ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2021 р. Справа№ 910/8409/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Михальської Ю.Б.

Куксова В.В.

при секретарі Токаревій А.Г.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 21.12.2021.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 у справі №910/8409/21 (суддя Сівакова В.В., повний текст складено 14.07.2021)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс"

до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" звернулось до суду з позовом до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про

Визнання протиправними дії Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) під час проведення позачергової перевірки дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" умов договору про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва 19.11.2020 та скасування акту № 1/80 від 23.11.2020.

Визнання протиправною відмову Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) забезпечити за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" () продовження строку дії договору № 80 про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва від 10.07.2020.

Зобов`язання Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) забезпечити за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" продовження строку дії договору № 80 про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва від 10.07.2020.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 10.07.2020 між сторонами був укладений договорі № 80 про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва, зі строком дії до 10.07.2021, відповідно до якого відповідач надає право на перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування (маршрут № 180), а позивач зобов`язується надавати безпечні і якісні транспортні послуги населенню на умовах, передбачених цим договором. Листом № 053-18688 від 04.12.2020 відповідач повідомив позивача про те, що перевіркою проведеною представниками Департаменту транспортної інфраструктури виявлено, що ТОВ "Автосервіс" виконує договір з порушенням умов п. 2.3.9, про що було складено акт № 1/80 від 23.11.2020. Примірник акта № 1/80 від 23.11.2020 було додано до зазначеного листа. Із змісту акта № 1/80 від 23.11.2020 вбачається, що 19.11.2020 з 13:20 год. до 15:10 год проведено перевірку на маршруті (місце перевірки - просп. Свободи) та встановлено наступне: в автобусах (державні номерні знаки НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , АІ5896К Г) виявлені пошкоджені сидіння для пасажирів, що є порушенням п. 2.3.9. договору. Листом № 441 від 15.12.2020 ТОВ "Автосервіс" повідомило відповідача про усунення пошкоджень сидінь для пасажирів. В подальшому, з метою продовження дії договору перевізник звернувся до організатора із листом № 108/1 від 10.03.2021 та необхідними документами. Проте листом від 19.04.2021 № 053-9764 відповідач відмовив позивачу продовжити строк дії договору. Позивач вважає таку відмову протиправною, такою, що штучно створює позивачу репутацію недобросовісного перевізника та порушує право на продовження строку дії договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 у позові відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 у справі №910/8409/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Також в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення стоку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим без з`ясування обставин, що мають значення для справи, за недоведеності обставин, що мають значення для справи та які суд визнав встановленими, а також з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 у справі №910/8409/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Шаптали Є.Ю., судді Хрипуна О.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2021 у справі №910/8409/21 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 у справі №910/8409/21 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

30.08.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2021 у зв`язку перебуванням судді Мартюк А.І. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2021 для розгляду справи №910/8409/21 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Шаптала Є.Ю., судді: Хрипун О.О., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 у справі №910/8409/21 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Хрипун О.О., Яковлєв М. Л.

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" про поновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 у справі №910/8409/21 задоволено та поновлено пропущений процесуальний строк.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 у справі №910/8409/21 та призначено до розгляду на 20.10.2021.

Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

01.10.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу у відповідності якого останній просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення просить залити в силі.

Розгляд справи призначеної на 20.10.2021 не відбувся у зв`язку з лікарняним судді Яковлєва М.Л.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/5622/21 від 03.11.2021, у зв`язку з перебуванням судді Яковлєва М.Л. на лікарняному та судді Хрипуна О.О, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В.В.,Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 у справі №910/8409/21 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В.В.,Михальська Ю.Б. та призначено до розгляду на 03.12.2021.

В судовому засіданні 08.12.2021 оголошено перерву до 21.12.2021.

21.12.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

21.12.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів.

В судовому засіданні 21.12.2021 представник відповідача заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням відзиву на апеляційну скаргу поданого під час апеляційного провадження та просив відмовити в її задоволенні, а оскаржуване рішення просив залишити без змін.

Позивач в судове засідання 21.12.2021 свого представника не направив. Колегією суддів враховано клопотання позивача про розгляд справи без участі представника.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судовою колегією, 10.07.2020 між Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (організатор, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" (перевізник, позивач) укладено договір про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва № 80 (далі - договір).

