ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2021 року м.Дніпро Справа № 5009/4233/12

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання: Колесник Д.А.

представники сторін:

від ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ": Яковлев Олександр Сергійович адвокат, свідоцтво серії КС №6310/10 від 08.12.2017 р.;

інші представники сторін у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкстрейдкомпані Київ" на рішення господарського суду Запорізької області від 10.11.2020 року (повний текст рішення складений та підписаний 25.11.2020 року) у справі №5009/4233/12 (суддя Юлдашев О.О.)

за позовом Приватного підприємства "Імір", код з ЄДР - 33960885 (69035 м.Запоріжжя вул. Реактивна, 1) в особі ліквідатора-арбітражного керуючого Сміта Володимира Георгійовича, 72200 смт. Веселе Запорізької області вул.Пирогова, 21

відповідач-1 Товариство з обмеженою відповідальністю "Люкстрейдкомпані Київ", код з ЄДР-38003925, 01042 м.Київ вул.Патріса Лумумби, 4/6

відповідач-2 Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит", код з ЄДР-09807856, 04054 м.Київ вул. Артема, 60

відповідач-3 Товариство з обмеженою відповідальністю "Корпоративний центр"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 Приватного нотаріуса Морозової Світлани Володимирівни (01025 м.Київ вул. Велика Житомирська, 6/11, оф.22)

про визнання права власності на нежитлове приміщення та визнання недійсним іпотечного договору № 3713И/0415 від 17.04.2015року

в межах справи № 5009/4233/12 про банкрутство ПП "Імір" код з ЄДР - 33960885, м.Запоріжжя

Кредитори:

1/ Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

2/ Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Горизонт", код в ЄДР-39013897, 01033 м.Київ вул. Шота Руставелі, 44, офіс - 104 (адреса для листування: 69063 м.Запоріжжя вул.Троїцька,27)

3/ Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп", код в ЄДР-41586125 (04171 м.Київ вул. Набережна-Лугова, 8).

Ліквідатор - арбітражний керуючий Сміт В.Г.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 10.11.2020 року у справі №5009/4233/12 позов задоволено.

Визнано за Приватним підприємством "Імір" код з ЄДР - 33960885 (69035 м.Запоріжжя вул. Реактивна, 1), право власності на нежитлове приміщення № 03 адміністративної будівлі літ. А-2, інв. №100002, загальною площею - 429,00 кв.м., за адресою: м.Запоріжжя вул.Реактивна,1.

Визнано недійсним іпотечний договір №3713И/0415 від 17.04.2015року, укладений між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", м.Київ, та ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ", м.Київ, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В.

Рішення суду першої інстанції обгрунтовано тим, що на момент укладання спірного іпотечного договору предмет іпотеки не перебував у власності ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ", а тому укладений за відсутності у ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" права розпорядженням предметом іпотеки - спірним майном.

Також судом встановлено, що не відповідають дійсним обставинам та суперечать встановленим фактам умови, які сторонами іпотечного договору погоджені у розділі 6 договору, зокрема, щодо того, що іпотекодавцем зазначено, що предмет іпотеки належить йому на праві власності, на момент укладання цього договору не існує подій, що створюють загрозу належному виконанню цього договору (судові спори, майнові вимоги третіх осіб тощо), про які він не повідомив іпотекодержателя тощо.

Суд дійшов висновку, що оскаржуваний іпотечний договір є таким, що суперечить приписам чинного законодавства, укладений з порушенням вимог ст. 5 Закону України "Про іпотеку", ст. 583 Цивільного кодексу України та підлягає визнанню недійсним згідно з ч.1 ст. 203 та ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, нез`ясування дійсних обставин, що мають значення для вирішення справи.

Зокрема, апелянт посилається на те, що:

1. Судом порушено норми процессуального права - ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.07.2020 року по справі №5009/4233/12 було залучено ТОВ "Корпоративний центр" співвідповідачем у справі.

В тексті оскаржуваного рішення господарського суду Запорізької області відсутні будь-які відомості про те, що ТОВ "Корпоративний центр" є учасником та/або стороною по цій справі, взагалі текстом рішення жодним чином не зазначається про спірні правовідносини, по яких учасником є вказане Товариство.

2. Позовна вимога про визнання недійсним іпотечного договору № 3713И/0415 від 17.04.2015 року не підсудна господарському суду Запорізької області, про що було подано ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" відповідне клопотання про передачу цих вимог на розгляд до господарського суду м. Києва для розгляду в загальному порядку, оскільки за оспорюваним договором іпотеки боржник - ПП "Імір", не є стороною. Крім того, дані позовні вимоги не є майновими, що додатково свідчить про непідсудність позовної вимоги про визнання недійсним іпотечного договору в рамках справи №5009/4233/12 про банкрутство ПП "Імір" в господарському суді Запорізької області.

3. Ліквідатором боржника невірно обрано спосіб захисту. Якщо ПП "Імір" вважає себе власником спірного майна, то за таких обставин належним способом захисту порушеного права власності є витребування майна від нинішнього його володільця шляхом пред`явлення віндикаційного позову.

4. Судом неправомірно застосовано односторонню реституцію і не надано оцінки обставині того, що ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" сплачено за придбане на аукціоні майно 928 707,00 грн. і доля цих грошових коштів не вирішена.

