ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2021 р. м. Київ Справа № 910/7760/21

Розглянувши матеріали справи за позовом Фізичної особи-підприємця Шами Ольги Олександрівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санос»

про стягнення 411 403,77 грн. та зобов`язання повернути майно

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засідання: Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: не з`явився

відповідача: Зіньков О.Ю.

Обставини справи:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Шами Ольги Олександрівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санос» про стягнення 411 403,77 грн. та зобов`язання повернути майно.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2021 року справу № 910/7760/21 передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Київської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями б/н від 28.07.2021 року справу № 910/7760/21 передано до розгляду судді Господарського суду Київської області Кошику А.Ю.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.08.2021 року прийнято до розгляду справу № 910/7760/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.09.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.09.2021 року підготовче засідання відкладено на 28.09.2021 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 28.09.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 27.09.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.09.2021 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 12.10.2021 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 12.10.2021 року від позивача надійшло клопотання б/н від 11.10.2021 року про закриття підготовчого провадження.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.10.2021 року закрито підготовче провадження у справі № 910/7760/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.10.2021 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 28.10.2021 року від відповідача надійшло клопотання б/н від 28.10.2021 року про відкладення судового засідання.

Позивач та відповідач, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 28.10.2021 року не з`явилися. Розгляд справи відкладався на 18.11.2021 року.

В судовому засіданні 18.11.2021 року оголошувалась перерва в розгляді справи на 14.12.2021 року.

В судовому засіданні 14.12.2021 року представник відповідача проти позову заперечував, позивач в судове засідання не прибув.

Відповідно до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч.1 ст.240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 14.12.2021 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, 25.04.2017 року між Фізичною особою-підприємцем Шамою Ольгою Олександрівною (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санос» (відповідач), в особі директора Савченка Павла Павловича, було укладено Договір оренди № 25/04-2017 (далі - Договір), предметом договору є передача у строкове платне користування майна - кіоску шиномонтажу з майданчиком площею 40 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Плеханова. Відповідно до п. 5.1. Договору розмір місячної орендної плати складає 12 500,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна від 25.04.2017 року, який підписаний сторонами Договору, позивач передав, а відповідач прийняв об`єкт оренди за Договором.

В подальшому, 11.05.2018 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору оренди відповідно до умов якої розмір орендної плати з 01.06.2018 року складає 13 500,00 грн. без ПДВ.

Пунктом 10.3. Договору передбачено, що у разі якщо за 2 (два) місяці до закінчення строку дії цього Договору Орендодавець письмово не повідомить про припинення дії Договору, цей Договір автоматично пролонгується строком на 1 (один) рік. Кількість пролонгацій не обмежується.

Як зазначає позивач, починаючи з січня 2019 року відповідач в порушення умов Договору припинив сплату орендних платежів, проте продовжив використовувати в своїй діяльності орендоване майно.

В зв`язку з чим, за відповідачем утворилася заборгованість перед позивачем зі сплати орендної плати за Договором за період з січня 2019 року по січень 2021 року в загальній сумі 328 000,00 грн. з розрахунку 4 000,00 грн. за січень 2019 року (у зв`язку з частковою сплатою орендного платежу) та по 13 500,00 грн. на місяць за період з лютого 2019 року по січень 2021 року.

Згідно з п. 10.5. Договору Орендодавець чи Орендар має право розірвати Договір, попередивши іншу сторону за 1 (один) місяць наперед.

Повідомлення про розірвання договору оренди позивач надсилав відповідачу 16.03.2019 року, тому згідно з умовою п. 10.5. Договору відповідний Договір вважається розірваним з 16.04.2019 року.

Пунктом 5.8. Договору передбачено, що у разі припинення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення Майна та Обладнання за Актом прийому-передачі включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції.

Позивач зазначає, що неодноразово звертався до відповідача з письмовими вимогами про повернення майна та сплати боргу з урахуванням пені. Однак, відповідні вимоги залишені без відповіді та задоволення.