У преамбулі договору визначено, що сторони при його укладенні діють відповідно до законодавства України про автомобільний транспорт, згідно наказу Департаменту транспортної інфраструктури № Н-101 від 23.05.2019.

Відповідно до п. 1.1 договору організатор надає перевізнику право на перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування (маршрут № 180).

В свою чергу перевізник зобов`язується надавати безпечні і якісні транспортні послуги населенню на умовах, передбачених цим договором (п. 1.2 договору).

Даний спір виник у зв`язку з тим, що за результатами здійсненої відповідачем позапланової перевірки договору складено акт № 1/80 від 23.11.2020, яким виявлено порушення умов договору та запропоновано позивачу усунути виявлені порушення; позивач виявлені порушення усунув про, що повідомив відповідача листом № 441 від 15.12.2020; в подальшому позивач звернувся до відповідача з заявою про продовження дії договору, проте відповідач листом № 053-9764 від 19.04.2021 відмовив у продовженні дії договору. Позивач вважає таку відмову протиправною, такою, що штучно створює позивачу репутацію недобросовісного перевізника та порушує право на продовження строку дії договору.

Місцевий господарський суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до переконання про відмову в задоволенні позовних вимог з чим погоджується суд апеляційної інстанції враховуючи наступне.

У відповідності до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно з ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з п. 8.1 договору він діє з моменту його підписання до 10.07.2021.

Відповідно до п. 2.3.2 договору перевізник зобов`язаний забезпечити роботу транспортних засобів та кваліфікованого персоналу на маршруті відповідно до вимог законодавства України і умов даного договору та нести повну відповідальність та безпеку перевезень пасажирів і якість наданих послуг та поведінку водіїв.

Відповідно до п. 2.3.9 договору перевізник зобов`язаний здійснювати перевезення пасажирів на маршруті технічно справними, у належному санітарному стані, відповідно обладнаними, екіпірованими та укомплектованими транспортними засобами, які відповідають вимогам Закону України "Про дорожній рух", Закону України "Про автомобільний транспорт", Правилам дорожнього руху, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2021, наказу МНС № 964 від 09.07.2012 "Про затвердження Правил охорони праці на автомобільному транспорті", екологічних норм та державних стандартів на автомобільному транспорті.

У відповідності до п. 2.3.10 договору перевізник зобов`язаний забезпечити обов`язкове зберігання автобусів та проведення щозмінної перевірки технічного стану автобусів, які використовуються на маршруті, а також щозмінного передрейсового медичного огляду водіїв на власних або орендованих матеріально-технічних базах, які відповідають вимогам Наказу МНС № 964 від 09.07.2012 "Про затвердження Правил охорони праці на автомобільному транспорті".

Згідно з п. 2.3.12 договору перевізник зобов`язаний не допускати випадки роботи на маршруті автобусів, які не пройшли щозмінної перевірки технічного стану, та не допускати до роботи на маршруті водії, які не пройшли щозмінного передрейсового медичного огляду.

Відповідно до п. 2.2.1 договору організатор має право вимагати від перевізника належного виконання зобов`язань за цим договором.

Відповідно до п. 2.2.2 договору організатор має право забезпечувати організацію перевірок щодо дотримання перевізником умов цього договору, в т. ч. із залученням представників державних органів, членів конкурсного комітету з визначення перевізників пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування у м. Києві, представників, робочого органу конкурсного комітету, міських служб та інших уповноважених організатором представників.

Згідно з п. 2.2.8 договору організатор має право здійснювати контроль дотримання перевізником умов договору в порядку, передбаченому договором та законодавством України.

У відповідності до п. 4.1 договору контроль за виконанням умов договору, здійснюється організатором (уповноваженими представниками) на підставі п. 56 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.12.2008 у порядку, передбаченому цим договором.

Відповідно до п. 56 Порядку № 1081 контроль за виконанням умов договору (дозволу) здійснює організатор та інші органи виконавчої влади згідно з компетенцією, за наявності відповідного звернення або доручення організатора.

Організатор має право здійснювати чергові та позачергові перевірки дотримання умов договору (п. 4.2 договору).

Пунктом 4.5 договору визначено, що про проведення позачергової перевірки перевізник заздалегідь не попереджається.