5. Судом при вирішенні спору не було застосовано висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.07.2018 року по даній справі.

Апелянт просить суд скасувати в повному обсязі оскаржуване судове рішення. Позовні вимоги ліквідатора ПП "Імір" залишити без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст. 333 Господарського процесуального кодексу України здійснити поворот виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 18.10.2017 року у справі №5009/4233/12 шляхом:

- скасування запису про держану реєстрацію права власності на нерухоме майно за ПП "Імір": Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; Об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення, №03, адмінбудівлі літ.А-2 інв.№ 100002, об`єкт житлової нерухомості: Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м.): 429; Адреса: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вулиця Реактивна, будинок 1; Номер об`єкта в РПВН: 19987948; Номер запису про право власності: 23113078; Дата, час державної реєстрації: 25.10.2017 14:10:14; Державний реєстратор: Жук Юлія Володимирівна, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Запорізька обл.; Підстава виникнення права власності: ухвала суду, серія та номер: №5009/4233/12, виданий 18.10.2017 року, видавник: Господарський суд Запорізької області; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37868044 від 31.10.2017 16:27:54, Жук Юлія Володимирівна, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Запорізька обл.; Форма власності: приватна; Розмір частки: 1; Власники: Приватне підприємство "Імір", ;

- поновлення запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ": Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; Об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення, №03, адмінбудівлі літ.А-2 інв.№100002, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м.): 429; Адреса: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вулиця Реактивна, будинок 1; Номер запису про право власності: 6654246; Дата, час державної реєстрації: 12.08.2014 року 17:36:18; Державний реєстратор: приватний нотаріус Петрушенко Тетяна Іванівна, Запорізький міський нотаріальний округ, Запорізька обл.; Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 2719, виданий 12.08.2014 року, видавник: Петрушенко Т.І., приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15097866 від 12.08.2014 17:56:41, приватний нотаріус Петрушенко Тетяна Іванівна, Запорізький міський нотаріальний округ, Запорізька обл.; Форма власності: приватна; Розмір частки: 1/1; Власники: Товариство з обмеженою відповідальністю "Люкстрейдкомпані Київ", , країна реєстрації: Україна, м. Київ, вулиця Лумумби Патріса, будинок, 4/6.

Також апелянт просить суд стягнути з ПП "Імір" на користь ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" суму судових витрат:

- за подання даної апеляційної скарги;

- за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Запорізької області від 18.10.2017 року по справі №5009/4233/12;

- за подання касаційної скарги на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.12.2017 року по справі №5009/4233/12.

- за наслідком розгляду даної апеляційної скарги задовольнити клопотання (заяву) ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" про поворот виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 18.10.2017 року по справі №5009/4233/12.

Сторони по справі відзиви на апеляційну скаргу не надали, участь своїх представників у судове засідання не забезпечили.

Відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України).

Вирішуючи питання щодо розгляду справи за відсутності осіб, що не з`явилися, колегія суддів керується наступним:

Згідно ст. 2 Господарського процесуального кодексу України основними принципами господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України наділяє сторони процесуальними правами, серед яких право брати участь у судових засіданнях.

Суд враховує, що явка представників сторін в засідання суду обов`язковою не визнавалась. Сторонам надано можливість реалізовувати свої повноваження представництва шляхом участі в засіданнях суду в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в період дії карантину, в порядку ст. 197 Господарського процесуального кодексу України, про що зазначено в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, яка направлена всім учасникам судового провадження, а також в ухвалах про відкладення розгляду даної справи.

Крім того, колегія суддів зауважує, що строк розгляду апеляційної скарги, передбачений ч.1 ст.273 Господарського процесуального кодексу України закінчився. Неодноразово колегія суддів відкладала розгляд апеляційної скарги з причин неявки учасників справи, окрім апелянта.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про неможливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з`явились та відкладення судового засідання, оскільки згідно наданих процесуальних повноважень суд апеляційної інстанції переглядає справу на підставі доказів, які були надані сторонами суду першої інстанції.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника скаржника, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2017 року ліквідатор ПП "Імір" Сміт В.Г. звернувся до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ", АТ "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання права власності, витребування майна та визнання недійсним іпотечного договору (том 1 а.с.4-5).

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.10.2017 року було об`єднано позовну заяву Приватного підприємства "Імір" в особі ліквідатора-арбітражного керуючого Сміта В.Г., до ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ", AT "Фінанси та Кредит", третя особа - Приватний нотаріус Морозова Світлана Володимирівна, про визнання права власності на нежитлове приміщення та визнання недійсним іпотечного договору № 3713И/0415 від 17.04.2015року, укладеного відповідачами, зі справою про банкрутство ПП "Імір". Розгляд заявленого позову ухвалено здійснювати в межах справи про банкрутство №5009/4233/12 (том 2 а.с.25-26).

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 18.10.2017 року по справі №5009/4233/12 за результатами розгляду позову ліквідатора ПП "Імір" Сміт В.Г. про визнання права власності, визнання недійсним іпотечного договору було:

- визнано за ПП "Імір" право власності на нежитлове приміщення №03 адміністративної будівлі літ. А-2, інв. №100002, загальною площею - 429,00 кв.м., за адресою: м. Запоріжжя, вул. Реактивна, 1;

- визнано недійсним іпотечний договір №3713И/0412 від 17.04.2015 року, укладений між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ", посвідчений Приватним нотаріусом Морозовою C.B. (том 2 а.с.49-51).