Однак, відповідач зобов`язання з повернення майна з оренди не виконує, продовжує користуватись майном та не сплачує орендних платежів.

Пунктом 8.2. Договору передбачено, що у разі несвоєчасної сплати Орендарем платежів по орендній платі Орендодавцю відповідно до умов даного Договору, Орендар сплачує на його користь пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діятиме на момент виникнення прострочення виконання зобов`язання від суми затриманого платежу.

Позивач в позові просить стягнути з відповідача 328 000,00 грн. заборгованості з орендної плати та 83 403,77 грн. пені.

Відповідачем у відзиві на позов позовні вимоги заперечував, посилаючись на недоплату судового збору, порушення правил територіальної підсудності та інші недоліки в оформленні позову. З врахуванням заперечень відповідача ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2021 року справу № 910/7760/21 передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Київської області.

Щодо суті позовних вимог відповідач свої заперечення грунтує на відсутності доказів надіслання повідомлення про припинення Договору та вимоги про повернення майна з оренди. Також, відповідач посилається на відсутність у позивача права власності чи іншого речового права на майно.

Крім того, відповідач зазначає про фактичне припинення орендних відносин за укладеним з позивачкою Договором, про що також свідчить факт передачі позивачкою в оренду майна іншій особі ТОВ «МЕДТЕХПЛАСТ» за укладеним 02.12.2019 року з останнім договором оренди приміщень (тимчасових споруд).

З огляду на вищевикладене, відповідач вважає вимоги позивача такими, що не відповідають фактичним обставинам та не підтверджені належними доказами. Також відповідач стверджує, що правовідносини сторін за Договором оренди є припиненими за взаємною згодою сторін, всі розрахунки між ТОВ «Санос» та ФОП Шама О.О. було проведено, заборгованості немає.

Позивач у відповіді на відзив пояснив, що Дніпровським Управлінням поліції Головного управління Національної поліції проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0001224 від 19.04.2021 року за знаками ч. 4 ст. 197-1, п. 1 ст. 365 КК України відносно Савченка Павла Павловича, який є керівником ТОВ «САНОС» з приводу самовільного будівництва на земельній ділянці (майданчику, кадастровий номер 00:63:443:0002), що розташована за адресою: м. Київ, вул. Плеханова.

В ході проведення слідчих дій у вказаній вкримінальній справі огляду місця події 30.08.2021 року було виявлено факт використання громадянином Савченком П.П. належного позивачу майна та здійснення в ньому господарської діяльності надання послуг шиномонтажу.

Щодо господарських відносин між ФОП Шама О.О. та ТОВ «МЕДТЕХПЛАСТ» позивач пояснив, що наприкінці 2019 року між ТОВ «МЕДТЕХПЛАСТ» та ФОП Шама О.О. дійсно було досягнуто домовленості щодо передачі майданчику для обслуговування автомобілів (кадастровий номер земельної ділянки 00:63:443:0002) разом зі встановленими на ньому кіосками 2000 кв.м та 300 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Плеханова.

02.12.2019 року між ТОВ «МЕДТЕХПЛАСТ» та ФОП Шама О.О. було підписано Договори оренди строком на один рік (два договори, по кожному на кіоск).

03.12.2019 року була організована зустріч за адресою місцезнаходження кіосків з метою скласти Акти приймання-передачі орендованого майна. Однак, на майданчик та до кіосків нікого не допустили, на об`єкті була охорона, яка повідомила, що даний майданчик та кіоски наймає гр. Савченко П.П., де веде свою господарську діяльність, а саме надає послуги шиномонтажу.

В зв`язку з неможливістю потрапити до орендованого майна та непідписанням Акту приймання-передачі майна, Договори оренди, укладені 02.12.2019 року не набули чинності і договірні відносити між ТОВ «МЕДТЕХПЛАСТ» та ФОП Шама О.О. не відбулися.