Згідно з п. 4.6 договору позачергові перевірки дотримання умов договору здійснюються організатором (уповноваженими представниками організатора) у випадках:

4.6.1 подання перевізником заяви організатору про здійснення перевірки дотримання умов договору, в тому числі заяви про призначення тимчасовим перевізником на іншому маршруті, заяви про зміну умов договору, заяви про зміну інтервалу руху/кількості рухомого складу;

4.6 2 виявлення подання перевізником недостовірних або не в повному обсязі даних, які перевізник зобов`язаний подавати відповідно до умов договору;

4.6.3 перевірки виконання перевізником надісланих організатором попереджень про недопущення порушення умов договору, зафіксованих під час проведення чергових або позачергових перевірок;

4.6.4 надходження звернень фізичних та/або юридичних осіб, та/або органів державної влади або місцевого самоврядування про порушення перевізником умов договору;

4.6.5 неподання у встановлений термін перевізником документів, обов`язок подання яких передбачений умовами цього договору без поважних причин;

4.6.6 настання дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю транспортного засобу перевізника під час перевезень пасажирів на маршруті;

4.6.7 у випадку не надходження GPS даних від GPS/GPRS систем транспортних засобів перевізника визначених в п. 1.1. договору протягом 12 (дванадцяти) годин або сигналів валідаторів;

4.6.8 в інших випадках, при яких не здійснення негайного втручання організатора, може призвести до погіршення надання послуг пасажирського автомобільного транспорту в м. Києві.

Відповідно до п. 4.7 договору для проведення перевірки перевізника організатор видає представникам направлення.

З матеріалів справи слідує, що відповідачем видано направлення № 053-17958 від 19.11.2020 на позачергову перевірку дотримання умов договору № 80 від 10.07.2020 про організацію перевезень пасажирів за маршрутом № 180 перевізником ТОВ "Автосервіс", яка відбудеться 19.11.2020 по 23.11.2020.

Як вбачається з матеріалів справи, що підставою для видачі направлення № 053-17958 від 19.11.2020 на позачергову перевірку дотримання позивачем умов договору № 80 від 10.07.2020 стала зупинка 18.11.2020 транспортного засобу, який належить позивачу (ISUZU ATAMAN А-092Н6 номерний знак НОМЕР_3 ) інспекторами Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції.

На водія транспортного засобу ОСОБА_1 який станом на 18.11.2020 обіймав посаду водія автотранспортного засобу у ТОВ "Автосервіс" складено протокол про адміністративне правопорушення № 358717 за порушення підпункту А пункту 2.9 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 18.11.2020 зазначено, що водій керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.

Даний транспортний засіб 18.11.2020 обслуговував маршрут № 180, право на перевезення на якому позивачу надано договором.

Згідно наказу ТОВ "Автосервіс" № 910 звільнено з 18.11.2020 водія автотранспортних засобів ОСОБА_1 за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку, ст. 40, згідно протоколу про адміністративне порушення, складеного патрульною поліцією м. Києва від 18.11.2020.

Відповідно до п. 4.8 договору під час здійснення перевірки перевізник (уповноважені представники) має право знайомитись з направленням на перевірку, робити з нього копію, бути присутнім при проведенні перевірки, давати пояснення по суті перевірки, підписати або відмовитись від підписання акту.

Строк проведення перевірки не може бути більшим ніж 5 (п`ять) робочих днів для маршруту (п. 4.9 договору).

Відповідно до п. 4.10 договору перевірки дотримання умов цього договору здійснюється організатором уповноваженими представниками:

- у місцях зберігання транспортних засобів перевізника та їх випуску на маршрут (власних або орендованих виробничо-технічних базах);

- на маршруті;

- безпосередньо у транспортних засобах під час здійснення перевезень пасажирів;

- за допомогою єдиного диспетчерського центу моніторингу роботи транспорту та збору інформації.

Відповідно до п. 4.11 договору виявлені під час перевірок порушення умов договору (невиконання або неналежне виконання зобов`язань перевізника за цим договором) фіксуються організатором (уповноваженим представником(ами)) у акті.

Згідно з п. 4.12 договору акт складається у 2 (двох) примірниках в останній день проведення перевірки. Кожен з примірників акта підписується уповноваженим представником(ами) організатора, який проводив перевірку, та представником перевізника. Представник перевізника має право письмово викласти свої пояснення та зауваження щодо змісту акта. Ці пояснення і зауваження додаються до акту і є його невід`ємною частиною.

