ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2021 р. Справа№ 910/19423/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Разіної Т.І.

Михальської Ю.Б.

за участю секретаря судового засідання Гудько А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 (повний текст складено 12.05.2021)

у справі №910/19423/20 (суддя Данилова М.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційної фірми "ТЕПЛОБУД"

2. Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" в особі Філії "Оператор газотранспортної системи України" Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"

3. Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ЗАПОРІЖГАЗ"

про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, інфляційних втрат та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційної фірми "ТЕПЛОБУД", до Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" в особі Філії "Оператор газотранспортної системи України" Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" та до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ЗАПОРІЖГАЗ" про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, інфляційних втрат та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що кошти, які були сплачені на підставі рішення Господарського суду Запорізької області від 03.03.2020 у справі №908/2313/18 підлягають поверненню позивачу, у зв`язку з визнанням недійсним рішення ПАТ "ЗАПОРІЖГАЗ" щодо донарахування позивачу не облікованого об`єму природного газу.

У свою чергу, позивач посилається на те, що неправомірні дії відповідача-3 призвели до завдання позивачу збитків у вигляді інфляційних втрат, з огляду на що, останнім заявлена позовна вимога про їх відшкодування.

При цьому, позивач стверджував, що правові підстави для оплати ним вартості фактично спожитого в липні 2018 року газу відсутні, з огляду на що позивачем заявлена позовна вимога про зобов`язання відповідача-3 здійснити розрахунок.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 позовні вимоги задоволено частково. Вирішено зобов`язати Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "ЗАПОРІЖГАЗ" здійснити розрахунок розподіленого Товариству з обмеженою відповідальністю "КВАС БЕВЕРИДЖИС" природного газу у липні 2018 року згідно Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2498. Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ЗАПОРІЖГАЗ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАС БЕВЕРИДЖИС" судовий збір у розмірі 2102, 00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі №910/19423/20 скасувати частково у частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти у відповідній частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, а також не з`ясовано обставин, що мають значення для справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що за твердженням позивача з посилань на рішення Господарського суду Запорізької області від 03.03.2020 у справі №908/2313/18 позовні вимоги про стягнення з відповідачів безпідставно набутих коштів та інфляційних втрат є правомірною, з огляду на те, що у період з 01.08.2018 позивач був позбавлений можливості користуватися належними йому грошовими коштами в той час як відповідачі набули вказані кошти у користування неправомірно.

Також від позивача до суду апеляційної інстанції надійшли додаткові пояснення щодо правозастосовчої практики, в яких позивач посилається на судову практику Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо застосування положень статті 1212 Цивільного кодексу України стосовно наслідків набуття майна без достатньої правової підстави.

Короткий зміст відзиву відповідача-1 на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-1 просить суд апеляційної інстанції рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування судового рішення є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

Короткий зміст відзиву відповідача-3 на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-3 заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, зазначає, що вказані доводи скаржника є безпідставними, тобто такими, що не ґрунтуються на приписах законодавства та не відповідають фактичним обставинам справи.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

Відповідач-2 не скористався правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу. Неподання відзиву не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі № 910/19423/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Разіної Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі № 910/19423/20 залишено без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

25.06.2021 до Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано докази направлення апеляційної скарги з додатками на адресу відповідача-2.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі №910/19423/20. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі №910/19423/20 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги; розгляд апеляційної скарги призначено на 01.09.2021.

19.07.2021 до Північного апеляційного господарського суду від відповідача-1 надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.07.2021 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційної фірми "ТЕПЛОБУД" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі №910/19423/20; вирішено провести судове засідання у справі №910/19423/20, призначене на 01.09.2021, в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Cудове засідання, призначене на 01.09.2021, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Разіної Т.І. на лікарняному.

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2021 у справі №910/19423/20 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2021, справу №910/19423/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Михальська Ю.Б., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі №910/19423/20 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Михальської Ю.Б., Тарасенко К.В.; розгляд апеляційної скарги призначено на 29.09.2021.

14.09.2021 до Північного апеляційного господарського суду від відповідача-1 надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2021 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційної фірми "ТЕПЛОБУД" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі №910/19423/20; вирішено провести судове засідання у справі №910/19423/20, призначене на 29.09.2021, в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2021 розгляд справи №910/19423/20 відкладено на 03.11.2021.

