ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2021 р. Справа№ 910/32726/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Пашкіної С.А.

Куксова В.В.

при секретарі Токаревій А.Г.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 14.12.2021.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаян Віннер"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/32726/15 (суддя Ярмак О.М., повний текст ухвали складено 12.07.2021) про поновлення пропущеного строку для пред`явлення судового наказу до виконання у справі №910/32726/15

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаян Віннер"

про стягнення 829 183,19 грн.

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, в якій просило стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Лаян Віннер» 829 183,19 грн.. що складається з 604 700,00 грн. заборгованості, яка виникла на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 12/02-5140-ОД від 29.01.2013, та 224 483,19 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.02.2016 у справі № 910/32726/15 (суддя Привалов А.І.) позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаян Віннер» на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області 604 700 грн. основного боргу та 224 483 грн. 19 коп. - пені. Також стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаян Віннер» в дохід Державного бюджету України 12 437 грн. 75 коп. витрат по сплаті судового збору

22.03.2016 на виконання вказаного рішення в примусовому порядку видано відповідні накази.

25.05.2021 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградський областях подало до суду заяву, в якій просить суд:

- визнати поважними причини пропуску строку для пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 22.03.2016 у справі № 910/32726/15 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаян Віннер» на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області основного боргу в розмірі 604 700,00грн. (оренда) та 224 483,19 грн. (пені);

- поновити пропущений строк для подання наказу Господарського суду м. Києва по справі № 910/32726/15 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаян Віннер» на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області 604700,00грн. основного боргу та 224 483,19 грн. пені до виконання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградський областях про поновлення пропущеного строку для пред`явлення судового наказу від 22.03.2016 у справі №910/32726/15 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаян Віннер» на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області 604 700,00 грн. основного боргу та 224 483,19 грн. пені до виконання - задоволено.

Поновлено строк для пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 22.03.2016 у справі № 910/32726/15 про стягнення 604 700,00 грн. основного боргу та 224 483,19 грн. пені до виконання, на 3 (три) роки.

Суд першої інстанції, врахувавши, що рішення суду залишається невиконаним, визнав вказані заявником причини пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання поважними, та дійшов висновку про наявність підстав для поновлення пропущеного процесуального строку для пред`явлення його до виконання.

Не погодившись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лаян Віннер» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/32726/15 скасувати.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушено норми матеріального та процесуального права, ухвала суду першої інстанції була прийнята при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при неправильному дослідженні та за відсутності правової оцінки поважності причин пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- скаржник наполягає, що строк пред`явлення наказу був пропущений позивачем на 4 роки без поважних причин, а подана заява про його поновлення не містить жодного аргументу, який би доводив поважність пропуску такого строку на 4 роки, крім того, оскаржувана ухвала не містить аргументації щодо підстав для задоволення такої заяви;

- заявник вказує, що оригінал наказу втрачений з вини ВДВС, однак вина ВДВС жодним чином не доведена, а неправомірних дій з боку ВДВС не встановлено;

- подане заявником рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 145 жодним чином не доводить те, що стягувачем було направлено саме заяву про відкриття виконавчого провадження від 18.05.2016 № 10-11-02575 щодо примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2016 у справі № 910/32726/15 разом з оригіналом наказу та не підтверджує отримання відповідних документів ВДВС Солом`янського РУЮ м. Києва уповноваженою особою;

- апелянт звертає увагу суду що листом від 02.03.2021 Солом`янським районним ВДВС у м. Києві Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ) повідомлено, що «перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що наказ Господарського суду м. Києва № 910/32726/15 від 22.03.2016 про стягнення з ТОВ «Лаян Виннер» () на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях основного боргу в розмірі 604700,00 гривень та пені 224483,19 гривень до Відділу не надходив та на виконанні станом на 02.03.2021 не перебуває».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Пашкіна С.А., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2021 відкладено вирішення питань пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаян Віннер» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/32726/15 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду. Зобов`язано Господарський суд міста Києва надіслати матеріали справи №910/32726/15 на адресу Північного апеляційного господарського суду.