Наведені обставини додатково підтверджуються наданими до матеріалів справи поясненнями керівника ТОВ «МЕДТЕХПЛАСТ».

У зв`язку з чим, позивач зазначає про використання відповідачем орендованого майна після припинення орендних відносин, про що свідчать фактичні обставини здійснення ним господарської діяльності на орендованій території, незвільненні майна та неповернення майна з оренди у відповідності до п. 5.8. Договору за Актом прийому-передачі.

Позивач також звертає увагу на ту обставину, що відповідач, заперечуючи проти позову, не наводить пояснень безпосередньо з приводу обставин повернення майна та невикористанням ним майна після припинення орендних відносин (передачі ключів, вивезення свого майна з орендованої території, тощо), також, відповідач не наводить обставин щодо вжиття заходів для підписання акту про повернення майна (відповідних звернень до позивача, призначення зустрічей, вчинення інших дій, які засвідчують намір повернути майно).

Також, позивач надав до справи докази в підтвердження наявності у нього прав на передане в оренду майно: Договір від 20.06.2003 року про право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди); Дозвіл № 13/13-2002 на початок роботи павільйону шиномонтажу ПП Шама О.О.; Матеріали обгрунтування № 00176-02/1787КМ12ДС01 умов надання земельної ділянки ПП Шама О.О. для тимчасового розміщення кіоску шиномонтажу з майданчиком за адресою: вул. Плеханова (біля автостоянки) у Дніпровському районі; Висновок № 453 (позитивний) від 28.03.2002 року до матеріалів попереднього погодження м.сця розташування існуючого кіоску шиномонтажу з майданчиком ПП Шама О.О. по вул. Плеханова (біля автостоянки) у Дніпровському районі м.Києва; Висновок № 06-1488 від 27.02.2003 року щодо умов використання земельної ділянки та наявності містобудівних обмежень та обтяжень для оформлення права користування; Реєстр земельних ділянок із зазначенням земельної ділянки 63:018:058 яка належить ПП «Київпастранс» та до складу якої входить земельна ділянка 00:63:443:0002, надана у користування ФОП Шамі О.О.; Акт від 27.12.2010 року вводу в експлуатацію майданчика, розміщеного в м. Києві по вул. Плеханова; Протокол від 27.12.2010 року узгодження договірної ціни по Договору № 20 від 27.12.2010 року про надання послуг з утримання малої архітектурної форми на майданчику, розміщеному в м. Києві по вул. Плеханова.

Відповідач в ході розгляду спору не надав заперечення на відповідь на відзив, викладені позивачем пояснення не заперечив та не спростував.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відносини найму регулюються відповідними статтями Цивільного кодексу України, зокрема статтею 759 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 статті 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно зі ст.761 Цивільного кодексу України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Таким чином, з огляду на наведену норму законодавства позивачем доведено наявність у нього майнових прав на передання майна у найм.

З матеріалів справи вбачається, що також визнається відповідачем, факт припинення Договору оренди у 2019 році (за твердженням позивача - з квітня 2019 року, за твердженням відповідача - з травня 2019 року).

Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Пунктом 5.8. Договору передбачено, що у разі припинення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення Майна та Обладнання за Актом прийому-передачі включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції.

Таким чином, з огляду на умову п. 5.8. Договору саме орендар (відповідач) зобов`язаний повернути майно з оренди, тобто вжити всіх можливих і залежних від нього заходів задля своєчасного та належного виконання зобов`язання.

Однак, відповідачем не надано пояснень з приводу обставин повернення майна та невикористанням ним майна після припинення орендних відносин (передачі ключів, вивезення свого майна з орендованої території, тощо), також, відповідач не наводить обставин щодо вжиття заходів для підписання акту про повернення майна (відповідних звернень до позивача, призначення зустрічей, вчинення інших дій, які засвідчують намір повернути майно).

