ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2021 р. Справа№ 911/910/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Куксова В.В.

Коробенка Г.П.

при секретарі Токаревій А.Г.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 21.12.2021.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромонтажбуд"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.08.2021 у справі №911/910/20 (суддя Колесник Р.М., повний текст складено 12.08.2021 року)

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромонтажбуд" на дії приватного виконавця Чучкова Михайла Олександровича, у виконавчих провадженнях №№ 65360048, 653585500 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 16.04.2021 у справі № 911/910/20

за позовом Фізичної особи-підприємця Новіцького Вадима Геннадійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромонтажбуд"

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 31.08.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021, у справі № 911/910/20 позов фізичної особи-підприємця Новіцького Вадима Геннадійовича задоволено повністю, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» на користь фізичної особи-підприємця Новіцького Вадима Геннадійовича 205000,00 гривень основного боргу, 16221,98 гривень 3% річних, 36961,50 гривень інфляційних втрат та 3872,77 гривень судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 16.09.2020 у справі № 911/910/20 стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» на користь фізичної особи-підприємця Новіцького Вадима Геннадійовича 10000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2021 у справі № 911/910/20 стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» на користь фізичної особи-підприємця Новіцького Вадима Геннадійовича судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 гривень.

На примусове виконання вказаних судових рішень Господарським судом Київської області 16.04.2021 видано відповідні накази.

13.07.2021 на адресу суду першої інстанції від відповідача (далі - боржник) надійшла скарга на дії приватного виконавця Чучкова Михайла Олександровича (далі - приватний виконавець) у виконавчих провадженнях №№ 65360048, 653585500 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 16.04.2021 у справі № 911/910/20, в якій скаржник просив суд визнати неправомірними дії приватного виконавця щодо відмови закінчити виконавчі провадження №№ 65360048, 653585500 та зобов`язати приватного виконавця закінчити вказані виконавчі провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.08.2021 у задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» на дії приватного виконавця Чучкова Михайла Олександровича у виконавчих провадженнях №№ 65360048, 653585500 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 16.04.2021 у справі № 911/910/20 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні скарги на дії приватного виконавця, суд виходив з того, що як станом на день звернення до суду зі скаргою, так і станом на день розгляду скарги боржник перебуває в стані припинення, тобто не є припиненим, про що свідчить відсутність запису про державну реєстрацію припинення ТОВ «Агромонтажбуд» як юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а тому у даному випадку приватним виконавцем не може бути застосовано пункт 3 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на вказане, суд першої інстанції, врахувавши, що скаржником належними та допустимим доказами не доведено порушення приватним виконавцем вимог чинного законодавства під час здійснення примусового виконання судових рішень та його прав (як боржника у виконавчих провадженнях), дійшов висновку про те, що скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» на дії приватного виконавця Чучкова Михайла Олександровича у виконавчих провадженнях №№ 65360048, 653585500 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 16.04.2021 у справі № 911/910/20 задоволенню не підлягає.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Київської області від 11.08.2021 у справі №911/910/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги, щодо неправомірності дій приватного виконавця.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала прийнята внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, а саме - п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», якою чітко передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Скаржник наполягає, що обґрунтованість його доводів підтверджується нормами законодавства, зокрема п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.ст. 8,19 Конституції України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Мартюк А.І., Євсіков О.О.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 26.08.2021 у зв`язку перебуванням судді Євсікова О.О. у відпустці, який не є головуючими суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №911/910/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2021 для розгляду справи №911/910/20 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Шаптала Є.Ю., судді: Куксов В.В., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.08.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.08.2021 у справі №911/910/20 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі та відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Розгляд апеляційної скарги призначено на 16.09.2021.

Учасникам справи повідомлено про право подати відзив на апеляційну скаргу, відповідь на відзив, заяви, клопотання, заперечення та встановлено строки на їх подання.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4458/21 від 16.09.2021, у зв`язку з перебуванням судді Мартюк А.І. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М.Л., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.08.2021 у справі №911/910/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі та призначено до розгляду на 19.10.2021.

21.09.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від апелянта надійшли пояснення до апеляційної скарги, у яких зазначає наступне:

- відповідач просить суд врахувати положення Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»;

- скаржник посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №487/3335/13-ц, де наведено правовий висновок щодо особливого характеру відносин у ліквідаційній процедурі;

- на переконання відповідача, чинна редакція п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» не містить чіткого визначення щодо механізму правозастосування зазначеної норми під час існування ліквідаційної процедури припинення юридичної особи.

11.10.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. адвоката Патерилова В.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, яку просить суд залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, зазначаючи, що з 08.06.2021 по сьогодні ТОВ «Агромонтажбуд» перебуває у стані припинення, ліквідаційну процедуру не закінчено та юридичну особу не припинено, відсутній запис про це в ЄДРЮОФОПГФ, а тому суд обґрунтовано відмовив скаржнику в задоволенні скарги на дії приватного виконавця.

11.10.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. адвоката Патерилова В.В. надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2021 відмовлено в задоволенні заяви представника приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. адвоката Патерилова В.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/5159/21 від 19.10.2021, у зв`язку з перебуванням судді Яковлєва М.Л. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В.В., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.08.2021 у справі №911/910/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі та призначено до розгляду на 16.11.2021.

У період з 08.11.2021 по 19.11.2021 головуючий суддя - Шаптала Є.Ю. перебував на лікарняному, тому судове засідання, яке призначене на 16.11.2021, не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.08.2021 у справі №911/910/20 призначено на 21.12.2021.

21.12.2021 в судове засідання з`явився представник позивача (стягувача), проти доводів апеляційної скарги заперечив та просив відмовити в її задоволенні.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Судом враховано, що у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд апеляційної інстанції враховує також правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Згідно з ч. 2 ст. 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (пункти 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, суд апеляційної інстанції вбачає за можливе розглядати дану апеляційну скаргу за відсутності представників приватного виконавця та представника скаржника за наявними у справі матеріалами.

За змістом ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідач звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Чучкова Михайла Олександровича (далі - приватний виконавець) у виконавчих провадженнях №№ 65360048, 653585500 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 16.04.2021 у справі № 911/910/20, у якій скаржник просив суд визнати неправомірними дії приватного виконавця щодо відмови закінчити виконавчі провадження №№ 65360048, 653585500 та зобов`язати приватного виконавця закінчити вказані виконавчі провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказана скарга обґрунтована тим, що боржник звернувся до приватного виконавця із заявою про закінчення виконавчих проваджень на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з припиненням юридичної особи. Однак приватний виконавець листом від 07.07.201 № 2713 повідомив про відмову у вчиненні дій пов`язаних із закінченням виконавчих проваджень, оскільки, як зазначив приватний виконавець, закінчення виконавчих проваджень на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» допускається за умови наявності у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про виключення боржника із реєстру обліку у зв`язку з припиненням.

Натомість, за твердженням скаржника, така позиція приватного виконавця щодо відсутності підстав для закінчення виконавчих проваджень є помилковою, оскільки положеннями п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі відкриття процедури припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

З наведених підстав скаржник вважає неправомірними дії приватного виконавця щодо відмови у закінченні виконавчих проваджень, у зв`язку з чим звернувся до суду зі скаргою про визнання неправомірними таких дій.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, врахувавши доводи скарги та апеляційної скарги, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» на дії приватного виконавця Чучкова Михайла Олександровича у виконавчих провадженнях №№ 65360048, 653585500 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 16.04.2021 у справі № 911/910/20, виходячи з наступного.

Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

У статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» наведено перелік підстав для закінчення виконавчого провадження, а саме згідно приписів п. 3 ч. 1 вказаної статті (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Згідно ч. ч. 2, 3 наведеної статті постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.06.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» звернулось до приватного виконавця із заявою № 129 про закінчення виконавчих проваджень №№ 65360048, 653585500 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Листом від 07.07.2021 № 2713 приватний виконавець відмовив боржнику у задоволенні його заяви, у зв`язку з тим, що боржником не надано підтверджуючих доказів фактичної реєстрації припинення ТОВ «Агромонтажбуд» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом встановлено, що з 08.06.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» перебуває в стані припинення, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис.

Відповідно до частини 4 статті 91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно з ч. 5 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

При цьому, як станом на день звернення до суду зі скаргою, так і станом на день розгляду скарги боржник перебував в стані припинення, тобто не є припиненим, про що свідчить відсутність запису про державну реєстрацію припинення ТОВ «Агромонтажбуд» як юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів наголошує, що в даному випадку приватним виконавцем не може бути застосовано пункт 3 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» за яким, зокрема виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Водночас, будь-яких інших підстав для закриття виконавчого провадження приватним виконавцем скаржником не наведено.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала прийнята внаслідок неправильного застосування п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Натомість, судова колегія звертає увагу скаржника, що як встановлено ч. 5 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення, а згідно приписів п. 3 ч. 1 вказаної статті (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Виходячи з викладених приписів законодавства та беручи до уваги те, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 08.06.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» перебуває в стані припинення, тобто ще не є припиненим, суд апеляційної інстанції визнає необґрунтованими доводи апелянта про неправильне застосування судом першої інстанції п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, суд зазначає, що ч. ч. 2, 3 ст. 67 Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV передбачалось заборона проведення виконавчих дій стосовно боржника, який перебував в процедурі припинення, та передбачалось надсилання виконавчого документу ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку, зняття арешту з майна боржника та закінчення виконавчого провадження.

Вказані положення законодавства були чинними до 05.10.2016, тобто до дати набрання чинності нової редакції Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII.

Чинна ж редакція Закону України «Про виконавче провадження», в аспекті поданої скарги, не передбачає іншої підстави для закінчення виконавчого провадження, крім як саме завершення процедури припинення юридичної особи-боржника, підтвердженням чому буде відповідний запис у ЄДР.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність порушення приватним виконавцем вимог чинного законодавства під час здійснення примусового виконання судових рішень та його прав (як боржника у виконавчих провадженнях), а скаржником належними та допустимим доказами вказаного не доведено.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи учасників справи, дійшла висновку, що скаржником в апеляційній скарзі вищенаведені висновки суду першої інстанції не спростовано, як і не наведено обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» на дії приватного виконавця Чучкова Михайла Олександровича у виконавчих провадженнях №№ 65360048, 653585500 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 16.04.2021 у справі № 911/910/20 задоволенню не підлягає.

Дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду Київської області від 11.08.2021 у справі №911/910/20.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду Київської області від 11.08.2021 у справі №911/910/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромонтажбуд" на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.08.2021 у справі №911/910/20 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромонтажбуд" - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 11.08.2021 у справі №911/910/20 - залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 911/910/20 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 24.01.2022.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді В.В. Куксов

Г.П. Коробенко