16.08.2021 від Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/32726/15.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2021 у зв`язку перебуванням судді Хрипуна О.О. у відпустці, який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/32726/15.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2021 для розгляду справи №910/32726/15 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Шаптала Є.Ю., судді: Куксов В.В. та Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2021 у справі №910/32726/15 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаян Віннер» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

Через канцелярію Північного апеляційного господарського суду 13.10.2021 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Лаян Віннер» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/32726/15 та відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Учасникам справи повідомлено про право подати відзив на апеляційну скаргу, відповідь на відзив, заяви, клопотання, заперечення та встановлено строки на їх подання.

Розгляд апеляційної скарги призначено на 17.11.2021.

У період з 08.11.2021 по 19.11.2021 головуючий суддя - Шаптала Є.Ю. перебував на лікарняному, тому судове засідання, яке призначене на 17.11.2021, не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаян Віннер» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/32726/15 призначено на 14.12.2021.

Позивач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався.

14.12.2021 в судове засідання представники учасників справи не з`явилися.

Судом враховано, що у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд апеляційної інстанції враховує також правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Згідно з ч. 2 ст. 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (пункти 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, суд апеляційної інстанції вбачає за можливе розглядати дану апеляційну скаргу за відсутності представників учасників за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до п. 22 ч. 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема про поновлення, відмову у поновленні пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання.

За змістом ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як було зазначено вище, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просило стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Лаян Віннер» 829 183,19 грн. що складається з 604 700,00 грн. заборгованості, яка виникла на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 12/02-5140-ОД від 29.01.2013, та 224 483,19 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.02.2016 у справі № 910/32726/15 позовні вимоги задоволено повністю, а 23.03.2016 на виконання вказаного рішення в примусовому порядку видано відповідні накази.

У подальшому, 25.05.2021 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградський областях подало до суду заяву, в якій просить суд:

- визнати поважними причини пропуску строку для пред`явлення наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2016 у справі № 910/32726/15 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаян Віннер» на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області основного боргу в розмірі 604700,00грн. (оренда) та 224 483,19 грн. (пені);

- поновити пропущений строк для подання наказу Господарського суду м. Києва по справі № 910/32726/15 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаян Віннер» (03049, м. Київ, вул. Курська, буд. 10; ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Центральна, буд. 6: ) 604700,00грн. основного боргу та 224 483,19 грн. пені до виконання.

Вказану заяву було задоволено оскаржуваною ухвалою з підстав того, що рішення суду залишається невиконаним, а тому суд першої інстанції визнав вказані заявником причини пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання поважними та дійшов висновку про наявність підстав для поновлення пропущеного процесуального строку для пред`явлення його до виконання.

З наведеними висновками колегія суддів не вбачає за можливе погодитись, виходячи з наступного.

Заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградський областях про поновлення строку для пред`явлення судового наказу від 22.06.2016 № 910/32726/15 про примусове виконання рішення мотивована тим, що строк для повторного пред`явлення наказу до виконання пропущено Регіональним відділенням з об`єктивних причин, незалежних від останнього, зокрема заявник посилається на наступні обставини.

З метою виконання судового рішення, Регіональним відділенням направлено заяву про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення господарського суду міста Києва від 25.02.2016 по справі №910/32726/15 від 18.05.2016 № 10-11-02575, яку згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 23.05.2016 отримано ВДВС Солом`янського РУЮ м. Києва.

Заявник зазначає, що на теперішній час, з моменту отримання відділом ДВС заяви про відкриття виконавчого провадження та оригіналу виконавчого документа до Регіонального відділення не надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження за наказом господарського суду міста Києва від 22.03.2016 у справі №910/32726/15.

Також заявник вказує, що з метою належного виконання вказаного рішення, Регіональне відділення зверталось зі скаргами на бездіяльність державного виконавця від 25.10.2017, 29.08.2018, 21.10.2020 до начальника Солом`янського ВДВС м. Києва з проханням розглянути скарга у строки, передбачені чинним законодавством та письмово повідомити Регіональне відділення про результати її розгляду; терміново вжити усіх заходів, спрямовані на відновлення прав та законних інтересів Регіонального відділення; зобов`язати державного виконавця вжити всіх передбачених чинним законодавством заходів щодо примусового виконання рішень.