Відповідно до ухвали господарського суду Запорізької області від 06.04.2015 року, яка надана позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог (том 1 а.с.18-24), відповідно до матеріалів даної справи, підтверджується і сторонами не оспорюється наступне:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.11.2012 року порушено провадження про банкрутства Приватного підприємства "Імір" (ПП "Імір") в порядку, передбаченому ст.52 Закону України "Про встановлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції від 30.06.1999 року).

Постановою господарського суду Запорізької області від 26.11.2012 року визнано банкрутом ПП "Імір", введено ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Шестопалова Олега Володимировича (том 1 а.с.28-29).

З 30.04.2014 року по 18.05.2014 року відбулись електронні торги у формі аукціону з продажу майна ПП "Імір" - нежитлового приміщення №03 адміністративної будівлі літера А-2, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Реактивна, 1 , загальною площею 429,0 кв.м. (далі - нерухоме майно). Протоколом проведення електронних торгів (аукціону) №08/14 від 19.05.2014 року переможцем визнано ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог 4.5 ст. 69 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" 19.05.2014 року протокол проведення електронних торгів (аукціону) № 08/14 від 19.05.2014 року разом з проектом договору купівлі-продажу було направлено ОСОБА_1

29.05.2014 року до ТОВ "Біржевий альянс" (організатора аукціону) надійшов лист від ОСОБА_1 з вимогою повернути сплачений гарантійний внесок (91 951,20 грн.) у зв`язку із неможливістю укладення договору купівлі-продажу.

29.05.2014 року організатором торгів було повернуто гарантійний внесок ОСОБА_1 (видатковий касовий ордер № 110).

29.07.2014 року ліквідатором ПП "Імір" було направлено до ОСОБА_1 повторну пропозицію та документи щодо укладення договору.

30.07.2014 року ОСОБА_1 відмовився від отримання кур`єрської доставки вищезгаданих документів.

01.08.2014 року протоколом зборів комітету кредиторів ПП "Імір" відповідно до ст. Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" було вирішено питання щодо укладання договору купівлі-продажу майна із другим учасникош торгів - ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ", який надав свою згоду на придбання майна. Договір з другим переможцем, ТОВ " Люкстрейдкомпані Київ", було укладено 12.08.2014 року.

Протоколом проведення електронних торгів (аукціону) №08/14-1 від 30.07.2014 року у зв`язку з відмовою переможця торгів ОСОБА_1 від підписання договору купівлі продажу майна протягом п`яти днів з дня отримання договору купівлі-продажу запропоновано укласти договір купівлі-продажу майна ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ".

Отже, між ПП "Імір" та ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" 12.08.2014 року укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - нежитлового приміщення №03 адміністративної будівлі літера А-2, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Реактивна, 1 , загальною площею 429,0 кв.м. (том 1 а.с.205-206). 17.04.2015 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" був укладений іпотечний договір №3713И/0412 від 17.04.2015 року з метою забезпечення повернення кредиту, виданого ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" вказаним Банком 08.04.2014 року за №1500-14. В іпотеку Банку передано майно, яке є предметом даного спору. Договір посвідчений приватним нотаріусом Морозовою C.B. (том 1 а.с.84-85, 160-169).

Судом апеляційної інстанції встановлено також, що 19.02.2015 року ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовною заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 12.08.2014 року, укладеного між ПП "Імір" та ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" та про зобов`язання ПП "Імір" надіслати ОСОБА_1 , як переможцю торгів пропозицію щодо укладення договору купівлі-продажу майна, укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна з ПП "Імір".

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.04.2015 року по справі №5009/4233/12 позов ОСОБА_1 задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу від 12.08.2014року; зобов`язано ліквідатора ПП "Імір" Шестопалова О.В. надіслати ОСОБА_2 , як переможцю торгів, згідно з протоколом проведення електронних торгів (аукціону) №08/14 від 19.05.2014 року пропозицію щодо укладення договору купівлі-продажу разом з проектом договору купівлі-продажу та реквізитами для оплати вартості цього майна.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.07.2015 року по справі №5009/4233/12 задоволено апеляційні скарги ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" та AT "Банк "Фінанси та Кредит", ухвалу господарського суду Запорізької області від 06.04.2015 року скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.11.2015 року по справі №5009/4233/12 задоволено касаційну скаргу ОСОБА_2 , скасовано постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.07.2015 року, ухвалу господарського суду Запорізької області від 06.04.2015 року залишено в силі (том 1 а.с.25-27).

Отже, 19.11.2015 року прийнято остаточне судове рішення щодо відповідності вимогам Закону ухвали господарського суду Запорізької області від 06.04.2015 року про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.08.2014 року між ПП "Імір" та ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ".

Відповідно ч.1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину колена із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого ст. 41 Конституції України, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

За приписами статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного із власником договору.

Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до набувача з використання правового механізму, установленого ст. ст. 215, 216 Цивільного кодексу України. Такий спосіб захисту можливий лише шляхом подання віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 388 Цивільного кодексу України, які дають право витребувати в набувача це майно.

