ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"29" грудня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3743/21
Господарський суд Київської області
без виклику (повідомлення) сторін
Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук Світлани Олегівни, розглянув заяву про видачу судового наказу
заявник: Товариство з обмежено відповідальністю "ДК "Глобал-Сервіс"
боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Інкріс"
про видачу судового наказу
До Господарського суду Київської області надійшла заява Товариства з обмежено відповідальністю "ДК "Глобал-Сервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкріс" про видачу судового наказу (вх. №286 від 23.12.2021), в якій заявлено про стягнення з боржника заборгованості, яка виникла за договором поставки товару №УМН-357 від 01.02.2021, а саме: 2296,72 грн. основного боргу, 111,85 грн. 20 % річних, 19,26 грн. інфляційних втрат та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 227,00 грн.
За результатами розгляду заяви, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 147 Господарського процесуального кодексу України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.
Частиною 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини 1 статті 154 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.
Згідно з частиною 2 статті 154 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.
Частиною 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу; з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 цієї частини; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; заяву подано з порушенням правил підсудності.
Товариство з обмежено відповідальністю "ДК "Глобал-Сервіс" звернулось до Господарського суду Київської області із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкріс" 2296,72 грн. основного боргу, 111,85 грн. 20 % річних, 19,26 грн. інфляційних втрат та судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 227,00 грн. у зв`язку з невиконанням зі сторони боржника умов договору поставки товару №УМН-357 від 01.02.2021 в частині оплати поставленого товару.
Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов"язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до частин першої та другої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов`язання.
Таким чином, заявником заявлені вимоги про стягнення з боржника грошових зобов`язань, що виникли внаслідок невиконання ним договору поставки товару №УМН-357 від 01.02.2021 в частині оплати поставленого товару.
Частина друга статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що в порядку наказного провадження здійснюється розгляд справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Відтак, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права й інтересу, а, отже, такі вимоги можуть бути предметом наказного провадження; інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов`язання, а питання відсутності спору щодо заявленої до стягнення суми підлягає з`ясуванню в порядку, визначеному статтею 156 Господарського процесуального кодексу України.
При розгляді питання можливості розгляду заяви про стягнення відсотків річних та інфляційних нарахувань у порядку наказного провадження суд врахував правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладену в постанові від 24.07.2018 у справі № 903/125/18.
Зважаючи на вищевикладене, судом встановлено, що:
- заяву подано з дотриманням вимог статті 150 Господарського процесуального кодексу України (далі - цього Кодексу) особою, наділеною процесуальною дієздатністю та підписано уповноваженою особою;
- заявлено вимогу, яка відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу;
- відсутні обставини, зазначені в частині 1 статті 175 цього Кодексу;
- строк з моменту виникнення права вимоги не перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, та не пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;
- судом раніше не було видано судовий наказ за тими самими вимогами, за якими стягувач просить видати судовий наказ;
- судом раніше не було відмовлено у видачі цього судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 статті 152 цього Кодексу;
- із поданої заяви вбачається виникнення права грошової вимоги, за якою стягувачем подано заяву про видачу судового наказу;
- заяву подано з дотриманням правил підсудності.
Враховуючи вказане, заява Товариства з обмежено відповідальністю "ДК "Глобал-Сервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкріс" про видачу судового наказу (вх. №286 від 23.12.2021) підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 147, 148, 150, 152, 154, 155 Господарського процесуального кодексу України, статтями 525, 530, 526, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України, статтями 193, 265 Господарського кодексу України, суд
2. Повідомити боржника про те, що під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
3. Копію судового наказу, копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами - надіслати боржнику.
4. Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
5. Боржник та стягувач можуть ознайомитись із змістом цього судового наказу в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: www.reyestr.court.gov.ua.
6. Відповідно до частини першої та частини другої статті 157 Господарського процесуального кодексу України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі. Зміст відповідної заяви про скасування судового наказу повинен відповідати вимогам статті 157 Господарського процесуального кодексу України.
7. Згідно з частиною 1 статті 159 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
8. Дата набрання судовим наказом законної сили "16" серпня 2022 року.
9. Строк пред`явлення судового наказу до виконання до "17" серпня 2025 року.
Судовий наказ може бути пред`явлений до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання ним законної сили (відомості вносяться до судового наказу у день його видачі стягувачу).
10. Дата видачі судового наказу стягувачу "04" жовтня 2022 року.
Суддя С.О. Саванчук