РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.10.2021Справа № 910/9582/21

Суддя Господарського суду міста Києва ДЖАРТИ В.В., розглянувши без виклику (повідомлення) представників сторін в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю. Ес.Ай."

про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП в розмірі 99 000,00 грн,

Без виклику (повідомлення) представників сторін,

ОБСТАВИНИ СПРПАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю. Ес.Ай." (далі - відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП в розмірі 99 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП, яка мала місце 27.11.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/9582/21, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), встановлено сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив, додаткових письмових доказів, клопотань, заяв та пояснень.

Дана ухвала відповідачу вручена, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, однак у визначений судом строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

Частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2021, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

09.07.2021 до канцелярії суду надійшла інформація від Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.10.2019 між позивачем, як страховиком, та ОСОБА_1 , як страхувальником, укладено договір № 014067/4605/0000142 добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням, зокрема, транспортним засобом марки Toyota, державний номер НОМЕР_1 .

27.11.2019 у м. Львів на перехресті вул. Тиверська/Литовська, відбулася дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом марки Mercedes, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортним засобом марки Toyota, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку з чим останньому транспортному засобу завдано пошкоджень.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 03.03.2020 у справі № 465/7140/19 провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

28.11.2019 страхувальник звернувся до позивача з заявою про подію, що має ознаки страхового випадку за договором № № 014067/4605/0000142 від 04.10.2019.

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки Toyota, державний номер НОМЕР_1 , визначено в розмірі 126886,02 грн на підставі звіту № 15927 від 10.12.2019 про визначення вартості матеріального збитку, складеного ТОВ «Експертно-Асистуюча компанія «Фаворит».

Поряд із цим, вартість відновлювального ремонту згідно з ремонтною калькуляцією Audatex № 00329352 від 10.12.2019, від 12.12.2019 становить 134942,03 грн.

На підставі вищевказаних документів, а також рахунку-фактури № ДМ00012959 від 02.12.2019 ТОВ «Сервісний центр «Діамант» позивач визначив розмір страхового відшкодування в сумі 108000 грн відповідно до страхового акту № 00329352 від 17.12.2019.

Із даної суми страхового відшкодування позивач перерахував 92210 грн на рахунок страхувальника ОСОБА_1 згідно з платіжним дорученням № 126420 від 17.12.2019, а решту суми 15790 грн утримано в рахунок погашення несплаченої частини страхового платежу відповідно до бухгалтерської довідки № 019325 від 17.12.2019.

Цивільно-правова відповідальність винного у скоєнні ДТП водія ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП застрахована у відповідача за полісом № ЕР124019466, який станом на дату ДТП 27.11.2019 був діючим.

У зв`язку з цим, позивач звертався до відповідача з заявою на виплату страхового відшкодування № 26715 від 03.01.2020.

У відповіді на дану заяву відповідач у листі від 09.07.2020 повідомив, що за відсутності доказів встановлення вини ОСОБА_2 у скоєнні ДТП 27.11.2019 у судовому порядку, підстав для виплати страхового відшкодування відсутні.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

За змістом статті 980 ЦК України, статті 4 Закону України "Про страхування" залежно від предмета договору страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності.

Згідно з положеннями статті 999 ЦК України і статей 6, 7 Закону України "Про страхування" за вольовою ознакою страхування може бути добровільним і обов`язковим, тому кожен вид страхування має свої особливості правового регулювання.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Станом на час настання страхового випадку (ДТП) цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП, застраховано відповідачем на підставі полісу № ЕР124019466 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому, згідно з відповіддю від Національної поліції України у картці про ДТП 27.11.2019 зазначено, що винуватцем ДТП є ОСОБА_2 , провадження в адміністративній справі № 465/7140/19 відносно якого закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Разом із цим, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності не впливає на вирішення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, заподіяної потерпілому внаслідок ДТП, в цьому випадку суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова відповіді на питання про те, чи мала місце ДТП та чи сталася вона з вини особи, щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення. Така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16, від 29.04.2020 № 638/1557/18.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 911/482/17 та від 03.07.2019 у справі № 910/12722/18.

Приймаючи до уваги вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки Toyota, державний номер НОМЕР_1 , згідно з ремонтною калькуляцією Audatex № 00329352 від 10.12.2019, від 12.12.2019, рахунком-фактурою № ДМ00012959 від 02.12.2019 суд дійшов висновку про обґрунтованість визначеного позивачем розміру заподіяної шкоди в сумі 108000 грн.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічну позицію викладено в статті 9 Закону України «Про страхування».

Як вбачається із полісу № ЕР124019466, ліміту страхової суми за шкоду майну становить 100000 грн, розмір франшизи - 1000 грн, яку позивач вирахував із суми страхового відшкодування при звернені із даним позовом до суду (100000 грн - 1000 грн = 99000 грн).

Таким чином, за встановленими судом обставинами суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору та на професійну правничу допомогу адвоката відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача. Одночасно, суд зауважує, що відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу згідно з частинами 5, 6 статті 126 ГПК України не заявлялося.

Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу. Дана правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 18.12.2018 у справі №910/4881/18.

Керуючись статтями 73-80, 86, 126, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю. Ес.Ай." про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП в розмірі 99 000,00 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю. Ес.Ай." (04210, місто Київ, проспект Героїв Сталінграду, будинок 4, корпус 6А; ідентифікаційний код 32404600) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" (04112, місто Київ, вулиця Олени Теліги, будинок 6 літ.В, ідентифікаційний код 20033533) 99000 (дев`яносто дев`ять тисяч) грн суми страхового відшкодування, 6000 (шість тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 06.06.2022.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