Отже, за таких обставин належним способом захисту порушеного права, власності є витребування майна від нинішнього його володільця шляхом пред`явлення віндикаційного позову.

У даній справі особа, яка вважає себе власником майна, звернулася з позовом про визнання за нею права власності на це майно.

До поданого у вересні 2017 року позову ПП "Імір" надало суду як доказ реєстрації за відповідачем - 1 права власності на спірне майно Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на рухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22.06.2017 року, згідно якої вбачається, що право власності на нежитлове приміщення №03 адміністративної будівлі літ.А-2 за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Реактивна, 1 , зареєстровано за ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" (том 1 а.с.31-33).

Також аналогічна Довідка від 11.09.2017 року додана до матеріалів справи на запит суду для розгляду справи №908/1797/17 (реєстраційний номер даної справи до об`єднання позову з матеріалами справи про банкрутство ПП "Імір" (том 1 а.с.35-69).

Як зазначено вище, ухвалою господарського суду Запорізької області від 18.10.2017 року вперше вирішено по суті спір щодо позову ліквідатора ПП "Імір" Сміт В.Г. про визнання права власності, визнання недійсним іпотечного договору.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Запорізької області від 18.10.2017 року, відповідач-1 подав апеляційну скаргу. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11.12.2017 року по справі №5009/4233/12 апеляційну скаргу ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Запорізької області від 18.10.2017 року залишено без змін (том 2 а.с.138-141).

Не погоджуючись з постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11.12.2017 року по справі №5009/4233/12, ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" було подано відповідну касаційну скаргу.

03.07.2018 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі №5009/4233/12 касаційну скаргу ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" задоволено частково, а саме: постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.12.2017 року та ухвалу господарського суду Запорізької області від 18.10.2017 року у справи №5009/4233/12 скасовано. Позовну заяву ПП "Імір" до ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ", AT "Банк "Фінанси та Кредит" передано на новий розгляд до господарського суду Запорізької області ( том 2 а.с.233-253).

В зазначеній постанові Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до Інформаційної довідки з Державних реєстрів речових прав на рухоме та нерухоме майно, Реєстру прав власності на рухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна право власності на нежитлове приміщення №03 адміністративної будівлі літ.А-2 за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Реактивна, 1 , зареєстровано за ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ". Зазначене приміщення позивачу не повернуто і воно не перебуває у його володінні та користуванні. Отже, зазначив Суд, не повернувши собі приміщення у власність, позивач не може довести порушення своїх прав власника укладенням іпотечного договору особою, яка володіє спірним приміщенням.

Сукупність зібраних доказів свідчить про те, що оспорюваний іпотечний договір від 17.04.2015 року було укладено ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" як власником майна. Право власності відповідача-1 на вказане майно було підтверджено договором купівлі-продажу від 12.08.2014 року, який в свою чергу укладено в процедурі реалізації майна боржника ПП "Імір" на підставі протоколу про проведення електронних торгів 30.04.2014-18.05.2014.

В судовому порядку протокол електронних торгів недійсним не визнано, на що звернув увагу Верховний Суд, скасовуючи ухвалу, якою попередньо вирішено було позов ліквідатора та визнано іпотечний договір недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частинами 1 та 2 ст. 215 Цивільного кодексу України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно з ч. 3 статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. ст. 575 та 576 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Частиною 2 статті 583 Цивільного кодексу України визначено, що заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Статтею 5 Закону України "Про іпотеку" визначені умови, за яких один або декілька об`єктів нерухомого майна можуть бути предметом іпотеки, а саме : нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Оцінюючи зміст правовідносин, що виникли між сторонами господарського спору, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Суд погодився з доводами позивача та вважав, що на момент укладання спірного іпотечного договору предмет іпотеки не перебував у власності ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ", а тому укладений за відсутності у ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" права розпорядженням предметом іпотеки - спірним майном.

Також судом встановлено, що не відповідають дійсним обставинам та суперечать встановленим фактам умови, які сторонами іпотечного договору погоджені у розділі 6 договору, зокрема, предмет іпотеки належить йому на праві власності, на момент укладання цього договору не існує подій, що створюють загрозу належному виконанню цього договору (судові спори, майнові вимоги третіх осіб тощо), про які він не повідомив іпотекодержателя тощо.

Приймаючи до уваги наведені норми права, суд погодився з позицією позивача в тому, що оскаржуваний іпотечний договір є таким, що суперечить приписам чинного законодавства, укладений з порушенням вимог ст. 5 Закону України "Про іпотеку", ст. 583 Цивільного кодексу України та підлягає визнанню недійсним згідно з ч.1 ст. 203 та ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України.

Між тим, суд не надав оцінку тим обставинам, на які звертав увагу Верховний Суд в постанові від 03.07.2018 року і не надав оцінку хронології подій та обставин, за яких відповідач-1 набув у власність спірний об`єкт нерухомості і за яких пізніше він передав придбане майно в іпотеку.

Відповідно до ч.1 ст. 316 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Відповідно до п. 34 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.07.2018 року по справі №5009/4233/12 суд зазначив наступне:

" Вирішуючи спір про визнання прав власності на спірне приміщення за позивачем (боржником, чиє майно продавалося з публічні торгів), суди не перевірили виконання ліквідатором ухвали суду від 06.04.2015 про надіслань ОСОБА_2 пропозиції щодо укладення договору купівлі-продажу за наслідком проведену електронних торгів, його погодження чи відмови від укладення такого договору та правових підстав можливого набуття права власності за наслідком такого аукціону, процедур проведення електронних торгів якого не визнавалась недійсною, за відповідачем ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ", як учасником. шо запропонував найвищу ціну в порівнянні з переможцем, у випадку відмови ОСОБА_2 упродовж 5 днів укласти договір купіві продажу в порядку статті 73 Закону про банкрутство після надіслання йому в належно] порядку пропозиції щодо укладення договору".

Відповідно до п. 35 цієї постанови Верховного Суду вказано наступне:

" Відтак, висновки судів про завершення електронного аукціону 30.04.2014-18.05.2014 без визначення його переможця та, як наслідок, визнання права власності на спірне майно за позивачем, як його первісним власником, не можна вважати законними та обґрунтованими".

Відповідно до п. 36 постанови Верховний Суд зазначив таке:

"Колегія суддів Касаційного господарському суду у складі Верховного Суду не погоджується з висновками судів про обрання ліквідатором позивача належного способу захисту своїх прав та інтересів шляхом визнання недійсним договору іпотеки, укладеного між набувачем майна (ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ") та третьої особою - ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" №3713И/0415 від 17.04.2015, оскільки у випадку визнання недійсним первісного договору з відчуження майна 42.08.2014 згідно з ухвалою 06.04.2015, позивач вправі захистити свої майнові права в порядку статті 388 ЦК України в межах провадження у справі про банкрутство.

А вимоги позивача (боржника) до третіх осіб, які не є учасниками справи про банкрутство, про визнання недійсним укладеного такими особами договору іпотеки не охоплюються предметом спору згідно з частиною 4 статті 10 Закону про банкрутство, як, такі, що є "концентрацією в межах провадження у справі про банкрутство всіх майнових спорів боржника", оскільки такі вимоги є немайновими та стосуються юридично значимих дій третіх осіб, а не боржника.

З огляду на таке, правові висновки Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі №908/4804/14 про те, що правочини або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростованими господарським судом в межах провадження у справі про банкрутство за заявою ліквідатора не можуть застосовуватися у даній справі, оскільки за участі боржника такий правочин (договір іпотеки) не укладався.

Відтак, боржник у справі про банкрутство №5009/4233/12 в особі його ліквідатора не позбавлений можливості звернутися з вимогою про визнання недійсним оспорюваного правочину, укладеного між третіми особами. якщо він порушує його майнові права та інтереси, поза межами провадження у справі про банкрутство №5009/4233/12 в загальному позовному провадженні".

Відповідно до п. 41 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.07.2018 року по справі №5009/4233/І2 вказано наступне:

" Суд зауважує, що відповідно до Інформаційної довідки з Державних реєстрів речових прав на рухоме та нерухоме майно, Реєстру права власності на рухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна право власності на нежитлове приміщення №03 адміністративної будівлі літера А-2, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Реактивна, 1 , загальною площею 429,0 кв.м., зареєстровано за ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ". Зазначене приміщення після визнання договору купівлі-продажу від 12.08.2014 недійсним позивачу не повернено та не перебуває у його володінні та користуванні. Отже, не повернувши собі приміщення у власність позивач не може довести порушення своїх прав власника укладенням іпотечного договору особою, яка володіє спірним приміщенням".

Відповідно до п. 45 постанови Верховний Суд зазначив:

"3 огляду на зазначене, Суд дійшов висновку про скасування ухвали суду першої інстанції від 18.10.2017 та постанови апеляційного суду від 11.12.2017 у справі №5009/4233/12 з переданням справи на новий розгляд, оскільки судами не в повній мірі досліджено виконання попередніх судових рішень, дотримання процедури визначення переможця електронного аукціону, що унеможливило прийняття законного рішення про порушення прав позивача, як власника майна, та допущено процесуальну помилку в розгляді у даному провадженні частини позовних вимог, які належать до виключного провадження у справі про банкрутство господарського суду міста Києва №910/5373/17".

Відповідно до п. 49 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.07.2018 року по справі №5009/423/12 Суд зробив наступний висновок:

"При новому розгляді справи судам належить врахувати наведене, дослідити обставини визначення в належному порядку переможця електронних торгів, правові підстави визнання за позивачем права власності на спірне майно за відсутності рішень судів про визнання недійсним протоколу про проведення електронних торгів 30.04.2014-18.05.2014, дійти висновку про законність розгляду в межах даного провадження позовних вимог Приватного підприємства "Імір" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкстрейдкомпані Київ", Публічного акціонерного товариства "Банк 'Фінанси та Кредит" про визнання недійсним іпотечного договору №3713И/0415 від 17.04.2015, з огляду на здійснення провадження у справі №910/5373/17 про банкрутство сторони договору - Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкстрейдкомпані Київ" господарським судом міста Києва".

Колегією суддів Центрального апеляційного господарського суду встановлено, що при повторному вирішенні спору суд першої інстанції вказані обставини не дослідив, що призвело до помилково ухваленого рішення про задоволення заявлених вимог.

