02.2012 в Інформаційному бюлетені "Вісник державних закупівель" номер 18 (620) опубліковано повідомлення (оголошення № 075685) про акцепт 07.02.2012 пропозицій конкурсних торгів.

За результатами проведення процедури закупівлі 13 липня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальності "Інко-Профіт" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" (покупець) укладений договір поставки №771.

Відповідно до Специфікації №1 (Додаток №1) постачальник мав поставити покупцю товар: труба зварювальна ГОСТ 10706-76 д.720х12мм (без різьби) 09Г2С в кількості 25тн.; труба обсадна ГОСТ 632-80, вик.А, д.340х10,9мм, група міцності Д, ОТТМ, в кількості 60тн.; труба обсадна ГОСТ 632-80, вик.А, д.245х 11,1 мм, група міцності Д, ОТТГ в кількості 130 тн.; труба обсадна ГОСТ 632-80, вик.А, д. 178x10,4мм, група міцності Д, ОТТГ в кількості 30тн. Всього Постачальник мав поставити Покупцю товару на загальну суму 9 519 900,00грн. з ПДВ.

30.09.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інко-Профіт" в особі директора Закори Д.Ю. (постачальник) та публічним акціонерним товариством "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" в особі в.о. начальника департаменту комерції Федорова А.А., який діє на підставі довіреності №11/10 від 03.01.2012р., укладено Доповнення № 1 до договору поставки від 13.07.2012 № 771 про відшкодування витрат, пов`язаних з доставкою продукції.

Згідно пункту 1 Доповнення № 1 від 30.09.2012 до Договору поставки від 13.07.2012 №771 визначено, що транспортування труби обсадної 245х11,1мм від станції "Євпаторія-товарна" до бази ВТЗіК (АР Крим Сакський район, с. Каменломня, вул. Київська, 37) послуги СФ ВАТ "КДМППЖТ" в серпні 2012 року складають 854,51грн (з ПДВ) (а.с.28).

31.10.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інко-Профіт" в особі директора Закори Д.Ю. (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" в особі начальника департаменту комерції Кудика В.В., який діє на підставі довіреності №11/9 від 03.01.2012, укладено Доповнення № 2 до Договору поставки від 13.07.2012 №771.

Згідно пункту 1 Доповнення № 2 до Договору поставки від 13.07.2012 №771 визначено, що транспортування труби обсадної 245х11,1мм від станції "Євпаторія-товарна" до бази ВТЗіК (АР Крим Сакський район, с. Каменоломня, вул. Київська, 37) послуги СФ ВАТ "КДМППЖТ" в жовтні 2012 року складають 1090,48грн (з ПДВ) (а.с.29).

Зазначені послуги були оплачені згідно платіжних доручень № 29 від 09.10.2012 на суму 854,51грн та №231 від 30.11.2012 (а.с.110 т.1).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2015 у справі №910/17528/15, яке набрало законної сили, з Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інко-Профіт" суму 2 714 063,08 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 28.07.2015 у справі №910/17528/15 встановлено, що на виконання умов договору поставки № 771 від 13.07.2012 Акціонерне товариство "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" отримало товару на загальну суму 9 298 193,04 грн, що підтверджується відповідними видатковими накладними, актами приймання - передачі та довіреностями представників покупця на отримання товару, а саме: актом приймання-передачі №08/10 від 08.10.2012 на суму 2 021 784,42 грн, актом №10/10 приймання-передачі від 10.10.2012 на суму 1 036 865,04 грн, актом приймання-передачі №19/10 від 19.10.2012 на суму 893 752,86 грн., актом приймання-передачі №03/12 від 03.12.2012 на суму 1 156 603,08 грн, актом приймання-передачі №28/12 від 28.12.2012 на суму 2 131 727,64 грн.

Вказані акти підписані уповноваженими представниками сторін, а тому, з врахуванням довіреностей приймаються судом як належні докази, що підтверджують поставку позивачем товару.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Відповідно до абзацу 4 пункту 3.12. Постанови № 18 від 26.12.2011р. Пленуму ВГСУ " Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Предметом позову в даній справі є матеріально правова вимога позивача про визнання недійсними з моменту укладання договору купівлі-продажу від 13.07.2012 №771, що укладений між Публічним акціонерним товариством "Державне акціонери товариство "Чорноморнафтогаз" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інко-Профіт", доповнень № 1 від 30.09.2012р. та від 31.10.2012 №2 до нього.

В постанові Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 923/236/19 викладено наступний правовий висновок:

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

Відповідно до частини 1, пунктів 4,5 частини 3 статті161 Господарського процесуального кодексу України:

1. У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

3. Позовна заява повинна містити:

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Колегія суддів апеляційного господарського суду констатує, що конструкція позовної заяви містить два розділи ІІ «ЗАЗНАЧЕННЯ ДОКАЗІВ. ЩО ПІДТВЕРДЖУЮТЬ ОБСТАВИНИ» та «ІІІ.ПРАВОВІ ПІДСТАВИ ПОЗОВУ».

В розділі «ІІІ. ПРАВОВІ ПІДСТАВИ» позивач визначив наступні підстави позову :

« 3.1. Щодо поділу предмету закупівлі з метою ухиленняя від передбаченого порядку прийняття рішень про вчинення значного правочину

Відповідно до вимог абз.2 ч.І ст.70 Закону України «Про акціонерні товариства»…

… Відповідно до вимог ч.4 ст.70 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008р. №514-VІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин)…

… Відповідно до вимог ч.5 ст.70 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008р. №514-VІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин)…

3.2. Щодо підстав недійсності правочину

3.2.1. Відповідно до ч. 3 ст. 228 ЦК України…

3.2.2. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦК України…

… Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України…

… Відповідно до правових приписів ч. 3 ст. 509 ЦК України…, а згідно пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України…

… Згідно зі ч. 1 ст. 627 ЦК України…

… Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу, поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. У господарських відносинах у зміст справедливості включається вимога рівноваги між втратою і придбанням («справедливого обміну»). Вимога розумності передбачає зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України…

Правочин поставки від 13.07.2012р. №771, без первинних документів про реальне проведення господарської операції, не є справедливими, добросовісними та розумними для ДАТ «Чорноморнафтогаз», оскільки взагалі не враховує інтересів ДАТ «Чорноморнафтогаз», не передбачає для ДАТ «Чорноморнафтогаз» рівних умов, не передбачає справедливого обміну матеріальними цінностями, а лише покладає на ДАТ «Чорноморнафтогаз» обов`язок оплатити грошові кошти.