Однак, заявник стверджує, що відповіді на зазначені скарги на адресу Регіонального відділення не надходили.

Разом з тим, заявник зазначає, що оскільки скарги залишились без відповідей, Регіональне відділення звернулось до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та до Солом`янського районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з листом від 11.02.2021 № 10-12-00917 з проханням направити на адресу Регіонального відділення копії постанов про відкриття виконавчих проваджень, а також надати інформацію про стан виконання рішення господарського суду м. Києва від 25.02.2016 по справі № 910/32726/15.

Листом від 02.03.2021 Солом`янським районним ВДВС у м. Києві Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив Регіональне відділення про те, що наказ господарського суду м. Києва № 910/32726/15 від 22.03.2016 до Відділу не надходив.

При цьому, заявник наполягає, що у Регіонального відділення є доказ отримання вказаної заяви з оригіналом наказу господарського суду м. Києва ВДВС Солом`янського РУЮ м. Києва 23.05.2016, а тому за твердженням заявника наказ господарського суду Києва від 22.03.2016 по справі № 910/32726/15 втрачено не стягувачем, а безпосередньо органом державної виконавчої служби.

Наведені вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даною заявою.

Статтею 329 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У постанові від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17 Верховний Суд вказав, що стадія виконавчого провадження, як завершальна стадія судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Строк пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва № 910/32726/15 від 22.03.2016 вказано до 21.03.2017.

05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016.

За приписами ч. 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Частинами 4, 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Процесуальним законодавством не визначено переліку причин, які є поважними (такими, що не залежали від волі стягувача), та за наявності яких суд повинен поновити пропущений строк. Тому, згідно з висновками про застосування норм права Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 05.05.2018 у справі №917/1431/14, питання щодо поважності причин пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання (у розумінні частини першої статті 329 Господарського процесуального кодексу України), тобто, наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від стягувача підстав унеможливили або істотно утруднювали своєчасне пред`явлення наказу до виконання, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини; при цьому визначальним при оцінці поважності причин пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання є встановлення моменту, з якого стягувач мав реальну можливість пред`явити відповідний наказ до виконання.

Як зазначалось вище, листом від 02.03.2021 Солом`янським районним ВДВС у м. Києві Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив Регіональне відділення про те, що «перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що наказ Господарського суду м. Києва № 910/32726/15 від 22.03.2016 про стягнення з ТОВ «Лаян Виннер» () на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях основного боргу в розмірі 604700,00 гривень та пені 224483,19 гривень до Відділу не надходив та на виконанні станом на 02.03.2021 не перебуває».

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області стверджує про те, що наказ господарського суду міста Києва від 22.03.2016 по справі №910/32726/15 було направлено стягувачем разом із заявою про відкриття виконавчого провадження від 18.05.2016 № 10-11-02575, на підтвердження чого подано заяву від 18.05.2016 № 10-11-02575, рекомендоване поштове повідомлення 145 та фіскальний чек про здійснене відправлення (а.с. 97-98), а відповідний наказ було втрачено відповідним органом саме з його вини, і жодних дій по виконанню наказу не вчинено.

При цьому, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції встановив, що стягувачем в підтвердження обставин надсилання відповідного наказу до органу виконання судових рішень (відділу ДВС Солом`янського РУЮ м.Києва) надано: (1) заяву про відкриття виконавчого провадження від 18.05.2016 № 10-11-02575, в якій додатком вказано спірний наказ, та надано (2) рекомендоване поштове повідомлення 145 та фіскальний чек про здійснене відправлення, дослідивши які суд апеляційної інстанції встановив, що згідно вказаного рекомендованого відправлення, надсилання певного поштового відправлення здійснено на адресу вул. Соціалістична, будинок 3, м.Київ, 03186, а отримано особою з прізвищем «Власова», про що міститься відмітка «від руки».

Водночас, жодного опису, вкладеного до відповідного направлення, яке б надало можливість визначити вміст відповідного листа - матеріали справи не містять, як і не містять відомостей стосовно особи, яка отримана відповідне поштове відправлення та її повноважень на отримання документів від імені органу виконання судових рішень (довіреність, положення, тощо).