Зі встановлених в ході розслідування кримінальної справи № 0001224 від 19.04.2021 року обставин вбачається, що на майданчику та в кіоску, які були предметом Договору оренди, здійснюється господарська діяльність - надання послуг шиномонтажу гр. Савченком П.П., який є керівником ТОВ «САНОС» і зайняв спірне майно на підставі укладеного з позивачем Договору оренди та не повернув майно з оренди.

Саме наведені обставини перешкодили виконанню укладеного між ФОП Шама О.О. та ТОВ «МЕДТЕХПЛАСТ» Договору оренди і за свідченнями керівника ТОВ «МЕДТЕХПЛАСТ» орендні відносини з позивачем фактично не відбулись і були припинені.

Наведені обставини спростовують посилання відповідача невикористання орендованого у позивача майна за Договором.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Викладені відповідачем у відзиві обставини щодо припинення фактичного користування орендованим майном є суперечливими та не підтверджені належними доказами.

Оскільки відповідачем не вжито всіх залежних від нього та необхідних заходів щодо повернення майна з оренди у встановленому п. 5.8. Договору та законодавством порядку, зокрема, за Актом приймання-передачі, майно не вважається належним чином повернутим Орендарем.

Крім того, оскільки приміщення не було повернуте відповідачем у встановленому порядку позивачу і відповідачем не надано суду належних та достовірних доказів і пояснень щодо вжиття ним повних і належних заходів з повернення приміщення з оренди, наявні достатні підстави для оплати Орендарем вартості оренди приміщення за спірний період.

Таким чином, позовні вимоги (уточнені) в частині стягнення заборгованість з орендної плати за Договором за період з січня 2019 року по січень 2021 року в загальній сумі 328 000,00 грн. з розрахунку 4 000,00 грн. за січень 2019 року (у зв`язку з частковою сплатою орендного платежу) та по 13 500,00 грн. на місяць за період з лютого 2019 року по січень 2021 року, обґрунтовані, відповідачем не спростовані і підлягають задоволенню.

Також, підлягає задоволенню вимога позивача про зобов`язання відповідача повернути орендоване майно у відповідності до п. 5.8. Договору за актом приймання-передачі.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з п.3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Таким чином, враховуючи встановлений судом факт неповернення відповідачем майна з оренди та несплати орендних платежів за фактичне користування майном, з огляду на зміст п.п. 5.8., 8.2. Договору наявні підстави для застосування до відповідача відповідальності у вигляді стягнення пені.

Відповідач проти стягнення пені заперечень не подав, наведений в позові розрахунок не заперечив та не спростував. Таким чином, вимога про стягнення пені підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем обґрунтовані та доведені, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі. Доказів понесення інших судових витрат позивачем не надано та не заявлено до відшкодування.

Відповідно до ч. 4 ст.124 Господарського процесуального кодексу України суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Враховуючи, що при поданні позову позивачем було сплачено 8 391,06 грн. судового збору, в той час, як з позовних вимог підлягає сплаті 8 441,05 грн. судового збору, недоплачена сума судового збору в розмірі 49,99 грн. покладається на відповідача і підлягає достягненню з нього безпосередньо в доход Державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Шама Ольги Олександрівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санос» про стягнення 411 403,77 грн. та зобов`язання повернути майно задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Санос» (08145, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Забір`я, ) на користь Фізичної особи-підприємця Шами Ольги Олександрівни ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) 328 000 грн. заборгованості зі сплати оренди, 83 403,77 грн. пені та 8 391,06 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Санос» (08145, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Забір`я, ) повернути Фізичній особі-підприємцю Шамі Ользі Олександрівні ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) за актом приймання-передачі нерухоме майно - нежитлове приміщення: кіоск шиномонтажу з майданчиком, площею 40,00 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Плеханова.

4. Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Санос» (08145, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Забір`я, ) в доход Державного бюджету України 49,99 грн. судового збору.

5. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 01.02.2022 року