3.2.3. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»…

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні…

… Для з`ясування правової природи як господарської операції, так і договору (укладенням якого опосередковувалося виконання цієї операції) необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті операції. (Правовий висновок, викладених у постанові Верховного Суду у справі №910/6986/17 від 29.03.2018 р)…

… 3.3. Щодо підстав недійсності додаткових угод.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» від 01.06.2010 №2289-VІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин)…

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Законом України «Про здійснення державних закупівель» від 11.06.2010 №2289-VІ визначено:…».

Відповідно до частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обгрунтовуючи наявність порушеного права позивач посилається на те, що укладені між сторонами договір купівлі-продажу №771 від 13.07.2012 та додаткові угоди до нього № 1 від 30.09.2012 та № 2 від 31.10.2012, спрямовані на незаконне заволодіння майном держави (відповідач заволодів грошовими коштами позивача на умовах, які не передбачені п. 4.2 Договору поставки від 13.07.2012 №771 у сумі 6 584 129,96грн), грунтуються на грубих порушеннях вимог чинного законодавства у сфері державних закупівель (використання державних коштів), а також інших актів цивільного законодавства України, наслідок чого суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів.

За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує висновок про нікчемність правочину.

Аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц.

Якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.03.2016 у справі № 6-308цс16, постановах Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №369/2770/16-ц і від 07.11.2018 у справі №357/3394/16-ц.

У постанові Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 922/1391/18 було викладено висновок щодо застосування частини 3 статті 228 ЦК України в сукупності з частиною 1 статті 203 ЦК України та частиною 1 статті 207 ГК України, який відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України є обов`язковим для застосування.

Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За змістом частини 1 статті 207 ГК України (чинної на час звернення позивача з позовом у цій справі) господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до частини 3 статті 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

У законодавстві відсутні визначення поняття «інтерес» та поняття «інтерес держави і суспільства». Законодавство не містить ні орієнтованого переліку сфер, де існують ці державні інтереси, ні критеріїв чи способів їх визначення.

Конституційний Суд України у рішенні № 3-рп/99 від 8 квітня 1999 року у справі про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді певною мірою конкретизував, що державні інтереси - це інтереси, пов`язані з потребою у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

У наукових працях зазначається, що поняття «інтереси держави» має невизначений зміст і в кожному конкретному випадку необхідно встановити, порушені чи ні інтереси окремої особи або держави. Інтереси держави - це закріплена Конституцією та законами України, міжнародними договорами (іншими правовими актами) система фундаментальних цінностей у найбільш важливих сферах життєдіяльності українського народу і суспільства.

Частиною 3 статті 5 ГК України врегульовано, що суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

У постанові від 20.03.2019 у справі № 922/1391/18 суд касаційної інстанції вказав, що здійснивши правовий аналіз частини 3 статті 228 ЦК України можна дійти висновку, що ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.

Отже, для правильного вирішення спору необхідно встановити, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення господарського договору, якою із сторін і в якій мірі виконано зобов`язання, а також наявність наміру (умислу) у кожної із сторін (абз. 11 пункту 5.2.2 постанови ВС від 20.03.2019 у справі № 922/1391/18).

Наявність такого наміру (умислу) у сторін (сторони) означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору і суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків (абз. 12 пункту 5.2.2 постанови ВС від 20.03.2019 у справі № 922/1391/18).

Розділ «II. ЗАЗНАЧЕННЯ ДОКАЗІВ, ЩО ПІДТВЕРДЖУЮТЬ ОБСТАВИНИ» позовної заяви містить перелік обставин, якими обгрунтовуюються заявлені позовні вимоги:

2.1. Обставина щодо ділення значного правочину закупівлі товару «ТРУБА ОБСАДНА ПО ГОСТ 632-80, ВИКОНАННЯ А Д245*11,1 ММ, Д, ОТТГ» у кількості 616 тон на суму 22 948 964,80 грн. на окремі закупівлі:…

2.2. Обставина щодо укладання між ТОВ «Інко-Профіт», як постачальником за договором, та ДАТ «Чорноморнафтогаз», як покупцем за договором, Договору поставки від 13.07.2012р. №771, на умовах документації конкурсних торгів, підтверджується наступними письмовими доказами:…

2.3. Обставина щодо укладання Договору поставки від 13.07.2012р. №771 з порушенням процедури державної закупівлі, внаслідок невідповідності учасників процедури державної закупівлі Приватного підприємство «ФІРМА «ЛОМАР» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Райагрострой-Перспектива» кваліфікаційним вимогам, визначеним частини 2 статті 16 Закону України «Про здійснення державних закупівель», а також їх участі у злочинній діяльності, спрямованій на заволодіння майном підприємств Групи Нафтогаз, у т.ч. ДАТ «Чорноморнафтогаз», підтверджується наступними письмовими доказами:…

2.4. Обставина щодо зміни істотних умов Договору поставки від 13.07.2012р. №771 після його підписання та до його виконання сторонами у повному обсязі, які стосуються умов поставки товару, включення витрат на транспортування товару у ціну договору, підтверджується наступними письмовими доказами:…

2.5. Обставини щодо відсутності реальних господарських операцій за Договором поставки від 13.07.2012р. №771, підтверджується наступними письмовими доказами:…

2.6. Обставини щодо відсутності реальних господарських операцій за Договором поставки від 13.07.2012р. №771, підтверджується відсутністю письмових доказів у розумінні ст..ст.74-79 ГПК України:…

2.7.Обставина щодо реального заволодіння Відповідачем майном (грошовими коштами) Позивача на умовах, які не передбачені п. 4.2 Договору поставки від 13.07.2012р. №771, підтверджується наступними письмовими доказами:…

2.8.Обставина щодо порушення Відповідачем доктрини «заборони уперечливої поведінки» , яка базується на принципі добросовісності, що сформувався на римській максимі «ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці» .