Також стягувачем не подано жодних належних доказів в розумінні ст. 76 Господарського процесуального кодексу України стосовно розшуку відповідного наказу безпосередньо в установі стягувача, встановлення дійсної адреси його надсилання, можливості повернення поштовою установою або неналежним отримувачем відповідного наказу безпосередньо до стягувача, адже жодних запитів стосовно адреси направлення, особи, якою було отримано стверджуване відправлення, як і жодних доказів проведення перевірки стосовно повернення відповідного виконавчого документу неналежним отримувачем на адресу стягувача, як і встановлення змісту вкладеного у відповідний рекомендований лист та підтвердження здійснення відповідного вкладення шляхом оформлення опису вкладеного - матеріали справи не містять.

При цьому, матеріали справи містять відомості про те, що відділ державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві має юридичне місцезнаходження: 03186 м.Київ, проспект Повітрофлотський, 40-а (станом на 05.10.2016 року), кореспонденція/листування вказаного органу направлялась з вказаної адреси.

Крім того, матеріали справи містять відомості про те, що стягувачем направлялись скарги на бездіяльність державного виконавця, які адресовані начальнику Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ ГТУЮ у м.Києві, а саме: 25.10.2017, 29.08.2018, 21.10.2020, проте, матеріали справи не містять доказів звернення стягувача саме до суду з скаргою на відповідні дії органу виконання судових рішень.

Заявник зазначає, що оскільки скарги залишились без відповідей, Регіональне відділення звернулось до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та до Солом`янського районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з листом від 11.02.2021 № 10-12-00917 з проханням направити на адресу Регіонального відділення копії постанов про відкриття виконавчих проваджень, а також надати інформацію про стан виконання рішення господарського суду м. Києва від 22.03.2016 по справі № 910/32726/15.

Як вже зазналось вище, відповідно до відповіді Солом`янського районного відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.03.2021 №33390, перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що наказ Господарського суду м. Києва № 910/32726/15 від 22.03.2016 про стягнення з ТОВ «Лаян Виннер» () на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях основного боргу в розмірі 604700,00 гривень та пені 224483,19 гривень до Відділу не надходив та на виконанні станом на 02.03.2021 не перебуває.

Вказані відомості підтверджуються також і матеріалами справи, і відповідно, свідчать про те, що стягувачем не подано належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України надходження наказу саме в установу органу виконання судових рішень, і відповідно, не подано і доказів початку перебігу строку виконання судового рішення, і відповідно, відсутні докази переривання строку виконання судового рішення внаслідок пред`явлення спірного наказу до виконання згідно Закону України «Про виконавче провадження» (у відповідних редакціях, які були чинними станом на момент виникнення спірних відносин, ст. 23 (до 05.10.2016), та ст. 12 (після 05.10.2016)), що свідчить про сплив відповідного строку пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 22.03.2016 у справі № 910/32726/15 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаян Віннер» на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області 604 700,00 грн. основного боргу та 224 483,19 пені.

Колегія суддів звертає увагу, що з матеріалів справи та з доводів заявника не вбачається, що останній вчиняв дії щодо слідкування за виконанням відповідного наказу, а лише звертався до органу виконання рішень з відповідними скаргами, не встановивши, ким саме отримано відповідний наказ та на підставі яких документів, чи отримано відповідний наказ саме належним органом виконання судових рішень.