Відповідач, листом № 053-18688 від 04.12.2020 повідомив позивача про те, що представниками Департаменту транспортної інфраструктури відповідно до ст.ст. 6, 7 Закону України "Про автомобільний транспорт", пунктів 2.2., 2.2.8, 4.5, 4.6.8 договору проведено позачергову перевірку дотримання ТОВ "Автосервіс" умов договору № 80 від 10.07.2020. Перевіркою виявлено, що ТОВ "Автосервіс" виконує договір з порушенням умов, визначених його змістом, а саме: пункту 2.3.9 договору, про що представниками Департаменту транспортної інфраструктури складено акт № 1/80 від 23.11.2020. Відповідно до пунктів 2.2.1, 4.14 договору запропоновано позивачу усунути виявлені порушення договору та забезпечити в подальшому належне виконання зобов`язань ТОВ "Автосервіс" за договором. Відповідач просив повідомити про вжиті заходи щодо усунення виявлених порушень. До вказаного листа відповідачем доданий примірник акта № 1/80 від 23.11.2020.

З матеріалів справи вбачається що 19.11.2020 відповідачем було проведено позачергову перевірку дотримання перевізником умов договору № 80 від 10.07.2020 за маршрутом № 180 "вул. Милославська - просп. Свободи", за результатами якої складено акт № 1/80 від 23.11.2020 згідно якого виявлено наступні порушення:

1. 19.11.2020 з 13:20 год. до 15:10 год. проведено перевірку на маршруті (місце перевірки - просп. Свободи), встановлено наступне:

1.1. Під час перевірки в автобусах (державні номерні знаки НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_4 ) виявлені пошкоджені сидіння для пасажирів, що є порушенням п. 2.3.9. договору.

Відповідно до п. 4.13 договору сторони домовились, що не підписаний представником перевізника акт вважається дійсним і зберігає юридичну силу у випадку підписання його не менше як двома представниками організатора.

Акт № 1/80 від 23.11.2020 складено двома представниками Департаменту транспортної інфраструктури Біленко В.П. та Кушка В.Г. згідно довіреностей, а тому є дійсним і зберігає юридичну силу. Позивач не заперечує факт не отримання вказаного акту.

Згідно з п. 2.3.32 договору перевізник зобов`язаний в чотирнадцятиденний строк з дня відправлення організатором в порядку, передбаченому п. 4.17 договору, попередження про недопущення порушення умов договору, усувати виявлені порушення та письмово повідомляти про це організатора.

Позивач листом № 441 від 15.12.2020 повідомив відповідача про те, що всі порушення виявлені під час позачергової перевірки 23.11.2020 усунуто. Позивачем також зазначено, що для забезпечення якісного і безпечного перевезення пасажирів всі транспортні засоби ТОВ "Автосервіс" перед виїздом на маршрут обов`язково перевіряються на технічну справність, належний санітарний стан, відповідність обладнання та укомплектування вимогам законодавства України про автомобільний транспорт. В той же час жодний перевізник в повному обсязі не може убезпечити і гарантувати, що під час перевезень недобросовісні громадяни не будуть вчиняти дій, направлених на умисне пошкодження сидінь та інших частин салонів автобусів.

Таким чином, зазначені у акті порушення позивачем не спростовані, а навпаки відповідач усунув виявлені порушення про що повідомив відповідача відповідним листом.

Беручи до уваги викладене, місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо проведення позапланової перевірки виконання умов договору шляхом оформлення акту № 1/80 від 23.11.2020.

Отже, місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправними дії Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) під час проведення позачергової перевірки дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" умов договору про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва 19.11.2020 та скасування акту № 1/80 від 23.11.2020 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Крім того, позивач в подальшому звернувся до відповідача з листом № 108/1 від 10.03.2021 про продовження дії договору № 80 від 10.07.2020 до якого було додано такі документи: заява на продовження строку дії договору; анкета; відомості про автобуси, які будуть використовуватися на маршруті; відомості про додаткові умови обслуговування маршруту; відомості щодо інвестування коштів на придбання більш нових автобусів.

У листі № 053-9764 від 19.04.2021 відповідач зазначив, що за період дії договору про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування міста Києва було зафіксовано порушення умов договору з боку автомобільного перевізника ТОВ "Автосервіс". Враховуючи вищевказане, на підставі підпункту 2 пункту 55 Порядку та відповідно до пункту 4.14. вищезазначеного договору Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом № 053-18688 від 04.12.2020 надіслав попередження автомобільному перевізнику ТОВ "Автосервіс" про недопущення порушень умов договору та відповідний акт. Враховуючи викладене, подовження терміну дії договору про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування міста Києва буде суперечити чинному законодавству.

Процесуально-правовий зміст захисту права полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як встановлено ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права. Завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Звертаючись з позовом за захистом порушеного права, позивач має обрати спосіб захисту, який відповідає змісту права, що порушене й бути здатний таке право поновити; обраний спосіб захисту має бути передбачений приписами статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, або ж визначений іншим Законом чи укладеним між сторонами договором. Законодавчі обмеження матеріально правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Разом з цим, частиною 2 статті 5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Право кожної особи на захист свого порушеного права, його невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Конституційний принцип доступності правосуддя реалізується через статтю 4 Господарського процесуального кодексу України. Так, до господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено право людини на доступ до правосуддя, а відповідно статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав. З наведеного слідує, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. У кінцевому результаті ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного на момент звернення до суду права позивача. При цьому слід ураховувати і те, що у резолютивній частині судового рішення остаточно закріплюється висновок суду щодо вимог позивача і судове рішення має бути виконано в процесі виконавчого провадження у справі, адже, як уже зазначалося, ефективний засіб зрештою повинен забезпечити поновлення порушеного права.

Таким чином, існує певний порядок реалізації прав суб`єктів господарювання та способи захисту порушених прав. Неналежність чи невідповідність обраного способу судового захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та зумовлює відмову у задоволенні означених позовних вимог.

Аналогічна правова позиція щодо відповідності обраного способу захисту змісту порушеного права, в тому числі в частині ефективності обраного способу захисту, який має забезпечити поновлення порушеного права, наведено Верховним Судом у постанові від 07.05.2018 у справі № 927/522/17.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звернення позивача із даним позовом про визнання протиправною відмову Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) забезпечити за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" продовження строку дії договору № 80 про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва від 10.07.2020 не є ефективним способом захисту в розумінні вказаних вище положень, оскільки неспроможне захистити порушене, на його думку, право.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача забезпечити за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" продовження строку дії договору № 80 про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва від 10.07.2020 судом вказано наступне.

Згідно з ст. 7 Закону України "Про автомобільний транспорт" організація пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування покладається на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту.

Як встановлено ст. 43 Закону України "Про автомобільний транспорт", що визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах. Об`єктом конкурсу можуть бути: маршрут (кілька маршрутів), оборотний рейс (кілька оборотних рейсів).

Відповідно до ч. 12 ст. 44 Закону України "Про автомобільний транспорт", порядок проведення конкурсів визначає Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.12.2008 затверджений Порядок проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування (далі - Порядок № 1081).

Порядок визначає процедуру підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі області (внутрішньообласний маршрут), автобусному маршруті, що не виходить за межі території району (внутрішньорайонний маршрут), автобусному маршруті, що проходить у межах населеного пункту (міський маршрут), та автобусному маршруті, що проходить у межах об`єднаної територіальної громади (далі - конкурс), а також процедуру визначення автомобільного перевізника для роботи на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласний маршрут).

У відповідності до абз. 9 п. 53 Порядку № 1081 строк дії договору (дозволу) продовжується один раз на п`ять років за рішенням організатора перевезень за наявності заяви автомобільного перевізника - переможця попереднього конкурсу, яку він подає за формою згідно з додатком 7, в якій, зокрема, зазначається інформація про підтверджене інвестування коштів на придбання більш нових та/або комфортабельних автобусів стосовно тих, які використовувались автомобільним перевізником на об`єкті конкурсу, наявності вмотивованих підстав вважати зазначеного автомобільного перевізника таким, що здійснював перевезення за цим маршрутом протягом попереднього періоду без порушення умов укладеного попереднього договору (дозволу).

Даний пункт Порядку передбачає можливість продовження договору за одночасної наявності двох умов:

1) наявність відповідної заяви перевізника за формою згідно з додатком 7

2) здійснення перевізником перевезень за цим маршрутом протягом попереднього періоду без порушень умов укладеного попереднього договору.

