РІШЕННЯ

01 листопада 2021 року м. ТернопільСправа № 921/256/21

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровця Я.Я.

за участю секретаря судового засідання Сиротюк К.В.

Розглянув справу за правилами загального позовного провадження

за позовом Акціонерного товариства "Укрпошта", вул. Хрещатик, 22, м. Київ в особі Тернопільської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта", вул. В.Чорновола, 1, м. Тернопіль

до відповідача Відкритого акціонерного товариства "Тернопільобленерго", вул. Енергетична, 2, м. Тернопіль

про стягнення помилково перерахованих коштів у розмірі 47 741,30 грн.

За участю учасників судового процесу:

від позивача: Пастух Н.М. представник,

від відповідача: Балда Денисюк Л.М. представник.

Судові процедури.

Судом роз`яснено форму і стадії судового провадження, що здійснюється у межах даної справи згідно до вимог ГПК України.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд", відповідно до вимог статей 8, 222 Господарського процесуального кодексу України.

Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. ст. 35-37 ГПК України не надходило.

Суть справи.

Акціонерне товариство "Укрпошта" в особі Тернопільської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" звернулося до Господарського суду Тернопільської області із позовом до відповідача Відкритого акціонерного товариства "Тернопільобленерго" про стягнення помилково перерахованих коштів у розмірі 47 741,30 грн.

Відкриття провадження у справі.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 27.04.2021, для розгляду справи №921/256/21 визначено суддю Боровця Я.Я.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 28.04.2021 позовну заяву Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Тернопільської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" залишено без руху, на підставі частини 1 статті 174 ГПК України, для надання можливості позивачу усунути недоліки позовної заяви.

07.05.2021 на адресу Господарського суду Тернопільської області надійшла заява №370036/32-52 від 07.05.2021 (вх. №3839) Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Тернопільської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта", зі змісту якої вбачається, що позивачем усунуто недоліки позовної заяви, які визначено в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 28.04.2021.

Ухвалою суду від 11.05.2021 відкрито провадження у справі №921/256/21 за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 10.06.2021.

Розгляд справи здійснювався за правилами загального позовного провадження.

Підготовче провадження.

Підготовче засідання вперше призначено на 10.06.2021.

У підготовчих засіданнях від 10.06.2021, від 24.06.2021 та від 10.08.2021 судом оголошено перерву відповідно до 24.06.2021, до 10.08.2021 та до 26.08.2021, про що зазначено у протоколах судових засіданнях.

Згідно статті 177 ГПК України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Ухвалою суду від 24.06.2021 строк підготовчого провадження у справі №921/256/21 продовжено на 30 днів.

Пунктом 3 частини 2 статті 185 ГПК України встановлено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 26.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №921/256/21 до судового розгляду по суті на 09.09.2021.

Розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 09.09.2021 розпочато розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 09.09.2021 оголошено перерву до 04.10.2021, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Протокольними ухвалами від 04.10.2021 та від 12.10.2021 розгляд справи по суті відкладався відповідно на 12.10.2021 та на 21.10.2021.

У судових засіданнях 21.10.2021 та 26.10.2021 судом оголошено перерву відповідно до 26.10.2021 та до 01.11.2021

При розгляді справи по суті, суд з`ясував обставини справи, дослідив докази у справі, заслухав обґрунтування позовних вимог представника позивача, його вступне та заключне слово та заперечення позовних вимог представника відповідача, його вступне та заключне слово.

У судовому засіданні 01.11.2021, після з`ясування обставин справи та дослідження доказів у справі, суд, після виходу із нарадчої кімнати, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Інші процесуальні дії.

Ухвалою суду від 10.06.2021 продовжено строк відповідачу на подання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 24.06.2021 продовжено строк позивачу на подання відповіді на відзив.

Аргументи сторін

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно договору №159/090427 від 01.09.2011 позивач здійснював розрахунково-касове обслуговування шляхом прийому готівкових коштів від фізичних осіб в оплату вартості електроенергії та перерахував їх на рахунок відповідача, проте внаслідок технічного збою Тернопільською дирекцією АТ "Укрпошта" помилково було перераховано Відкритому акціонерному товариству "Тернопільобленерго" кошти в сумі 47 741,30 грн.

В якості правових підстав позову позивач зазначає, зокрема статті Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про платіжні системи та перекази коштів в Україні".

У судовому засіданні представником позивача підтримано позовні вимоги в повному обсязі, просить суд позов задоволити з підстав, викладених у письмових поясненнях - виступі в судових дебатах від 01.11.2021.

Заперечення відповідача.

Представник відповідача заперечує щодо позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вх. № 5114 від 16.06.2021) та у запереченнях (вх. № 6808 від 19.08.2021), просить суд відмовити у задоволенні позову.

Зокрема зазначає, що безпідставними є вимоги позивача про стягнення перерахованих коштів на рахунок Чортківського РЕМ ВАТ "Тернопільобленерго" в сумі 26884,13 грн, оскільки це були належні платежі коштів населення за спожиту електроенергію, які рознесені по особовим рахункам споживачів електроенергії без будь-якого дублювання двічі сплачених коштів, що підтверджується інформацією з електронної бази даних споживачів ВАТ "Тернопільобленерго" розділу "Платежі". Крім того, повторність сум в оплатах споживачів ВАТ "Тернопільобленерго" не може однозначно свідчити про помилкове перерахування позивачем коштів, оскільки такі платежі могли здійснюватись споживачем як обов`язковий платіж по пільгам чи субсидіям, або розстрочення боргу, або проведення оплати споживачем за власними підрахунками тощо. Тому, для однозначного встановлення факту помилкового перерахування коштів, Позивачем мають бути подані первинні документи відповідно до п. 2.2.3 Договору № 159/090427 від 01.09.2011 із зазначенням всіх ідентифікуючих даних (ПІБ, особовий рахунок, адреса, номер і дата пачки квитанцій тощо).

Безпідставними є вимоги позивача про стягнення перерахованих коштів на рахунок Підволочиського РЕМ ВАТ "Тернопільобленерго" в сумі 11782,70 гри., оскільки це був належний платіж коштів населення за спожиту електроенергію, який рознесений по особовим рахункам споживачів електроенергії без будь-якого дублювання двічі сплачених коштів, що підтверджується інформацією з електронної бази даних споживачів ВАТ "Тернопільобленерго" розділу "Платежі".

Безпідставними є також заявлені вимоги про стягнення як зайво перерахованих позивачем коштів на суму 9074,47 грн на рахунок Бучацького РЕМ ВАТ "Тернопільобленерго", оскільки грошові кошти у розмірі 9074,47 грн зараховано 24.04.2018 по особовим рахункам споживачів - платників електроенергії за поіменним списком оплачених квитанцій.

Також, вказує, що ВАТ "Тернопільобленерго" не є утримувачем коштів, сплачених населенням за електроенергію у відділеннях АТ "Укрпошта". Всі платежі населення, перераховані позивачем на рахунки із спеціальним режимом використання районів електричних мереж ВАТ "Тернопільобленерго" зараховано як оплата електричної енергії по особовим рахункам споживачів у квітні 2018 року та спрямовано в ДП "Енергоринок". Тобто, у випадку підтвердження факту надходження на особовий рахунок споживача зайво перерахованих коштів, зняття коштів буде відбуватися з особового рахунку споживача електроенергії і відобразиться в обліку платежів по особовому рахунку, як борг, що в свою чергу напряму впливає на права, інтереси та обов`язки фізичних осіб - споживачів.

Крім того, безпідставним є посилання позивача в позові на неналежність виконання договірних зобов`язань відповідачем, оскільки ВАТ "Тернопільобленерго" свої зобов`язання по договору № 159/090427 від 01.09.2011 виконало в повному обсязі: зарахувало на особові рахунки споживачів отримані кошти згідно наданих поштовими відділеннями АТ "Укрпошта" реєстрів платежів прийнятих від населення та сплатило в повному обсязі відповідно до п.п. 2.1.2 Договору № 159/090427 від 01.09.2011 комісійну винагороду за послуги, надані АТ "Укрпошта" з розрахунково-касового обслуговування та прийняття платежів фізичних осіб за квітень 2018 року.

Недоречним є посилання позивача на статтю 1212 Цивільного кодексу України, оскільки даною нормою врегульовуються цивільно-правові відносини набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, тобто в позадоговірному порядку. В даному ж випадку, між сторонами спору діє Договір №159/090427 від 01.09.2011, що виключає застосування зазначеної норми.

Відповідь на відзив.

13.07.2021 позивачем подано відповідь на відзив (вх. №5802), згідно якої доводи відповідача вважає безпідставними.

Фактичні обставини, встановлені судом.

01 вересня 2011 року між Українським державним підприємством поштового зв"язку "Укрпошта", як Пошта ( правонаступник якого є Акціонерне товариство "Укрпошта" ) та Відкритим акціонерним товариством "Тернопільобленерго", як Клієнт укладено договір № 159/090427, предметом якого є організація та здійснення поштою розрахунково-касового обслуговування шляхом прийому готівкових коштів від фізичних осіб в оплату вартості електроенергії, робіт та послуг з використанням відповідних документів, згідно чинного законодавства та перерахування цих коштів на рахунки Клієнта (п.1.1 Договору).

Пунктом 1.2 Договору визначено, що безпосередніми замовниками за цим договором є райони електричних мереж (РЕМ) структурні підрозділи ВАТ "Тернопільобленерго", а безпосередніми виконавцями - центри поштового зв"язку і поштамп - відособлені структурні підрозділи Тернопільської дирекції.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє протягом одного року . Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за 20 днів до закінчення терміну дії договору жодна з Сторін не повідомить про свій намір розірвати договірні відносини ( п. 5.1 Договору).

На виконання умов Договору, 20.08.2018 Тернопільською дирекцією АТ "Укрпошта" здійснено перерахування грошових коштів (прийнятих платежів) на рахунок ВАТ "Тернопільобленерго" , про що свідчать платіжні доручення : №107164 на суму 11 832,75 грн, №107141 на суму 572,46 грн, №108284 на суму 4850,69 грн, № 107140 на суму 1765,87 грн, №107142 на суму 2317,73 грн, № 108282 на суму 2120,18 грн, № 108283 на суму 3977,26 грн, № 107144 на суму 757,47 грн, № 107104 на суму 3469,33 грн, № 107143 на суму 2361,81 грн, № 108285 на суму 2281,41 грн, № 107161 на суму 2989,09 грн.

Однак, як стверджує позивач, внаслідок технічного збою Тернопільською дирекцією АТ "Укрпошта" було помилково повторно перераховано та помилково перераховано, які не належать кошти на рахунок "Тернопільобленерго" на загальну суму 47 741,30 грн, зокрема: в сумі 26 884,13 грн - отримувач коштів Чортківський РЕМ ВАТ "Тернопільобленерго" ; в сумі 11 782,70 грн - отримувач коштів Підволочиський РЕМ ВАТ "Тернопільобленерго"; в сумі 9074,47 грн отримувач коштів Бучацький РЕМ ВАТ "Тернопільобленерго", про що свідчать платіжні доручення №128634 від 27.04.2018 (перерахована сума у розмірі 9151,06 грн); № 128696 від 27.04.2018 (перерахована сума у розмірі 2281,37 грн); №128622 від 27.04.2018 (перерахована сума у розмірі 178,34 грн); № 128695 від 27.04.2018 (перерахована сума у розмірі 4999,34 грн); № 128698 від 27.04.2018 (перерахована сума у розмірі 2361,81 грн); № 128636 від 27.04.2018 (перерахована сума у розмірі 5679,72 грн); № 128635 від 27.04.2018 (перерахована сума у розмірі 466,62 грн); № 128633 від 27.04.2018 (перерахована сума у розмірі 1765,87 грн); № 130869 від 02.05.2018 (перерахована сума у розмірі 11782,70 грн); № 108589 від 20.04.2018 (перерахована сума у розмірі 9074,47 грн).

Позивач вказує, що грошові кошти у сумі 26 884,13 грн, які двічі надійшли на рахунок Чортківського РЕМ ВАТ "Тернопільобленерго" фактично було сплачено фізичними особами лише один раз, та грошові кошти у сумі 11 782,70 грн, що надійшли на рахунок Підволочиського РЕМ ВАТ "Тернопільобленерго" та у сумі 9074,47 грн, що надійшли на рахунок Бучацького РЕМ ВАТ "Тернопільобленерго" це власні кошти позивача та які помилково перераховані з рахунку Тернопільської дирекції АТ "Укрпошта".

19.04.2021 позивач звернувся до відповідача з претензіями за № 432-413, за № 432-414 та за №432-417 щодо повернення помилково перерахованих коштів у розмірі 47 741,30 грн, які не належать відповідачу.

Вказані претензії залишені без відповіді та задоволення.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв"язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Зміст спірних правовідносин, які склались між сторонами.

Визначаючи правову природу спірних правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з укладенням Договору №159/090427 від 01.09.2011, який за своєю правовою природою є договором надання послуг та які регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України.

Норми права, які застосував суд.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (частина 1 статті 173 Господарського кодексу України).

У відповідності до вимог статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 175 Господарського кодексу України визначено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

До виконання господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (стаття 193 Господарського кодексу України).

У відповідності до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Із змісту частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України випливає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Як визначено статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Нормами статті 599 Цивільного кодексу України вказано, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як визначено статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Мотивована оцінка судом .

Всебічно та повно з`ясувавши обставини та матеріали справи, оцінивши у сукупності усі докази, суд дійшов таких висновків.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з статтею 124 Конституції України юрисдикція судів України поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі.

Відповідно до статті 4 ГПК України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ГПК України).

Отже, суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, який прямо передбачено нормою матеріального права або договором.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як визначено частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до статті 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно приписів статті 14 ГПК України , враховуючи принцип диспозитивності господарського судочинства позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Предметом позову у даній справі є матеріально - правова вимога про стягнення грошових коштів отриманих без достатньої правової підстави, на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Так, відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна врегульовано главою 83 ЦК України.

У свою чергу, за змістом положень глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Отже, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №922/1873/19, від 13.04.2021 у справі №922/1352/20.

Як визначено статтею 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, приписи статті 1212 ЦК України визначають загальні умови існування цивільно-правових зобов`язань, що виникають у зв`язку із так званим безпідставним збагаченням, тобто набуттям або збереженням майна без достатньої правової підстави.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого без правової підстави, передбаченої законом, іншими правовими актами чи правочином.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що стягнення безпідставно набутих коштів у порядку, передбаченому положеннями ч.ч. 1,2 ст. 1212 ЦК України є можливим за умови обов`язкового доведення відсутності правової підстави для набуття таких коштів особою, до якої заявлено вимогу про повернення коштів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №910/16334/19.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частин 1 та 2 статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Так, 01 вересня 2011 року між Українським державним підприємством поштового зв"язку "Укрпошта", як Пошта ( правонаступник якого є Акціонерне товариство "Укрпошта" ) та Відкритим акціонерним товариством "Тернопільобленерго", як Клієнт укладено договір № 159/090427, предметом якого є організація та здійснення поштою розрахунково-касового обслуговування шляхом прийому готівкових коштів від фізичних осіб в оплату вартості електроенергії, робіт та послуг з використанням відповідних документів, згідно чинного законодавства та перерахування цих коштів на рахунки Клієнта (п.1.1 Договору).

Таким чином між сторонами існують договірні зобов"язання, на підставі яких і відбувалися перерахування грошових коштів.

Відповідно до умов договору №159/090427 від 01.09.2011 позивач здійснював розрахунково-касове обслуговування шляхом прийому готівкових коштів від фізичних осіб в оплату вартості електроенергії та перерахував їх на рахунок відповідача, що підтверджується матеріалами справи, про що зазначено позивачем та не заперечено відповідачем.

Твердження позивача, проте, що внаслідок технічного збою Тернопільською дирекцією АТ "Укрпошта" помилково було перераховано Відкритому акціонерному товариству "Тернопільобленерго" кошти в сумі 47 741,30 грн. не підтвердженні документально, в матеріалах відсутні такі докази.

Водночас, як визначено п. 1.7. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 за № 22 (далі - Інструкція), кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 11 цієї Інструкції.

Пунктом 1.19. Інструкції передбачено, що банк не несе відповідальності за достовірність змісту платіжного доручення, оформленого клієнтом, а також за повноту і своєчасність сплати клієнтом податків, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиного внеску) (обов`язкових платежів).

Відповідальність за відповідність інформації, зазначеної в платіжному дорученні, суті операції, за якою здійснюється переказ, несе платник, який у разі її невідповідності має відшкодовувати банку завдану внаслідок цього шкоду.

Відповідальність за правильність заповнення реквізитів розрахункового документа несе особа, яка оформила цей документ і подала до обслуговуючого банку (п. 2.3. Інструкції).

Судом встановлено, що позивачем здійснено перерахування спірних коштів зі свого рахунку на рахунок ВАТ "Тернопільобленерго" в особі його структурних підрозділів за платіжними дорученнями згідно переліку, що долучені до матеріалів справи, в призначенні платежу яких вказано, що кошти перераховуються як: " оплата за електроенергію згідно Договору №159/090427 від 01.09.2011".

Як визначено п. 1.4. Інструкції, неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Пунктом 2.35. Інструкції передбачено, що кошти, які помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

Згідно п. 2.29. Інструкції платник має право в будь-який час до списання платежу з рахунку відкликати з банку, що його обслуговує, платіжні доручення в порядку, визначеному внутрішніми правилами цього банку. Платіжні доручення відкликаються лише в повній сумі.

При цьому позивач жодне із зазначених платіжних доручень з банку не відкликав, обставин виявлення помилки при здійсненні платежів через три роки не пояснив та не обґрунтував як помилковості здійснених переказів, так і неправомірності набуття цих коштів відповідачем.

Отже, враховуючи передумови виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави та встановлені судом обставини справи, зокрема, існування між сторонами у даній справі договірних відносин, проведення перерахування коштів саме за цим договором, а також за відсутності доказів того, що цей договір є розірваним, чи зобов`язання за ним припинилися з інших підстав, такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому не можуть бути повернуті на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватись на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Відповідно до принципу змагальності сторони, інші особи, які беруть участь у справі, якщо вони бажають досягти бажаного для себе, або осіб, на захист прав яких подано позов, найбільш сприятливого рішення, зобов`язані повідомити суду усі юридичні факти, що мають значення для справи, вказати або надати докази, які підтверджують чи спростовують ці факти, а також вчинити інші передбачені законом дії, спрямовані на те, аби переконати суд у своїй правоті.

Враховуючи викладене, суд позовні вимоги визнає не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Висновок суду.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно частин 2-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як визначено статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Приписами статті 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Пунктами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 4 статті 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволення позову, слід відмовити.

Судові витрати.

Як передбачено пунктом 2 частини 5 статті 238 ГПК України, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Щодо судового збору у розмірі 2270,00 грн.

В силу приписів статті 129 ГПК України, судовий збір у розмірі 2270,00 грн покладається на позивача.

Керуючись статтями 7, 13, 42, 86, 129, 210, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Акціонерного товариства "Укрпошта", вул. Хрещатик, 22, м. Київ, в особі Тернопільської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта", вул. В.Чорновола, 1, м. Тернопіль, до відповідача Відкритого акціонерного товариства "Тернопільобленерго", вул. Енергетична, 2, м. Тернопіль, про стягнення помилково перерахованих коштів у розмірі 47 741,30 грн, відмовити.

2. Судові витрати у складі судового збору у розмірі 2270,00 грн покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в порядку статті 256 -257 ГПК України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.17.5 Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України, а саме до 15.12.2017 року. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Примірник рішення надіслати учасникам справи, рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення:

Позивачу: Акціонерному товариству "Укрпошта", вул. Хрещатик, 22, м. Київ в особі Тернопільської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта", вул. В.Чорновола, 1, м. Тернопіль.

Відповідачу: Відкритому акціонерному товариству "Тернопільобленерго", вул. Енергетична, 2, м. Тернопіль.

Учасники справи можуть отримати інформацію у справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повне рішення (у зв"язку з відпусткою та тимчасовою непрацездатністю судді) складено та підписано "20" травня 2022 року.

Суддя Я.Я. Боровець