Отже, за відсутності в матеріалах цієї справи доказів вжиття позивачем заходів з реалізації у повному обсязі своїх встановлених Законом України «Про виконавче провадження» (у відповідних редакціях, які були чинні в період спірних правоідносин) прав стягувача у виконавчому провадженні, зокрема, знайомитися з матеріалами виконавчого провадження з метою з`ясування причин тривалого невиконання означеного наказу суду, чому не було об`єктивних перешкод чи обставин, які б це унеможливлювали, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що встановлені наведені заявником підстави та обставини пропуску строку на пред`явлення наказу до виконання не підтверджують поважність причин пропуску строку пред`явлення означеного наказу до виконання.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що висновки суду першої інстанції про те, що оскільки рішення суду залишається невиконаним є помилковими в контексті вирішення питання щодо поновлення строку пред`явлення наказу до виконання, з огляду на те, що при вирішенні питання стосовно наявності або відсутності підстав для такого поновлення першочерговим є визначення юридичної долі відповідного наказу, а стягувачем не подано належних та допустимих доказів, що відповідний строк було ним пропущено з незалежних від нього причин, адже саме від стягувача залежить зазначення належного місцезнаходження особи, якій він здійснює надсилання певного документу, підтвердження відповідного вкладення у поштове відправлення, слідкування та перевірка, встановлення осіб, які здійснили відправлення в установі стягувача та відібрання у них пояснень стосовно вихідної кореспонденції, а також перевірки та встановлення повернення відправлення на адресу відправника, у випадку неналежного отримувача, а також встановлення обставин належного отримувача та отримання саме уповноваженим органом спірного наказу.

При цьому, звернення до органу виконання судових рішень з відповідними скаргами не свідчить про безумовну наявність підстав поважності причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, і не є належними доказами в підтвердження даної обставини і спростовується сукупністю наявних у матеріалах справи доказів та встановлених обставин.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності підтверджують, що пропуск строку пред`явлення наказу до виконання, пропущено стягувачем відповідно до наведених ним доводів та обґрунтувань, з причин, які не можуть бути визнані судом апеляційної інстанції поважними, проте, не позбавляють стягувача на вчинення належних дій щодо реалізації ним усіх прав стягувача, за належних доводів та обґрунтувань, за умови вчинення усього обсягу дій стягувача по встановленню та підтвердженню належними доказами обставин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та підтвердження усіх обставин стосовно пропуску строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, на які стягувач не міг впливати і які від нього не залежали, з урахуванням вчинення дій, на які стягувач може впливати та які залежать від нього в контексті спірних правовідносин.

Таким чином, викладені у заяві Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградський областях обставини на переконання суду не є об`єктивними причинами, які унеможливили виконання судового рішення у даній справі у передбачений законом строк та повністю залежали від волевиявлення стягувача, за наведених ним у заяві доводів та обґрунтувань, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення спірного наказу до виконання на підставі наведених заявником доводів та обґрунтувань.

Отже, судова колегія зазначає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження матеріалами справи.

Інші доводи скаржника стосовно того, що він не був присутній в судовому засіданні суду першої інстанції 08.06.2021 при постановленні оскаржуваної ухвали, судом апеляційної інстанції відхиляються як підстава для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки скаржника було повідомлено про розгляд справи та заяви, оскільки ухвала суду першої інстанції від 26.05.2021, якою судове засідання призначено на 08.06.2021 направлена скаржнику засобами поштового зв`язку 27.05.2021, і скаржник не був позбавлений можливості бути присутнім в суді першої інстанції при розгляді його заяви.

З огляду на викладене в сукупності, судова колегія дійшла до переконання про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відповідно відмови у задоволенні заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградський областях про поновлення пропущеного строку для пред`явлення судового наказу від 22.03.2016 у справі № 910/32726/15 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаян Віннер» на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області 604 700,00 грн. основного боргу та 224 483,19 грн. пені до виконання.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть перешкоджати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Ашінгдан проти Сполученого Королівства», від 28.05.1985, пункт 57, Серія А, N 93, та рішення Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України»).

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградський областях про поновлення пропущеного строку для пред`явлення судового наказу від 22.03.2016 у справі № 910/32726/15 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаян Віннер» на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області 604 700,00 грн. основного боргу та 224 483,19 грн. пені до виконання - задоволенню не підлягає за встановлених судом апеляційної інстанції обставин, а тому у її задоволенні суд апеляційної інстанції відмовляє повністю.

Відтак, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаян Віннер» підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/32726/15 підлягає скасуванню на підставі п.1-4 ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаян Віннер" - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/32726/15 - скасувати.

3. У задоволенні заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградський областях про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання судового наказу від 22.03.2016 у справі № 910/32726/15 - відмовити.

4. Матеріали справи №910/32726/15 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 17.01.2022 після виходу суддів з відпустки.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді С.А. Пашкіна

В.В. Куксов