18.10.2021 до Північного апеляційного господарського суду від відповідача-1 засобами поштового зв`язку надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційної фірми "ТЕПЛОБУД" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду по справі №910/19423/20; вирішено провести судове засідання у справі №910/19423/20, призначене на 03.11.2021, в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2021 у справі №910/19423/20 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку з перебування судді Тарасенко К.В. у відпустці, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2021, справу №910/19423/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Разіна Т.І. Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі №910/19423/20 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Разіної Т.І., Михальської Ю.Б.; розгляд справи вирішено здійснювати за раніше визначеною датою та часом.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2021 розгляд справи №910/19423/20 відкладено на 01.12.2021.

16.11.2021 до Північного апеляційного господарського суду від відповідача-1 засобами поштового зв`язку надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційної фірми "ТЕПЛОБУД" у задоволенні заяви про участь у судовому засіданні 01.12.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, оскільки у минулому судовому засіданні, яке відбулося 03.11.2021, внаслідок неможливості зв`язатися судом апеляційної інстанції з представником відповідача-1 через систему відеоконференцзв`язку та через телефонний номер, який був вказаний представником відповідача-1 у відповідній заяві, колегія суддів вирішила відкласти розгляд справи на 01.12.2021 та повідомити сторін про наступне судове засідання, яке буде відбуватися в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, літера А, зал №2.

В судове засідання, яке відбулося 01.12.2021 з`явилися представники позивача та відповідачів-1,-2, які підтримали свої правові позиції щодо апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

20.12.2017 між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір постачання природного газу № 53/17Г (надалі - договір постачання газу), за умовами п. 1.1 розділу 1 якого постачальник зобов`язується поставляти споживачеві природний газ (газ) в належній якості та необхідних обсягах у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених цим Договором.

В абз. 2 п. 2.6 розділу 2 договору постачання газу визначено, що за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

На виконання умов договору постачання газу, враховуючи акт-розрахунок від 31.07.2018, між відповідачем-1 та позивачем було складено акт приймання-передачі природного газу від 31.07.2018, згідно якого позивачу було пред`явлено до оплати природний газ за липень 2018 року загальною вартістю 1 519 073, 15 грн. з ПДВ.

У межах договору постачання газу між позивачем та відповідачем-1 у 2018 році було складено акти приймання-передачі природного газу за січень, березень, квітень, липень, серпень місяці, згідно яких позивачем було сплачено вартість природного газу на загальну суму 2 804 470,32 грн, що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_1 з 01.01.2018 до 31.12.2018 АТ "Райффайзен Банк Аваль" від 13.11.2020 щодо розрахунків з кореспондентом ТОВ "ВКФ "Теплобуд", рахунок 525, код банку 320478.

Таким чином позивачем було сплачено вартість природного газу у 2018 році за січень, березень, квітень, серпень місяці на загальну суму 1 285 397, 17 грн.

При цьому позивач посилається на відсутність підстав для оплати вартості спожитого ним природного газу за липень 2018 року.

Крім того, позивач зазначає, що відповідачем-1, без достатньої на те підстави, набуто у володіння грошові кошти позивача у загальному розмірі 1 519 073, 15 грн, що, як наслідок, зменшило розмір майна, яке перебуває у володінні позивача.

Заявлені позовні вимоги до відповідача-2 позивач обґрунтовує укладеним 30.12.2011 між ними договором № 6767/ЗП-12 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами (надалі - договір транспортування природного газу), на виконання умов якого між сторонами було складено акт № 7-10267 від 31.07.2018, згідно якого позивачу було пред`явлено до оплати послуги з транспортування магістральними трубопроводами 160.071 м3 природного газу на суму 58 105, 78 грн. з ПДВ.

У процесі виконання договору транспортування природного газу між позивачем та відповідачем-2 були складені акти наданих послуг за січень-грудень 2018 року на загальну суму 195 338,31 грн.

Як підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_1 з 01.01.2018 до 31.12.2018 АТ "Райффайзен Банк Аваль" від 13.11.2020 щодо розрахунків з кореспондентом Філія"Оператор газотр. системи України", рахунок НОМЕР_3. код банку 320478, за вказаний період позивачем було перераховано на рахунок відповідача-2 грошові кошти на загальну суму 179 272,65 грн.

При цьому, грошові кошти у сумі 31 245,59 грн. були сплачені відповідачу до моменту його перейменування (за січень, лютий 2018 року на рахунок Філія "УМГ "ХАРКІВТРАНСГАЗ" ПАТ "УКРТРАНСГАЗ").

Таким чином, загальна сума коштів, сплачених відповідачу-2 за транспортування природного газу у 2018 році становить 210 518,24 грн. Разом з тим, підстави для оплати вартості транспортованого позивачу природного газу за липень 2018 року на даний момент відсутні.

У зв`язку з викладеним позивач вважає, що відповідач-2, без достатньої на те підстави, набув у володіння грошові кошти позивача у загальному розмірі 58 105,78 грн, що, як наслідок, зменшило розмір майна, яке перебуває у володінні позивача.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги до відповідача-3 позивач зазначив, що відповідач-3, надає позивачу послуги з розподілу природного газу згідно Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498, укладеного між сторонами в порядку ст. 634 Цивільного кодексу України шляхом приєднання до нього позивача, згідно Заявки позивача про приєднання до Типового договору № 0942101Т74АР016 ( надалі - договір розподілу природного газу).

Згідно п. 2.1 розділу II договору розподілу природного газу, за цим договором оператором ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплати її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Пунктом 5.4. розділу V Договору розподілу природного газу встановлено, що порядок визначення об`єму розподіленого споживачу і спожитого ним природного газу визначається відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та з урахуванням вимог договору.

Відповідно до абз. 3 п. 5.6 договору розподілу природного газу, оператор ГРМ зобов`язується в установленому порядку передавати інформацію про загальний об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період оператору ГТС для можливості її використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Споживач (крім побутового) зобов`язується довести інформацію про загальний об`єм та обсяг розподіленого та спожитого природного газу за відповідний період своєму постачальнику.

Керуючись вказаними вище пунктами, на підставі акту № ЗП000008610 наданих послуг з розподілу природного газу від 31.07.2018, з метою недопущення припинення газопостачання, Позивачем було здійснено оплату за розподіл природного газу на загальну суму 82 635,05 грн з ПДВ. При цьому надані послуги з розподілу природного газу не були прийняті позивачем, а вказаний акт був підписаний із зауваженням про невизнання факту прийняття та розподілу відповідачем-3 природного газу у заявленому обсязі. Мотивована відмова № 311 від 20.09.2018 була надіслана на адресу відповідача-3.

У процесі виконання договору розподілу природного газу між позивачем та відповідачем-3 було складено акти наданих послуг з розподілу природного газу за січень-грудень 2018 року, згідно яких позивачу було надано послуг на загальну суму 277 800,11 грн. Як підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_1 з 01.01.2018 року до 31.12.2018 АТ "Райффайзен Банк Аваль" від 13.11.2020 щодо розрахунків з кореспондентом ПАТ "ЗАПОРІЖГАЗ", рахунок НОМЕР_2 , код банку 300647, за вказаний період позивачем було сплачено відповідачу-3 грошові кошти у сумі 278 283,82 грн, зокрема 275073,84 саме за розподіл природного газу 275 073,84 грн.

У зв`язку з викладеним, позивач стверджував, що відповідач-3, без достатньої на те підстави, набув у володіння грошові кошти позивача у загальному розмірі 82 635,05 грн, що, як наслідок, зменшило розмір майна, яке перебуває у володінні позивача.

Окрім цього, позивачем заявлено вимоги до кожного з відповідачів про стягнення інфляційних втрат, у зв`язку наявністю у них простроченої заборгованості.

Також позивачем заявлено вимога про зобов`язати відповідач-3 здійснити розрахунок розподіленого позивачу природного газу у липні 2018 року згідно Типового договору розподілу природного газу, затвердженого поставною Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015.

З огляду на вищевикладене, предметом спору в цій справі є вимога позивача про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, інфляційних втрат та зобов`язання здійснити розрахунок розподіленого природного газу у липні 2018 року згідно Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.09.2015 року, укладеного між сторонами в порядку ст. 634 Цивільного кодексу України шляхом приєднання до нього позивача згідно заявки про приєднання до типового договору № 0942101Т74АР016.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 позовні вимоги задоволено частково. Вирішено зобов`язати Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "ЗАПОРІЖГАЗ" здійснити розрахунок розподіленого Товариству з обмеженою відповідальністю "КВАС БЕВЕРИДЖИС" природного газу у липні 2018 року згідно Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2498. Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ЗАПОРІЖГАЗ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАС БЕВЕРИДЖИС" судовий збір у розмірі 2102, 00 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином, предметом розгляду в апеляційній інстанції є законність стягнення розрахованих позивачем безпідставно набутих грошових коштів, та інфляційних втрат.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Апеляційний господарський суд погоджується з даними висновками місцевого господарського суду та зазначає з приводу викладених в апеляційній скарзі доводів наступне.

Згідно зі статтею 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За змістом наведеної норми, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

При цьому в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Подібні за змістом висновки Касаційний господарський суду у складі Верховного Суду виклав, зокрема, в постановах від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 і від 22.03.2021 у справі №760/18229/15-ц.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 12.12.2019 у справі №904/5330/18 також зазначив, що встановлення відсутності господарських зобов`язань, які б виникали з правочинів чи інших передбачених законом актів, як на час перерахування коштів, так і на час розгляду справи, свідчить про безпідставність утримання таких коштів та можливість використання правового механізму, установленого статтею 1212 Цивільного кодексу України.

Крім того, судова колегія зауважує на тому, що Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду неодноразово звертав увагу на необхідність врахування впровадженого Законом України №132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" стандарту доказування "вірогідності доказів" у господарському процесі. Зокрема, про це йдеться у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №914/847/19, від 16.02.2021 у справі №927/645/19.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають сторони. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Загалом до категорії стандарту доказування відноситься принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 року у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Щодо посилань позивача про те, що відповідачем-1, без достатньої на те підстави, набуто у володіння грошові кошти позивача у загальному розмірі 1 519 073, 15 грн, що, як наслідок, зменшило розмір майна, яке перебуває у володінні позивача, колегія суддів вважає зазначити про те, що фактично спожитий позивачем у липні 2018 обсяг природного газу - 160 071 кубічних метрів закритий за рахунок придбання відповідачем-1 вказаного обсягу газу на віртуальній торговій точці (ВТП).

Викладене вище свідчить про відсутність правових підстав для повернення безпідставно набутих грошових коштів позивача на суму в розмірі 1 519 073, 15 грн з ПДВ.

Стосовно заявлених позивачем позовних вимог до відповідача-2 судова колегія зазначає, що на виконання умов договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 6767/ЗП-12 від 30.12.2011 відповідач-2 надав позивачу у період з січня по грудень 2018 послуги по транспортуванню магістральними трубопроводами природного газу в обсязі 538,122 тис.куб. метрів на суму 195 338,31 грн, які були оплачені позивачем у повному обсязі.

У липні 2018 року відповідачем-2 було надано позивачу послуги з транспортування магістральним трубопроводами в обсязі 160,071 тис.куб.м. природного газу на суму 58 105, 78 грн відповідно акту № 7-10267 від 31.07.2018. Послуги з розподілу природного газу позивачу надавалися відповідачем-3.

Відповідно до п. 3.1 договору послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 6767/ЗП-12 оформляються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами.

Якщо замовник та/або його споживачі отримують газ з мережі газорозподільного підприємства, даними для складання актів наданих послуг є дані газорозподільного підприємства про обсяги протранспортованого ним газу замовнику та/або його споживачам.

На підставі даних звітів про поділ фактичних обсягів природного газу, відібраного з точок виходу AT "ЗАПОРІЖГАЗ" за липень 2018 року, сторонами у встановленому Договором порядку було складено та підписано акт наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 7-10267 від 31.07.2018.

Судова колегія зауважує, що посилання позивача на те, що обставина не надання послуг з транспортування вказаного обсягу природного газу, в обсягах які були отримані з газотранспортної системи у липні 2018 року, є нібито встановленою згідно з рішенням Господарського суду Запорізької області від 03.03.2020, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.09.2020 у справі № 908/2313/18, оскільки, відповідно до змісту судових рішень зі справи № 908/2313/18 судами не досліджувалися обставини надання/ненадання AT "УКРТРАНСГАЗ" безпосередньо на користь ТОВ "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ" у спірний період (липень 2018 року) послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в обсязі 160,071 тис. куб. м. Викладене вище свідчить про безпідставність вимог позивача до відповідача-2.

Щодо заявлених позивачем позові вимоги до відповідача-3, колегія суддів вважає, що укладений між позивачем та відповідачем-3 договір є достатньою та належною підставою для набуття відповідачем-3 грошових коштів позивача, оскільки набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

У свою чергу під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту.

З урахуванням викладеного, вимоги позивача до відповідача-3 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів на суму в розмірі 82 635, 05 грн. є безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Враховуючи, що у відповідачів відсутні перед позивачем прострочена заборгованість, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог щодо стягнення інфляційних втрат з відповідачів.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах позивачем не доведено наявність правових підстав для стягнення безпідставно набутих грошових коштів, інфляційних втрат в судовому порядку.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Наведені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги позивача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За таких обставин, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи, підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі №910/19423/20 - без змін.

Матеріали справи №910/19423/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 17.01.2022 після виходу суддів Іоннікової І.А., Михальської Ю.Б. із відпусток та після виходу судді Разіної Т.І. з лікарняного.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Т.І. Разіна

Ю.Б. Михальська