Між тим, встановлено матеріалами справи, що визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного майна між позивачем у даній справі та відповідачем-1, який укладено в процедурі реалізації майна боржника, остаточно відбулося 19.11.2015 року (дата прийняття постанови Вищого господарського суду України від 19.11.2015 року по справі №5009/4233/12 за касаційною скаргою ОСОБА_2 ), тобто пізніше дати укладання оспорюваного ліквідатором іпотечного договору.

Крім того, інтереси боржника при укладенні договору купівлі-продажу від 12.08.2014 року не порушені, що вбачається зі змісту постанови Вищого господарського суду від 19.11.2015 року, в якій йдеться про порушення інтересів першого переможця електронних торгів ОСОБА_1 .

Судом також залишено поза увагою той факт, що 29.05.2014 року організатором торгів було повернуто гарантійний внесок ОСОБА_2 (видатковий касовий ордер №110).

29.07.2014 року ліквідатором ПП "Імір" було направлено до ОСОБА_2 повторну пропозицію та документи щодо укладення договору.

30.07.2014 року ОСОБА_2 відмовився від отримання кур`єрської доставки вищезгаданих документів.

01.08.2014 року протоколом зборів комітету кредиторів ПП "Імір" відповідно до ст. 73 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" було вирішено питання щодо укладання договору купівлі-продажу майна із другим учасником торгів - ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ", який надав свою згоду на придбання майна. Договір з другим переможцем, ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" було укладено 12.08.2014 року.

Протоколом проведення електронних торгів (аукціону) №08/14-1 від 30.07.2014 року в зв`язку з відмовою переможця торгів ОСОБА_2 від підписання договору купівлі- продажу майна протягом п`яти днів з дня отримання договору купівлі-продажу, і запропоновано укласти договір купівлі-продажу майна з ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ", як з особою, яка запропонувала найбільш високу ціну порівняно з ціною майна, запропонованою іншими учасниками торгів, за винятком переможця торгів.

Вищевказані обставини зазначені в постанові Вищого господарського суду від 19.11.2015 року.

Матеріали справи містять протокол зборів комітету кредиторів ПП "Імір" від 01.08.2014 року, яким надано згоду на укладання договору між боржником та відповідачем-1 у даній справі. Всі ці обставини підтверджують, що право боржника на спірне майно не було порушено.

Крім того, поза увагою суду залишилася та обставина, що ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" було сплачено на рахунок ПП "Імір" суму за придбання вищевказаного нерухомого майна у розмірі 928 707,00 грн., тобто в повному обсязі запропонованої на торгах вартості майна.

Положеннями ч.1 ст. 216 Цивільного кодексу України визначено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, шо вона одержала на виконання цього правочину.

Колегія суддів звертає увагу, що положення ст. 215 Цивільного кодексу України передбачають, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В даному випадку на підставі встановлених обставин справи колегія суддів констатує, що на момент укладання договору іпотеки спірний об`єкт належав відповідачу-1 на праві власності.

ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" на час укладання договору мало законні підстави і необхідний обсяг повноважень на розпорядження майном, переданим в іпотеку, зміст договору іпотеки на час його укладання не суперечив вимогам діючого законодавства, на які посилався позивач.

Ухвала господарського суду Запорізької області від 06.04.2015 року про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.08.2014 року між ПП "Імір" та ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" набула чинності 19.11.2015 року, коли спірне майно вже було передано в іпотеку відповідачем-1 відповідачу-2 (17.04.2015 року).

Обставини укладення оспорюваного договору свідчать про добросовісні дії обох сторін договору іпотеки, підтвердження права власності іпотекодавця на передане в іпотеку майно. Тому у суду першої інстанції з урахуванням в сукупності всіх обставин справи не було підстав для висновку про порушення прав боржника та наявність підстав для визнання недійсним договору іпотеки, укладеного відповідачами 17.04.2015 року.

При вирішенні спору про визнання недійсним договору купівлі-продажу відповідачем-1 нерухомого спірного майна від 12.08.2014 року, судами не вирішувалось питання щодо застосування двосторонньої реституції та питання щодо права ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" на повернення сплачених на користь ПП "Імір" грошових коштів за придбане нерухоме майно у розмірі 928 707,00 грн.

При вирішенні даного спору, суд крім іншого, не дану обставину також не звернув увагу.

Між тим, за змістом ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

В даному випадку рішення суду вимогам щодо справедливого вирішення спору не відповідає.

Суд допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до безпідставного висновку про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про невірно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, неналежну оцінку судом доказів по справі.

Крім того, слід звернути увагу на те, що Верховний Суд в постанові від 03.07.2018 року прямо зазначив, що позивач у даній справі не є стороною оспорюваного договору. Суду першої інстанції відповідач-1 повідомив про порушення щодо нього провадження у справі про банкрутство та надав ухвалу господарського суду м.Києва від 19.04.2017 року у справі №910/5373/17 про визнання відповідача-1 у даній справі банкрутом (том 2 а.с.89-91).

Матеріали справи свідчать, що після касаційного перегляду даної справи Верховним Судом 03.07.2018 року, ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.10.2018 року справу № 5009/4233/12 за позовом ПП "Імір" до ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" та AT "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання права власності на нежитлове приміщення та визнання недійсним іпотечного договору №3713И/0415 від 17.04.2015 року було передано за виключною підсудністю до господарського суду міста Києва (том 3 а.с.7).

Ухвалою господарського суду м. Києва від 02.11.2018 року по справі №5009/4233/12 позовну заяву ПП "Імір" до ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" та AT "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання права власності на нежитлове приміщення та визнання недійсним іпотечного договору №3713И/0415 від 17.04.2015 року залишено без розгляду (том 3 а.с.13-16).

26.12.2018 року постановою Північного апеляційного господарського суду по справі №5009/4233/12 апеляційну скаргу ПП "Імір" було задоволено, скасовано ухвалу господарського суду м. Києва від 02.11.2018 року у справі №5009/4233/12 та прийнято нове рішення, яким направлено справу до господарського суду міста Києва для розгляду по суті (том 3 а.с.44- 49).

13.03.2019 року постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду по справі №5009/4233/j2 було відмовлено в задоволенні касаційної скарги ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ", а постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 року по справі №5009/4233/12 було залишено без змін (том 3 а.с.96-105).

22.07.2019 року ухвалою господарського суду м. Києва було прийнято справу №5009/4233/12 до провадження судді Чеберяк П.П. та призначено справу до розгляду ( том 4 а.с.19-21).

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.12.2019 року по справі №5009/4233/12 за позовом ПП "Імір" до ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" та AT "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання права власності на нежитлове приміщення та визнання недійсним іпотечного договору № 3713И/0415 від 17.04.2015 року вирішено передати за підсудністю до господарського суду Запорізької області (69001, м. Запоріжжя, вул. Гетьманська, буд. 4) (том 4 а.с.136-141).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2020 року зазначену ухвалу було залишено без змін (том 4 а.с.202-210).

Після повернення справи до господарського суду Запорізької області вказані вимоги ухвалою від 16.07.2020 року по справі №5009/4233/12 було прийнято до розгляду в межах справи №5009/4233/12 про банкрутство ПП "Імір" (том 5 а.с 1-2).

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.07.2020 року справі №5009/4233/12 було залучено ТОВ "Корпоративний центр" як співвідповідача по даній справі.

Апелянт зауважує, що в оскаржуваному рішенні відсутні доводи суду щодо вказаного Товариства і не зазначено про його участь у даній справі.

Колегія суддів вважає такі посилання обгрунтованими, оскільки ці обставини дійсно в рішенні суду першої інстанції не зазначені. Тобто, фактично суд розглянув справу без участі особи, яка ним була залучена.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач-1 неодноразово подавав суду клопотання про залишення без розгляду вимоги позивача щодо визнання недійсним іпотечного договору, оскільки дана справа не підсудна господарському суду Запорізької області.

21.10.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Позивач у даній справі звернувся з позовом до набрання чинності вказаним Кодексом.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Реалізація майна боржника здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу, крім майна боржника, оголошення про продаж якого опубліковане до дня введення в дію цього Кодексу. У разі непродажу такого майна його подальша реалізація здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу.

Згідно ч.ч.2,3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи.

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Як зазначено вище, постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2020 року у даній справі підтверджено обґрунтованість ухвали господарського суду м.Києва про повернення справи господарському суду Запорізької області для розгляду всіх позовних вимог в межах справи про банкрутство ПП "Імір".

Отже, доводи апелянта про порушення судом правил підсудності колегія суддів відхиляє. Відповідно до ч.6 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України спори між судами щодо підсудності не допускаються, а вказані позовні вимоги вже перебували на розгляді суду, який, на думку апелянта, мав би розглядати частину вимог позивача.

Відповідно до встановлених обставин справи колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що вимоги ліквідатора про визнання недійсним іпотечного договору не доведені, задоволенню не підлягають.

Щодо визнання за позивачем права власності на нерухоме майно, що є предметом іпотечного договору, колегія суддів зазначає наступне:

Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд в оскаржуваному рішенні дійшов висновку про те, що дії відповідача - 1 спрямовані на володіння та розпорядження спірною нерухомістю, як-то відмова у поверненні ПП "Імір", передача в іпотеку ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" і свідчать про невизнання за ПП "Імір" права власності на зазначений об`єкт нерухомості.

Як вказав Верховний Суд в постанові по даній справі та як зазначено вище колегією суддів, питання щодо реституції при вирішенні в судовому порядку вимог "Імір" до ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна від 12.08.2014 року не вирішувалось.

Тому підстави для висновку, що особа, яка сплатила грошові кошти згідно протоколу проведення торгів від 31.04.2014-18.05.2014, який жодним судовим рішенням не визнано недійсним, право власності якої на придбане майно на час звернення позивача до суду в установленому законом порядку було зареєстровано, не визнає право позивача на це майно, в той час як ПП "Імір" в особі ліквідатора розпорядилося отриманими за продане майно коштами, і ця особа (ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ") не визнає право власності ПП "Імір" на це майно. що стало підставою для задоволення вимог позивача в цій частині, є таким, що суперечить матеріалам справи та вимогам справедливості.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України передбачено право юридичної особи звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав та законних інтересів, що передбачає обов`язок особи довести під час судового розгляду справи факт такого порушення, невизнання чи оспорення прав та інтересів.

На момент звернення позивача з даним позовом як встановлено касаційним судом у постанові від 03.07.2018 року і підтверджено відповідними, зазначеними вище доказами, право власності на спірний об`єкт нерухомості було зареєстровано за відповідачем-1.

Титульне право позивача зареєстровано в ході розгляду даної справи, а саме - після прийняття судом першого рішення за даним позовом - ухвали господарського суду Запорізької області від 18.10.2017 року по справі №5009/4233/12.

25.10.2017 року ПП "Імір" звернувся до Департаменту реєстраційним послуг Запорізької міської ради та на підставі ухвали господарського суду Запорізької області від 18.10.2017 року по справі №5009/4233/12 зареєстрував право власності на спірний об`єкт нерухомості за собою.

Відповідні докази відповідач -1 надав суду разом з клопотанням про поворот виконання рішення ( том 4 а.с.27-28).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на рухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 26.04.2016 року вбачається, що право власності на нежитлове приміщення №03 адміністративної будівлі літ.А-2 за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Реактивна, 1, зареєстровано за ПП Імір 25.10.2017 року (том 4 а.с.34-39).

З огляду на те, що підстава реєстрації за позивачем права власності - ухвала суду від 18.10.2017 року скасована, а при апеляційному перегляді колегія суддів у даній справі дійшла висновку про недоведеність ПП "Імір" підстав для визнання за ним права власності на вказане майно, є обґрунтованими доводи апелянта про необхідність здійснення повороту виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 333 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в| меншому розмірі.

Відповідно до ч.2 ст. 333 Господарського процесуального кодексу України якщо рішена після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: 1) закрива провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4 задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до ч.5 ст. 333 Господарського процесуального кодексу України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги та наявність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України підлягають перерозподілу та стягненню на користь апелянта понесені ним судові витрати, які складаються з наступних сум та підтверджуються відповідними платіжними дорученнями:

- за подання даної апеляційної скарги 23 295,90 грн. (том 7 а.с.95):

- за подання касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 року у даній справі 1 921,00 грн. (том 3 а.с.60);

- за подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 18.10.2017 року в розмірі 14 900,00 грн. та доплата судового збору 3 943,67 грн. (том 2 а.с.66 - 67), всього - 44 060,57 грн. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вважаючи доводи апелянта обгрунтованими, колегія суддів зазначає, що відповідно до правової позиції, яка викладена в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України" no. 4241/03 від 28.10.2010 року, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції з прав людини зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 277, 281-283, 333 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 10.11.2020 року у справі №5009/4233/12 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Відмовити в задоволені позовних вимог ліквідатора Приватного підприємства "Імір" арбітражного керуючого Сміт В.Г. в повному обсязі.

Стягнути з Приватного підприємства "Імір" (код з ЄДР - 33960885 (69035 м.Запоріжжя вул. Реактивна, 1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкстрейдкомпані Київ", код з ЄДР-38003925, 01042 м.Київ вул.Патріса Лумумби, 4/6 судові витрати в розмірі 44 060,57 грн.

Здійснити поворот виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 18.10.2017 року у справі №5009/4233/12 шляхом:

- скасування запису про держану реєстрацію права власності на нерухоме майно за ПП "Імір": Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; Об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення, №03, адмінбудівлі літ.А-2 інв.№ 100002, об`єкт житлової нерухомості: Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м.): 429; Адреса: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вулиця Реактивна, будинок 1; Номер об`єкта в РПВН: 19987948; Номер запису про право власності: 23113078; Дата, час державної реєстрації: 25.10.2017 14:10:14; Державний реєстратор: Жук Юлія Володимирівна, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Запорізька обл.; Підстава виникнення права власності: ухвала суду, серія та номер: №5009/4233/12, виданий 18.10.2017 року, видавник: Господарський суд Запорізької області; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37868044 від 31.10.2017 16:27:54, Жук Юлія Володимирівна, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Запорізька обл.; Форма власності: приватна; Розмір частки: 1; Власники: Приватне підприємство "Імір", ;

- поновлення запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ТОВ "Люкстрейдкомпані Київ" Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; Об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення, №03, адмінбудівлі літ.А-2 інв.№100002, об`єкт житлової нерухомості: Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м.): 429; Адреса: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вулиця Реактивна, будинок 1; Номер запису про право власності: 6654246; Дата, час державної реєстрації: 12.08.2014 року 17:36:18; Державний реєстратор: приватний нотаріус Петрушенко Тетяна Іванівна, Запорізький міський нотаріальний округ, Запорізька обл.; Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 2719, виданий 12.08.2014 року, видавник: Петрушенко Т.І., приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15097866 від 12.08.2014 17:56:41, приватний нотаріус Петрушенко Тетяна Іванівна, Запорізький міський нотаріальний округ, Запорізька обл.; Форма власності: приватна; Розмір частки: 1/1; Власники: Товариство з обмеженою відповідальністю "Люкстрейдкомпані Київ", , країна реєстрації: Україна, м. Київ, вулиця Лумумби Патріса, будинок, 4/6.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 11.04.2022 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков