РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.10.2021Справа № 910/8806/21

Суддя Господарського суду міста Києва ДЖАРТИ В. В., розглянувши без виклику (повідомлення) представників сторін в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова (79007, місто Львів, вулиця Батуринська, будинок 2; ідентифікаційний код 07638027)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" (03110, місто Київ, вулиця Солом`янська, будинок 11, літера А; ідентифікаційний код 22859846)

про стягнення 26 506,48 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова (далі - позивач, Відділ) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" (далі - відповідач, Товариство) про стягнення 26 506,48 грн заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним, за твердженням позивача, виконанням відповідачем умов Договору оренди № 659/2016/КЕВ нерухомого військового майна.

Ухвалою суду від 07.06.2021 відкрито провадження за вищевказаною позовною заявою, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників учасників справи.

30.06.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

29.07.2016 Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова, як орендодавець, в особі тимчасово виконуючого обов`язки начальника - Шестакова Ігоря Анатолійовича, що діяв на підставі Свідоцтва про реєстрацію військової частини, як суб`єкта господарської діяльності у Збройних Силах України від 10.11.2015 № 418, виданого Департаментом фінансів Міністерства оборони України та наказу начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова від 08.07.2016 № 119 та Товариство з обмеженою відповідальність «Лайфселл», як орендар, в особі начальника групи експлуатації сайтів мережі ТОВ «Лайфселл» Семенова Сергія Олександровича, який діяв спільно з начальником відділу експлуатації мобільної мережі, Львів ТОВ «Лайфселл» Чорнухою Богданом Івановичем що, на підставі довіреності №478/16 від 05.05.2016, Статуту та Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, виданої Державною реєстраційною службою України 02.02.2016 року про державну реєстрацію уклали Договір оренди №69/2016/КЕВ нерухомого військового майна, розташованого в Львівському гарнізоні за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Солонка, військове містечко №6, технічний майданчик (далі - договір оренди).

Умовами пункту 1.1 договору оренди передбачено, що орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно - технічний майданчик площею 28.0 кв.м. військового містечка №6 (далі - майно), що знаходиться на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, розташоване за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Солонка, вартість якого визначена на 31.01.2016 за незалежною оцінкою та становить згідно з актом оцінки - 49 313,00 грн (без ПДВ).

Назване в п.1.1. Майно Орендодавець передає Орендарю для використання під розміщення операторів телекомунікації, які надають послуги з рухомого (мобільного) зв`язку, операторів та провайдерів телекомунікацій, які надають послуги з доступу до Інтернет (пункт 1.3 договору оренди).

Згідно з положеннями пункту 2.1. договору оренди вступ орендаря у користування майном настає одночасно з підписанням цього договору та Акту прийому-передачі вказаного майна.

Відповідно до пункту 3.1 договору оренди орендна плата встановлена без ПДВ за базовий місяці (січень 2016 року) на рівні 6743,25 грн. за результатами конкурсу (домовленості) з урахуванням моніторингу орендної плати на аналогічних об`єктах оренди але не нижче орендної плати, визначеної на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорцій її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року №786 (зі змінами)(далі - Методика), яка становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (січень 2016 року) - 1 643,77 грн. Розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця оренди, згідно із законодавством.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць, згідно із законодавством (пункт 3.3 договору оренди).

Відповідно до пункту 3.5 договору розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із Сторін у разі зміни Методики її розрахунку, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від Сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Орендна плата у розмірі 100% перераховується Орендарем до спеціального фонду державного бюджету на спеціальний рахунок Орендодавця в територіальному органі державного казначейства не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним (пункту 3.6 договору).

Згідно з пунктом 5.3 договору оренди до обов`язків орендаря належить своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Розділ 9 Договору передбачає відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань та можливість вирішення суперечок, що виникли у ході виконання Договору, шляхом передачі спірного питання на розгляд до суду.

Термін дії договору оренди був погоджений сторонами з 29.07.2016 по 26.07.2019 включно.

У подальшому відповідно до додаткової угоди № 69-1/КЕВ від 17.09.2019 до договору оренди №69/2016/КЕВ строк договору оренди був погоджений з 29.07.2016 до 21.07.2022.

Також вказаною додатковою угодою були внесені зміни до пункту 1.1 та 1.3:

п.п.1.1. та 1.3. - «Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно - технічний майданчик площею 28,0 кв.м. військового містечка №6 (далі - Майно), що знаходиться на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова, розташоване за адресою: Львівська обл.., Пустомитівський район, с. Солонка, вартість якого визначена на 31.05.2019 року за незалежною оцінкою та становить згідно з актом оцінки - 88 736,00 грн. без ПДВ»;

«Назване в п.п. 1.1. Майно Орендодавець передає Орендарю для використання під розміщення технічних засобів і антен операторів телекомунікацій, які надають послуги рухомого (мобільного) зв`язку, операторів та провайдерів телекомунікацій, які надають послуги доступу до Інтернету».

У редакції додаткової угоди пункт 3.1 договору був сформульований наступним чином: Орендна плата встановлена без ПДВ за базовий місяць (червень 2019 року) на рівні 6 423,87 грн. за результатами домовленості з урахуванням моніторингу орендної плати на аналогічних об`єктах оренди, але не нижче орендної плати, визначеної на підставі Методики розрахунки орендної плати за державне майно та пропорцій її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року №786 (зі змінами) (далі Методика), яка становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (червень 2019 року) - 1 324,39 грн. (Додаток №3). Розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця оренди згідно вимог чинного законодавства України. Орендна плата за перший місяць оренди після внесення змін, липень 2019 року, сплачується з 27.07.2019.

Звертаючись із даним позовом до суду Відділ зазначає, що згідно розрахунку суми доплат за оренду нерухомого майна розташованого за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Солонка, в/м №6 у ТОВ «Лайфселл» виникла заборгованість перед КЕВ м. Львова у розмірі 26 506,48 грн за період з 29.07.2016 по 26.07.2019.

Щодо необхідності погашення заборгованості за договором оренди відповідачу скеровувалась претензії про необхідність погашення заборгованості № 5845 від 16.12.2019, у яких вказувалось, що не погашення заборгованості в у вказаний строк (5-ть днів з дня отримання претензії) - стане підставою для звернення до господарського суду.

У відповіді на вищевказану претензію вих. № 05 від 20.01.2020 Товариство відмовилось від оплати індексації вказаної в претензії.

У подальшому, КЕВ м. Львова своїм листом від 10.02.2020 № 560 повторно звернув увагу відповідача на виконання умов договору, та зазначив, що у зв`язку з непогашенням боргу у добровільному порядку - КЕВ м. Львова буде змушений звернутися до господарського суду про стягнення заборгованості.

Відповідач у своєму письмовому відзиві проти позову заперечував та зазначив, що відповідно до статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендна плата з урахуванням її індексації є істотною умовою договору оренди. При цьому, пункт 9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» дію норми статті 10 вказаного Закону в частині індексації орендної плати зупинено на 2016 рік. Дана норма Закону носить імперативний характер, не передбачає будь-яких додаткових умов для її застосування. Також Товариство зазначає, що відповідно до листа Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України за вих. №303/1/6/761 від 25.07.2016, виданого в тому числі з врахуванням думки Департаменту внутрішнього аудиту і фінансового контролю Міністерства Оборони України, саме для забезпечення дотримання вимог п.9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» при укладенні договору оренди від 29.07.2016 між КЕВ м. Львова та ТОВ «Лайфселл» було внесено доповнення в абз.2 пункту З.1.- та вказано, що «розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця оренди, згідно із законодавством», яке на цей час передбачало припинення індексації на 2016 рік. Відповідач зазначав, що укладаючи договір сторони відобразили у ньому визначене і гарантоване державою Україна законодавче положення щодо безумовного припинення індексації на 2016 рік, а твердження позивача щодо відсутності про це домовленості між сторонами не відповідають дійсності. Також Товариство просило суду застосувати до вимог позивача наслідки пропуску строку позовної давності.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 3 (свобода договору як засада цивільного законодавства), пункту 1 частини 2 статті 11, частини 1 статті 509, частини першої статті 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) укладення договору із погодженням сторонами його умов, що визначені на розсуд сторін з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, та становлять зміст договору, зобов`язує сторони виконувати зобов`язання за цим договором належним чином відповідно до його умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526, частина перша статті 628, стаття 629 ЦК України).

Правовідносини оренди (найму) врегульовані положеннями глави 58 "Найм (оренда)" розділу ІІІ "Окремі види зобов`язань" книги п`ятої "Зобов`язальне право" ЦК України та статей 283- 291 ГК України.

Згідно із частиною першою статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частинами 1 та 6 статті 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У частині 1 статті 284 ГК України законодавець як істотні умови договору оренди, визначив, зокрема, строк, на який укладається договір оренди; орендну плату з урахуванням її індексації; умови повернення орендованого майна або викупу.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено та сторонами не спростовано, що на підставі укладеного між сторонами договору оренди у Відділу та Товариства виникли орендні правовідносини.

Як вказано судом вище, строк оренди за договором був погоджений сторонами з 29.07.2016 по 26.07.2019 та продовжений з 29.07.2016 до 21.07.2022.

З представлених суду документів, а саме з актів приймання-здавання робіт за 2016-2019 рік, складених, підписаних та скріплених печатками обох сторін, вбачається, що вартість наданих та прийнятих робіт (послуг оренди) є тотожною сумам сплачених грошових коштів за послуги оренди, вказаних у наданому суду розрахунку.

Статтею 632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

У статті 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції, що діяла 29.07.2016 по 26.07.2019) зазначено, що розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати також може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об`єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України, що відповідно відображено у пункті 3.5 договору оренди. Законодавчими актами не встановлено необхідність перерахунку орендної плати за спірний період.

Беручи до уваги вказане, враховуючи, що за спірний період послуги оренди були надані, прийняті, оплачені, оплата була прийнята без зауважень з боку позивача, суд вважає, що зміна розміру орендної плати після фактичного надання та прийняття таких послуг оренди не є правомірним з боку Відділу.

Крім того, суд критично оцінює посилання позивача на наявність у нього права здійснення донарахування з підстав усунення законодавчих обмежень, а саме статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та пункту 9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», оскільки в силу приписів статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Також, дослідивши наявні в матеріалах справи, судом було встановлено, що продовжити строк оренди у 2019 році позивач мав можливість лише за умови відсутності заборгованості за договором оренди. Такого висновку суд дійшов з огляду на наявність в матеріалах справи листа Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України №3723 від 08.08.2019.

Так, приписами статей 76-77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з приписами статей 78-79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З системного аналізу викладеного вище, суд

Дійшов висновку про відсутність підстав зміни розміру орендної плати та донарахування орендної плати за період з 29.07.2016 по 26.07.2019.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову Відділу в повному обсязі.

Водночас, під час розгляду справи відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності, з огляду на те, що позивачем порушено спеціальний строк позовної давності, передбачений статтею 258 ЦК України.

У відповідності до статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

З огляду на вказане, беручи до уваги, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, суд відхиляє клопотання відповідача про застосування строків позовної давності.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

При цьому, суд відзначає, що інші доводи учасників справи не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 73-74, 76-80, 86, 129, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" про стягнення 26 506,48 грн відмовити повністю.

2. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 23.01.2023.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