Проте, як зазначалось вище, відповідачем під час проведення позачергової перевірки виявлено порушення умов договору щодо належного стану сидінь для пасажирів, які в подальшому були усунуті позивачем.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку з яким погоджується судова колегія, що відсутні усі обставини в сукупності, які визначені абз. 9 п. 53 Порядку № 1081 для продовження дії договору.

У відповдіності до п. 55 Порядку № 1081 організатор зобов`язаний:

1) забезпечити за заявою автомобільного перевізника продовження строку дії договору (дозволу), але не більше одного разу і не більше ніж на п`ять років у разі виникнення підстав, визначених абзацом дев`ятим пункту 53 цього Порядку;

2) забезпечити дострокове розірвання договору (анулювання дозволу) з автомобільним перевізником - переможцем конкурсу у разі:

наявності фактів порушення ним умов договору (дозволу). Розірвання договору (анулювання дозволу) відбувається після невиконання надісланого організатором попередження такому перевізникові про недопущення порушення умов договору (дозволу). У такому разі для роботи на внутрішньообласному, внутрішньорайонному та міському автобусному маршрутах призначається автомобільний перевізник, який за результатами конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце, на строк до закінчення строку дії договору (дозволу), який було розірвано (анульовано), а в разі його відмови чи відсутності - призначається до проведення конкурсу інший автомобільний перевізник, транспортні засоби якого відповідають за параметрами, класом, категорією, комфортністю і пасажиромісткістю вимогам, передбаченим для відповідного виду перевезень, один раз на строк не більш як три місяці;

підтвердження інформації про факт подання перевізником-претендентом недостовірних відомостей для участі у конкурсі з перевезення пасажирів;

3) укласти договір з автомобільним перевізником, який за результатами проведення конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце, у разі:

настання обставин, передбачених абзацами другим і третім підпункту 2 цього пункту на строк дії договору (дозволу), який було розірвано;

відмови перевізника-претендента, який визнаний переможцем конкурсу, від укладення договору (одержання дозволу);

4) у разі зупинення судом рішення щодо результатів конкурсного комітету призначити на строк дії відповідної ухвали суду автомобільного перевізника для виконання перевезень, передбачених об`єктом конкурсу;

5) у разі скасування судом рішення щодо результатів конкурсного комітету провести новий конкурс за об`єктом (об`єктами), за яким (якими) було прийнято таке рішення суду.

Частина 1 вказаного пункту Порядку передбачає обов`язок організатора продовжити строк дії договору у разі виникнення підстав, визначених абзацом 9 пункту 53 цього Порядку, проте як вірно встановлено судом ці обставини відсутні.

Щодо посилань позивача на те, що за наявності порушень умов договору відповідно до п. 55 Порядку відповідач зобов`язаний був забезпечити дострокове розірвання договору правомірно не прийняті судом першої інстанції до уваги, оскільки положення вказаного пункту Порядку та умови п. 4.15 договору визначають підставу для дострокового розірвання договору - не усунення з боку перевізника порушень умов договору, зазначених в акті та попередженні про недопущення порушень умов договору.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Враховуючи викладене в сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не обґрунтовано та не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав для зобов`язання відповідача забезпечити за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" продовження строку дії договору № 80 від 10.07.2020, тоді як судами встановлено порушення відповідачем умов вказаного договору, що відповідно до Правил № 1081 виключає можливість продовження дії договору, а передбачає укладення нового договору за результатами конкурсу на загальних підставах.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Крім того, судом першої інстанції було всебічно досліджено матеріали справи, надано оцінку наявним в матеріалах справи доказам з урахуванням всіх обставин справи, за результатами чого прийнято законне та обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого судова колегія не вбачає.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи учасників справи, дійшла висновку, що скаржником в апеляційній скарзі вищенаведені висновки суду першої інстанції не спростовано.

Відтак, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 у справі №910/8409/21.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 у справі №910/8409/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, наведені в оскаржуваному рішенні.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 у справі №910/8409/21 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 у справі №910/8409/21 - залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/8409/21 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 17.01.2022 після виходу суддів з відпустки.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді Ю.Б. Михальська

В.В. Куксов