Невідповідність договору купівлі-продажу № 771 від 13.07.2012 приписам ч.5 ст. 2, ч.ч.4,5 ст. 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель", ст. 70 Закону України "Про акціонерні товариства" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), ст.ст. 203, 228 (ч.3), 509 (ч.3), 627 ЦК України, ч.1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" спростовується наступним :

07 грудня 2011 року Комітетом конкурсних торгів ДАТ "Чорноморнафтогаз" прийнято рішення про затвердження Документації конкурсних торгів на закупівлю "ТРУБИ СТАЛЕВІ 27.22.1, 8 ЛОТІВ", яке оформлене протоколом Комітету конкурсних торгів за № 564-т (далі - рішення Комітету конкурсних торгів від 07.12.2011 за №1720-т).

За пунктом 7 III "Підготовка пропозицій конкурсних торгів" рішення Комітету конкурсних торгів від 07.12.2011 за №1720-т вищеназваної Документації конкурсних торгів визначено: якщо у специфікації товару є посилання на конкретні торговельні марку чи фірму, патент, конструкцію або тип предмета закупівлі, такі найменування товару читати у редакції - "або еквівалент" ( 7.1. Специфікація необхідного товару).

Лот 5- Труба обсадна по Гост 632-80, виконання А д245*11,1 мм, Д, ОТТГ у кількості 243 т, лот 6 - Труба обсадна по Гост 632-80, виконання А д245*11,1 мм, Д, ОТТГ у кількості 243 т.

Згідно із пунктом 7.5 розділу 7 Звіту про результати проведення процедур відкритих і двоступеневих торгів і попередньої кваліфікації № 96 від 20.03.2012 визначено:

"7.5. Ціна і стислий опис інших умов кожної пропозиції конкурсних торгів:

Лот №5:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Квант - Сервіс" - ціна - 9 415 764,00 грн. з ПДВ; умови розрахунків - 100% передплата; строк постачання - 60 днів з моменту отримання заявки Замовника, але не пізніше 31.12.2012;

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтосервіс" - ціна - 9 371 732,40 грн з ПДВ; умови розрахунків - безвідкличний покритий ділимий документарний акредитив; строк постачання - не більше 55 днів з моменту отримання заявки Замовника, але не пізніше 31.12.2012.

Лот №6:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Квант - Сервіс" - ціна - 9 415 764,00 грн. з ПДВ; умови розрахунків - 100% передплата; строк постачання - 60 днів з моменту отримання заявки Замовника, але не пізніше 31.12.2012;

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтосервіс" - ціна - 9 371 732,40 грн з ПДВ; умови розрахунків - безвідкличний покритий ділимий документарний акредитив; строк постачання - не більше 55 днів з моменту отримання заявки Замовника, але не пізніше 31.12.2012".

"8.2. Дата акцепту пропозиції конкурсних торгів: 07.02.2012.

9.Інформація про учасника, з яким укладено договір про закупівлю:

Лот №1-Лот №8:

9.1.Найменування/прізвище, ім`я, по-батькові: Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтосервіс",

9.2.Ідентифікаційний код/ реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1

9.3.Місцезнаходження (для юридичної особи) та місце проживання (для фізичної особи), телефон, телефакс: м. Дніпропетровськ, вул. Комунарівська, 58, 49000, тел. (0562)36-28-56

10.Дата укладення договору про закупівлю та сума, визначена в договорі про закупівлю: Лот №1-Лот №8: 06.03.2012; лот №5 - 9 371 732,40 грн. з ПДВ, лот №6- 9 371 732,40 грн. з ПДВ.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів констатує, що дійсно, державна закупівля товару "Труба обсадна по Гост 632-80, виконання А д245*11,1 мм, Д, ОТТГ у кількості 486 тон на загальну суму 18 743 464,80 грн. (З ПДВ), відбувалася за двома окремими лотами : за Лотом №5 та Лотом №6 по однойменному предмету "Труба обсадна по Гост 632-80, виконання А д245*11,1 мм, Д, ОТТГ" у кількості 243 т на суму 9 371 732,40 грн. (з ПДВ), відповідно.

В подальшому, 18.04.2012 Комітетом конкурсних торгів ДАТ "Чорноморнафтогаз" прийнято рішення про затвердження Документації конкурсних торгів на закупівлю "ТРУБИ СТАЛЕВІ 27.22.1", яке оформлене протоколом Комітету конкурсних торгів за № 564-т (далі - рішення Комітету конкурсних торгів від 18.04.2012. за №564-т).

Пунктом 7 Розділу III "Підготовка пропозицій конкурсних торгів" рішення Комітету конкурсних торгів від 18.04.2012 за №564-т вищеназваної Документації конкурсних торгів визначено: "7.1. Специфікація необхідного товару* Якщо у специфікації товару є посилання на конкретні торгівельні марку чи фірму, патент, конструкцію або тип предмета закупівлі, такі найменування товару читати у редакції - "або еквівалент".

Труба зварна ГОСТ 10706-76 д. 720 х 12 мм( без різьби), 09Г2С у кількості 25т, Труба обсадна ГОСТ 632-80, вик. А, д. 340 х 10,9 мм, група міцності Д, ОТТМ у кількості 60,0т,

Труба обсадна ГОСТ 632-80, вик. А, д. 245 х 11,1 мм, група міцності Д, ОТТГ у кількості 130 т,

Труба обсадна ГОСТ 632-80, вик. А, д. 178 х 10,4 мм, група міцності Д, ОТТГ у кількості 30,0т.

Згідно із пунктом 7.5 розділу 7 Звіту про результати проведення процедур відкритих і двоступеневих торгів і попередньої кваліфікації № 272-т від 31.07.2012 визначено ціна і стислий опис інших умов кожної пропозиції конкурсних торгів:

1) ПП "Фірма Ломар" - 9 554 265,00 грн з ПДВ, умови розрахунків -100% передоплата, банківська гарантія у розмірі 100% від вартості договору, строк поставки товару - не більше 60 днів з моменту отримання заявки Замовника, місце поставки товарів, виконання робіт чи надання послуг: склад База виробничо-технологічного забезпечення і комплектації (ВТЗ І К) Державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз", АР Крим, Сакський р-н, с. Каменоломня, вул. Київська, 7;

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Райагрострой-Перспектива"-9548 694,00 грн з ПДВ, умови розрахунків -100% передоплата, строк поставки товару - 60 днів з моменту отримання заявки Замовника, місце поставки товарів, виконання робіт чи надання послуг: склад База виробничо-технологічного забезпечення і комплектації (ВТЗ і К) Державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз", АР Крим, Сакський р-н, с. Каменоломня, вул. Київська, 7;

3) Товариство з обмеженою відповідальністю "Інко Профіт" 9 519 900.00 грн з ПДВ, умови розрахунків - відстрочка платежу 10 днів з моменту постачання; строк поставки товару - не більше 60 днів з моменту отримання заявки Замовника, місце поставки товарів, виконання робіт чи надання послуг: склад База виробничо- технологічного забезпечення і комплектації (ВТЗіК) Державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз", АР Крим, Сакський р-н, с. Каменоломня, вул. Київська, 7;

4) Товариство з обмеженою відповідальністю "Квант-Сервіс" - 9 541 050,00 грн з ПДВ, умови розрахунків - оплата по факту постачання; строк поставки товару - не більше 60 днів з моменту отримання заявки Замовника, місце поставки товарів, виконання робіт чи надання послуг: склад База виробничо-технологічного забезпечення і комплектації (ВТЗіК) Державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз", АР Крим, Сакський р-н, с. Каменоломня, вул. Київська, 7;

Згідно із пунктом 7.6 розділу 7 Звіту про результати проведення процедур відкритих і двоступеневих торгів і попередньої кваліфікації № 272-т від 31.07.2012 відхилено пропозицію конкурсних торгів Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант-Сервіс".

Згідно розділів 9, 10 Звіту про результати проведення процедур відкритих і двоступеневих торгів і попередньої кваліфікації № 96 від 20.03.2012 визначено: Інформація про учасника, з яким укладено договір про закупівлю: Товариство з обмеженою відповідальністю "Інко Профіт". Дата укладення договору про закупівлю та сума, визначена в договорі про закупівлю: 13.07.2012; 9 519 900,00 грн. з ПДВ (дев`ять мільйонів п`ятсот дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот гривень з урахуванням ПДВ.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В матеріалах справи відсутні рішення судів, які набрали законної сили і якими були б встановлені обставини протиправності дій посадових осіб ТОВ "Інко-Профіт" та інших учасників тендеру, за результатами якого укладений договір поставки №771 від 13.07.2012, як не надано доказів того, що діяльність відповідача відноситься та узгоджується з діяльністю ТОВ "Райагрострой-Перспектива" та ПП "Фірма "Ломар".

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів доходить висновку, що місцевий господарський суд правомірно відхилив доводи позивача щодо укладання договору поставки № 771 від 13.07.2012 з порушенням процедури державної закупівлі, внаслідок невідповідності учасників процедури державної закупівлі (Приватного підприємства "Фірма "Ломар" та ТОВ "Райагрострой-Перспектива") кваліфікаційним вимогам, визначеним частиною 2 статті 16 Закону України "Про здійснення державних закупівель" та участі ТОВ "Райагрострой-Перспектива" та ПП "Фірма "ЛОМАР" у злочинній діяльності, спрямованій на заволодіння майном підприємств Групи Нафтогаз, у тому числі ДАТ "Чорноморнафтогаз".

Крім цього, колегія суддів контатує, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту його звернення до Антимонопольного комітету України з приводу проведеної процедури закупівлі спірного товару, визнання узгодженими і спрямованими на обмеження конкуренції дій учасників державної закупівлі ТОВ "Інко-Профіт", ТОВ "Райагрострой-Перспектива" та ПП "Фірма "Ломар".

Натомість, матеріалами справи підтверджується, що укладанню договору поставки між позивачем та відповідачем, передувала процедура державної закупівлі товарів, тобто: публікація оголошення про проведення процедури закупівлі, затвердження тендерної документації, протокол розкриття пропозицій конкурсних торгів, повідомлення про акцепт пропозиції конкурсних торгів, оголошення про результати процедури закупівлі.

Наведене спростовує твердження апелянта щодо можливості ділення предмету правочину саме з метою ухилення від прийняття рішення про вчинення значного правочину, оскільки акціонеру товариства - Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України" було відомо про обсяг товару, що запланований для закупівлі товариством.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доводити таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Водночас сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Подібну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18.

З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги в частині того, що судом першої інстанції не досліджувалися обставини відсутності будь-якого рішення НАК «Нафтогаз України» в особі її Голови правління, або особи, що виконує його обов`язки про надання згоди на вчинення Договору поставки від 13.07.2012р. № 771 відхиляються як такі, що будуються на концепції негативного доказу, суперечать концепції змагальності і є непідтвердженими належними і допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що оскаржуваним рішенням встановлено , що зазначений висновок суду першої інстанції суперечить фактам встановленим під час розгляду справи визнаються колегією суддів такими, що носять характер вибіркового цитування змісту рішення суду першої інстанції, без врахування загального висновку до якого дійшов місцевий господарський суд, є за своїм характером логічною помилкою придушення доказів або помилковості неповних доказів .

З урахуванням вищевикладеного, висновок суду першої інстанції в частині не встановлення наявності умислу на ділення предмету закупівлі саме з метою ухилення від прийняття рішення про вчинення значного правочину, з урахуванням, зокрема тих обставин, що оспорюваний правочин був укладений за результатами процедури публічних торгів, тобто на конкурсній основі, під час якої: відповідний товар самим позивачем був виставлений окремими лотами; переможцем закупівлі став відповідач, який запропонував найнижчу ціну визнається колегією суддів таким, що відповідає фактичними обставинам справи.

Вищенаведене спростовує доводи апеляційної скарги в частині того, що вказана обставина свідчить про вчинення Договору від від 13.07.2012 №771 з порушенням публічного порядку, а оскаржуване рішення підлягає скасуванню внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, визначених ч.5 ст.70 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008р. №514-VІ. |

Статтею 241 Цивільного кодексу України визначено порядок вчинення правочинів з перевищенням повноважень.

Відповідно до частини 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги в частині неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права (статті 241 ЦК України) відхиляються як такі, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги викладені в розділах апеляційної скарги :

« 3.5 Оскаржуване судове рішення від 20.11.2019р. підлягає скасуванню внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, визначених ч.3 ст.509, ч.1 ст.627 ЦК України…

…3.6 Оскаржуване судове рішення від 19.08.2021р. підлягає скасуванню внаслідок поушення норм процесуального права, у зв`язку із чим суд не дослідив зібрані у справі докази, та як наслідок допустив неправильне вирішення спору…

…3.7 судове рішення від 19.08.2021р. підлягає скасуванню внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, визначених ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України, ч.2 ст.31, ч.5 ст.40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» від 01.06.2010р. № 2289-VІ ( у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), що зумовило неправильне вирішення спору…

…3.8 Оскаржуване судове рішення від 20.11.2019р. підлягає скасуванню внаслідок порушення норм процесуального права, визначених ч.9 ст.80 ГПК України, у зв`язку із чим су дне дослідив зібрані у справі докази, та, як наслідок, допустив неправильне вирішення спору…» відхиляються колегією суддів як такі, що зводяться до незгоди позивача із висновком суду першої інстанції в частині не встановлення наявності умислу на ділення предмету закупівлі саме з метою ухилення від прийняття рішення про вчинення значного правочину, повторюють обставини, які викладені вище і є за своїм характером логічною помилкою «argumentum ad infinitum» (укр. аргументу до нескінченності), в зв`язку із чим відхиляються з вищенаведених підстав.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням господарського суду міста Києва від 28.07.2015року у справі №910/17528/15 за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Інко-Профіт" до публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" про: стягнення 4 726 645,26 грн, в якому , згідно інформації розміщеній в єдиному реєстрі судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/48159527) приймав участь представник позивача по справі № 904/1427/21 Вардянян А.А. встановлені наступні обставини:

«… ПАТ «ДАТ «ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ» отримало товару на загальну суму 9 298 193,04 грн, що підтверджується відповідними видатковими накладними, актами приймання - передачі та довіреностями представників Покупця на отримання товару, а саме: актом приймання-передачі №08/10 від 08.10.2012 року на суму 2 021 784,42 грн, актом №10/10 приймання-передачі від 10.10.2012р. на суму 1 036 865,04 грн, актом приймання-передачі №19/10 від 19.10.2012р. на суму 893 752,86 грн., актом приймання-передачі №03/12 від 03.12.2012р. на суму 1 156 603,08 грн,актом приймання-передачі №28/12 від 28.12.2012 року на суму 2 131 727,64 грн.

Вказані акти підписані уповноваженими представниками сторін, а тому, з врахуванням довіреностей приймаються судом як належні докази, що підтверджують поставку позивачем товару…

…наявність заборгованості відповідача в розмірі 2 714 063,08 грн перед позивачем підтверджується актом звіряння розрахунків №771 від 28.02.2014 року, підписаним уповноваженими представниками сторін та скріпленим їх печатками.»

Преюдиційність (від лат. praejudicio предрешение) у процесуальному праві обов`язок суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказів факти, які раніше вже були встановлені набравшим законної сили судовим рішенням або вироком у будь-якій іншій справі. Преюдиційність дозволяє уникнути ухвалення суперечливих судових актів щодо одного й того ж питання та вирішувати справи з найменшими витратами часу та засобів.

Факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ.

Вказаний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 26.11.2019 по справі №922/643/19.

Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Вказаний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 10.12.2019 по справі №910/6356/19.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Вказаний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 19.12.2019 по справі №916/1041/17.

Преюдиціальність це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Вказаний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 26.11.2019 по справі №902/201/19, від 15.10.2019 по справі №908/1090/18).

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Вказаний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 у справі №910/9823/17.

З урахуванням вищевикладеного, визнання місцевим господарським судом як преюдиційних, обставин встановлених рішенням Господарського суду м. Києва від 28.07.2015 у справі №910/17528/15, які, в свою чергу спростовують твердження позивача щодо відсутності доказів на підтвердження факту реальності здійснення господарських операцій за Договором поставки від 13.07.2012 №771 є таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Звертаючись із позовною заявою до суду першої інстанції в якості додатків до неї, позивачем було надано:

1.Копія з копії Договору від 13.07.2012р. №771 на 5 аркуші;

2. Копія з копії Доповнення №1, на 1 аркуші;

3. Копія з копії Доповнення №2, на 1 аркуші;

9. Копії з копій товарно-транспортних накладних, на 7 аркушах;

10.Копії з копій платіжних доручень №№1516, 5312, 5313, на 3 аркушах;

11.Копія з копії товарно-транспортної накладної №285755, на 1 аркушах;

Відповідно до частин 1,6 статті 91 Господарського процесуального кодексу України:

1. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

6. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Таким чином, саме позивач, як сторона, яка надала суду першої інстанції копії вищезазначених письмових доказів, мав надати суду і оригінали відповідних доказів.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у п. 44.1 Податкового кодексу України (ПКУ), а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання з передбаченого ПКУ граничного терміну подання такої звітності (п. 44.3 ПКУ).

Якщо документи, визначені у пункті 44.1 ПКУ, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 ПКУ (пункт 44.4 ПКУ).

Тобто, статтею 44 ПКУ встановлено мінімальний термін зберігання документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, 1095 днів з дня подання відповідної податкової звітності із збільшенням цього строку при проведенні процедури оскарження у разі визначення сум зобов`язання контролюючими органами.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами встановлений Положенням №88.

Згідно з пп. 6.6 Положення №88 строк зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності в архіві підприємства, установи визначається згідно з нормативно-правовим актом з питань визначення строків зберігання документів, затвердженим центральним органом виконавчої влади у сфері архівної справи і діловодства.

Наказом №578/5 встановлено Перелік типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів (далі Перелік № 578/5).

Перелік № 578/5 включає список типових документів, які створюються на підприємстві, із зазначенням строків їх зберігання та додаткових приміток до статей, які коментують і уточнюють строки зберігання документів.

Строки зберігання бухгалтерської документації конкретизує наступна примітка до статей: «За умови завершення перевірки державними податковими органами з питань дотримання податкового законодавства, а для органів виконавчої влади, державних фондів, бюджетних організацій, суб`єктів господарювання державного сектору економіки, підприємств і організацій, які отримували кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовували державне чи комунальне майно, ревізії, проведеної органами державного фінансового контролю за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності. У разі виникнення спорів (суперечок), порушення кримінальних справ, відкриття судами провадження у справах зберігаються до ухвалення остаточного рішення» (пункт 2.11 Переліку №578/5, далі Примітка).

З урахуванням того, що остаточне рішення у справі №910/17528/15 прийнято господарським судом міста Києва 28.07.2015року, колегія суддів доходить висновку про відсутність у відповідача обов`язку щодо збереження документів первинного бухгалтерського обліку на підтвердження господарської операції яка мала місце в 2012 році.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (пункт 61 рішення ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], No. 28342/95, ECHR 1999-VII).

В основі принципу юридичної визначеності, як одного з істотних елементів принципу верховенства права, лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.

У низці своїх рішень ЄСПЛ, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, також указав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін.

Базове тлумачення принципу res judicata вміщено в рішеннях ЄСПЛ від 03.12.2003 у справі «Рябих проти Росії», від 09.11.2004 у справі «Науменко проти України», від 18.11.2004 у справі «Праведная проти Росії», від 19.02.2009 у справі «Христов проти України», від 03.04.2008 у справі «Понамарьов проти України», в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності.

Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (пункт 52 рішення ЄСПЛ у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/39, ECHR 2003-IX, пункт 46 рішення ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» № 32053/13).

Отже, забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд.

Враховуючи викладене, здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили та є чинним, є порушенням принципу правової певності як однієї з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення.

Стаття 13 ЦК України, у якій визначаються межі здійснення цивільних прав, встановлює, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зокрема при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині, а також не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Межі є невід`ємною рисою будь-якого суб`єктивного права. Суб`єктивні цивільні права, будучи мірою можливої поведінки уповноваженої особи, має певні межі за змістом і за характером здійснення.

Зокрема, зловживання правом - це особливий тип правопорушення, яке вчиняється правомочною особою при здійсненні нею належного їй права, пов`язаний з використанням недозволених конкретних форм в рамках дозволеного йому законом загального типу поведінки.

За одним із сучасних визначень, під зловживанням правом розуміються випадки, коли суб`єкт цивільних правовідносин, якому належить певне суб`єктивне цивільне право, здійснює його неправомірно, коли суть здійснення права іде врозріз з його формальним змістом.

Тобто уповноважена особа, маючи суб`єктивне право і спираючись на нього, виходить за межі дозволеної поведінки. Слово "зловживання" за своїм буквальним змістом означає використання, вживання чого-небудь з метою заподіяння певного зла, шкоди, збитків кому б то не було.

Семантичне тлумачення терміна "зловживання правом" призводить до висновку про те, що його основним змістом є використання належного уповноваженій особі суб`єктивного цивільного права на шкоду іншому учаснику цивільних відносин.

Отже, можна стверджувати, що учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб; не допускаються дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. На цих засадах мають ґрунтуватися і договірні відносини.

Рішенням Конституційного Суду України від 28.04.2021 року № 2-р(II)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті 13, частина третя статті 16 ЦК України не суперечать частині другій статті 58 Конституції України та вказано, що "оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука "а також зловживання правом в інших формах", що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною)".

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає очевидним, що дії позивача, який уклав 13.07.2012р. договір купівлі-продажу №771, а згодом пред`явив позов про визнання його недійсним суперечить його попередній поведінці (отриманню товару за оспорюваним договором, не запереченню наявності боргу за отриманий товар в межах справи №910/17528/15) і є недобросовісними.

Доводи апеляційної скарги в частині :« …під час ухвалення Оскаржуваного судового рішення від 19.08.2021р. Судом залишено без уваги, що 06.07.2021 на виконання пункту 2 ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Інко-профіт" не надано суду оригінал договору документ з назвою «Договор купли-продажи ; №771» з датою створення 13.07.2012р., документ з назвою «Дополнение №1» з датою створення 30.09.2012 р., документ з назвою «Дополнение №2» з датою створення 30.10.2012р.

Інші первинні документи, що фіксують господарські операції (видаткові накладні, товарно-транспортні накладні), відсутні у Відповідача.

Судом було залишено без уваги, що у Відповідача відсутні обґрунтовані пояснення щодо відсутності оригіналу акту приймання-передачі Акту приймання-передачі №08/10 від 08.10.2012 року на суму 2 021 74,42 грн, Акту №10/10 приймання-передачі від 10.10.2012р. на суму 1 036 865,04 грн, Акту приймання-передачі №19/10 від 19.10.2012р. на суму 893 752,86 грн., Акту приймання-передачі №03/12 від 03.12.2012р. на суму 1 156 603,08 грн, Акту приймання-передачі №28/12 від 28.12.2012 року на суму 2 131 727,64 грн. та товарно-транспортними накладними №976888 від 03.12.2012р., №982896 від 18.10.2012р., № 312481 від 27.12.2012р., №312483 від 27.12.2012р., №312482 від 27.12.2012р., №982900 від 09.10.2012р., що є прямим свідченням нереальності господарської операції…

… Оскаржуваним судовим рішенням від 19.08.2021 залишено без уваги правові приписи ст.210, ч.5 ст.236 ГПК України, якими визначено, що суд під час розгляду справи повин безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази…

…Оскаржуваним судовим рішенням від 19.08.2021р. залишено без уваги, що в рамках судового провадження по справі № 910/17528/15 не були предметом дослідження :

- Визнання недійсними з моменту укладання договору купівлі-продажу № 771 від 13.07.2012р., додаткових угод № 1 від 30.09.2012р., № 2 від 31.10.2012р.,

- Обставини реальності господарської операції за договором, а досліджувалися виключно обставини, що пов`язані із проведенням розрахунків за Договором від 13.07.2012р. № 771 та обставини винекненння заборгованості за договором.

Фактичні обставини щодо недійсності Договору поставки від 13.07.2012р. № 771 потребують окремого доказування належними, достатніми, достовірними та допустимими письмовими доказами під час розгляду справи № 904/1427/21.

Оскаржуваним судовим рішенням від 19.08.2021р. залишено без уваги, що під час розгляду справи № 910/17528/15 у частиін наявності або відсутності фактичних обставин справи щодо недійсності Договору поставки від 13.07.2012р. спір не виникав.

Оскаржуваним судовим рішенням від 19.08.2021р. залишено без уваги, що в резолютивній частині рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2015р. у справі № 910/17528/15 щодо недійсності Договору поставки від 06.03.2012р. № 174 не зазначено…» визнаються колегією такими, що спрямовані на повторний розгляд одного і того ж питання, а саме отримання ПАТ «ДАТ «ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ» товару на загальну суму 9 298 193,04 грн за актами приймання-передачі №08/10 від 08.10.2012р.; №10/10 від 10.10.2012р.; №19/10 від 19.10.2012р.; №03/12 від 03.12.2012р. ; №28/12 від 28.12.2012р., яке вже розглянуто в межах справи № 910/17528/15 , суперечать доктрині «res judicata».

Доводи апеляційної скарги в частині : « Таким чином, встановлення судовим рішенням у даній справі №904/1427/21 дефектів змісту, дефекту суб`єктного складу та дефекту волі правочину від 13.07.2012р. №771, на підставі яких ТОВ «Інко-Профіт» створена схема із незаконного заволодіння майном (грошовими коштами) державної компанії, створює реальні правові підстави для перегляду рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/17528/15 за нововиявленими обставинами» підтверджують вищенаведений висновок і свідчать про недобросовісність поведенінки позивача, як учасника господарських правовідносин.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що : « Оскаржуваним судовим рішенням від 19.08.2021 залишена без уваги судова практика яка була залучена позивачем до матеріалів справи, якою зазначено, що преюдиній значення можуть мати лише ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір які зазначені у резолютивній частині рішення» відхиляються колегією суддів з огляду на відсутність посилань на ідентифікуючі ознаки постанов, які, за твердженням апелянта, залишені поза увагою місцевого господарського суду або на заяви по суті ( в розумінні статті 161 Господарського процесуального кодексу України), які містять в собі вказівки на відповідні постанови.

За положеннями п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про здійснення державних закупівель" (у відповідній редакції) договір про закупівлю - договір, який укладається між замовником і учасником за результатами процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари за державні кошти.

Згідно з ч. 1 ст. 41 вказаного Закону договір про закупівлю укладається в письмовій формі відповідно до положень Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

За положеннями ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Норми Закону України "Про здійснення державних закупівель" є спеціальними нормами, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель. Їх потрібно застосовувати переважно щодо норм ЦК України (ст. 651) та ГК України (ст. 188), які визначають загальну процедуру внесення змін до договору.

На момент підписання сторонами спірного договору від 13.07.2012 № 771 Закон України "Про здійснення державних закупівель" у ст. 41 встановлював, що істотними умовами договору про закупівлю є: предмет договору (найменування, номенклатура, асортимент); кількість товарів, робіт і послуг та вимоги щодо їх якості; порядок здійснення оплати; сума, визначена у договорі; термін та місце поставки товарів, надання послуг, виконання робіт; строк дії договору; права та обов`язки сторін; зазначення умови щодо можливості зменшення обсягів закупівлі залежно від реального фінансування видатків; відповідальність сторін.

При цьому, з урахуванням положень ч. 5 ст. 40 зазначеного Закону, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не більш як на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі, та відбудеться не раніше трьох місяців з дня його укладення;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі;

4) продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі форс-мажорних обставин, затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної у договорі;

5) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 вказаного закону замовник укладає договір про закупівлю з учасником, пропозицію конкурсних торгів якого було акцептовано, не пізніше ніж через 30 днів з дня акцепту пропозиції відповідно до вимог документації конкурсних торгів та акцептованої пропозиції.

Таким чином, істотні умови договору про закупівлю, можна було змінити лише у випадках, визначених ч. 5 ст. 40 Закону.

Зі змісту Доповнення № 1 від 30.09.2012, Доповнення № 2 від 31.10.2012 вбачається, що сторони лише підтвердили факт понесення Державним акціонерним товариством "Чорноморнафтогаз" витрат, пов`язаних з транспортуванням СФ ВАТ "КДМППЖТ" труби обсадної 245х11,1мм від станції "Євпаторія-Товарна" до бази ВТЗіК (АР Крим Сакський район, с. Каменоломня, вул. Київська, 37) в серпні 2012 року - 854,51грн, в жовтні 2012 року - 1090,48грн (з ПДВ) і претензій одна до одної не мають (а.с.28).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що за своєю правовою природою підписані Доповнення №1 від 30.09.2012 та № 2 від 31.10.2012 не є угодою про внесення змін до основного договору поставки від 13.07.2012 № 771, а є засвідченням факту понесення витрат - в них відображені розмір витрат, пов`язаних з транспортуванням товару. Саме за це транспортування позивач виставив відповідачеві рахунок на відшкодування витрат на доставку. Відповідач оплатив вказані кошти на рахунок позивача, що підтверджується платіжними дорученнями № 29 від 09.10.2012 на суму 854,51грн та №231 від 30.11.2012 (а.с.110 т.1). Зазначене не призвело до збільшення ціни товару, яка зазначена в тендерній документації та договорі поставки, є витратами виключно відповідача.

Доказів внесення змін до п.2.1. договору поставки, згідно якого товар поставляється постачальником на умовах DDP база ВТЗ і К, АРК, Сакський район, с. Каменоломня, вул. Київська,7; транспортні затрати по доставці товару в пункт призначення і вартість тари, упаковки, сепарації включені в ціну товару, матеріали справи не містять.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що Доповнення №№1,2 до договору поставки № 771 від 13.07.2012 є зміною істотних умов договору, укладено з порушенням умов основного договору та вимог ч.2 ст.31, ч.5 ст. 40 Закону Україні "Про публічні закупівлі".

Відповідно до частин першої та другої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Таким чином правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним відповідно до закону з моменту його укладення на підставі частини другої статті 215 Цивільного кодексу України. Наслідки нікчемності правочину також настають для його сторін у силу вимог закону.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає встановленим, що підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 13.07.2012 №771, що укладений між Публічним акціонерним товариством "Державне акціонери товариство "Чорноморнафтогаз" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інко-Профіт" є, на переконання позивача, вчинення його з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, при цьому він порушує публічний порядок.

Разом з цим, за висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.06.2019 року у справі №916/3156/17, визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

За таких умов належним способом захисту інтересів позивача, який вважає, що договір порушує публічний порядок, є пред`явлення вимоги про застосування наслідків їх недійсності, а позовна вимога про визнання недійсними цих правочинів з тих підстав, що вони порушують публічний порядок не може бути задоволена, оскільки позивач просить застосувати неналежний спосіб захисту (визнання нікчемного правочину недійсним).

Якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.03.2016 у справі № 6-308цс16, постановах Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №369/2770/16-ц і від 07.11.2018 у справі №357/3394/16-ц.

Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів.

За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує висновок про нікчемність правочину.

Аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц.

У ч. 3 ст. 228 ЦК передбачено, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

В постанові Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі №905/1562/20 викладено наступний правовий висновок:

- на стадії, коли укладений в результаті закупівлі договір є виконаним, вимога про визнання такого договору недійсним, без вирішення судом питання про застосування правових наслідків такої недійсності, не є ефективним способом захисту.

Суд не може застосувати наслідки недійсності оспорюваного правочину з власної ініціативи (згідно абз. 2 ч. 5 ст. 215 ЦК таке право є у суду лише щодо нікчемних правочинів).

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Така позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав; під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 910/15567/17.

Отже, саме на Акціонерне товариство "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз", як позивача, покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими доказами, тобто довести, що його права та інтереси дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд констатує, що позивачем не підтверджено належними і допустимими в розумінні ст. 76,77 Господарського процесуального кодексу України доказами, яким чином внаслідок укладення оскаржуваного договору поставки було порушено зі сторони відповідача права позивача що, відповідно, свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів відхиляє помилкові доводи скаржника про те, що оскаржувані судове рішення у справі № 904/1427/21 ухвалене місцевим господарським судом без урахування висновків щодо застосування норм правау подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 29.03.2018р. у справі № 910/6986/17, 14.02.2018р. у справі № 927/660/17, від 15.05.2019р. у справі № 913/446/17, оскільки висновки в зазначених справах і у справі № 904/1427/21, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин є різними, у кожній з зазначених справ суди виходили з обставин та умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, що виключає подібність спірних правовідносин у вказаних справах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин у процесуальному і матеріальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2021 у справі №904/1427/21 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 10 215,00 грн. (т.2 а.с.119) покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2021 у справі №904/1427/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2021 у справі №904/1427/21 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору у сумі 10 215,00 грн. покласти на Акціонерне товариство "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 26, оф. 505, ).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 24.01.2022

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна