РІШЕННЯ

24 грудня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/387/21

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Сидорук А.М.

при секретарі судового засідання Шмир А.І.

розглянувши матеріали справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця Волянюк Любомира Теодозійовича, АДРЕСА_1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродсервіс Інвест", 47631, Тернопільська обл., Козівський р-н, смт.Козлів, вул.Зарудка, буд. 1 В

про стягнення 74 373,36 грн

За участі представників:

Позивача: Волянюк Л.Т.

Відповідача: не з`явився.

Суть справи: Фізична особа-підприємець Волянюк Любомир Теодозійович, 47851, вул.Грушевського, м.Скалат Підволочиського району Тернопільської області, ідентифікаційний код НОМЕР_1 звернувся із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропродсервіс Інвест», 47631, Тернопільська обл., Козівський р-н, смт.Козлів, вул.Зарудка, буд. 1 В, про стягнення заборгованості в сумі 123 986,84 грн.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 29.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/387/21 за правилами загального позовного провадження; призначено у справі підготовче засідання на 03 вересня 2021 року.

27.08.2021 року на адресу суду від ТОВ "Агропродсервіс Інвест" надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ 6982 від 27.08.2021 року), в якому відповідач зазначив, що вважає вимоги позивача частково необгрунтованим, посилається на договір поставки № 27/06/18-1 від 27.06.2018 року та видаткові накладні № 0023 від 10.08.2018 року на суму 34 507,68грн та видаткову накладну № 0028 від 03.09.2018 року на суму 48 980,00грн.

Крім цього зазначає, що ТОВ "Агропродсервіс-інвест" здійснив на користь стягувача оплату за товар згідно платіжних доручень № 3418 від 13.12.2018 року на суму 24 490,00 грн та № 6121 від 06.08.2019 року на суму 13 230,00 грн, які стягувач не враховує при визначенні заборгованості за поставлений товар

Відтак, відповідач вважає, що заборгованість за Договором поставки № 27/06/18-1 від 27.06.2018 року становить 45 767,68грн.

З приводу пені, зазначив, що в договорі поставки № 27/06/18-1 від 27.06.2018 року не визначено розміру пені, яка б підлягала стягненню, а в п.4.3. Договору лише зазначено, що пеня за порушення встановлюється у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ за кожен день прострочення.

Окрім того, відповідач зауважив, що для стягнення пені встановлено спеціальний строк позовної давності в 1 рік, який на даний момент закінчився, тому підстави для стягнення пені відсутні.

03.09.2021 року від позивача по справі надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх.№ 7212 від 03.09.2021), у якій позивач зазначив, що загальна сума по договору становить 248 105,52грн, а не 234 875,17грн. Крім цього, відповідачем не врахована накладна на суму 13 230,00 грн.

Також, позивач вказав, що основна сума заборгованості зменшилась, тому уточнив позовні вимоги із відповідним розрахунком пені та штрафів, зокрема просив стягнути із Відповідача - 58 998,03грн - основного боргу, 7 539,94грн - витрат від інфляції за час прострочення, 3 258,63грн - три проценти річних від простроченої суми, 4 576,76грн - пені за порушення грошових зобов`язань.

Щодо строку позовної давності, наголосив на тому, що вказаний процесуальний строк на час дії в Україні карантину продовжується, а тому вказана пеня нарахована за обліковою ставкою НБУ за кожен день прострочення.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 03.09.2021 року відкладено у справі № 921/387/21 підготовче засідання на 24.09.2021 року; ухвалою суду від 24.09.2021 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів; відкладено у справі № 921/387/21 підготовче засідання на 13 жовтня 2021 року; позивачу до дня розгляду справи запропоновано надати господарському суду обґрунтований розрахунок нарахованої пені в сумі 4 576,76 грн із зазначенням періоду, за який вона нарахована.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 18.10.2021 року підготовче засідання у справі № 921/387/21 відкладено на 12 листопада 2021 року; ухвалою суду від 12.11.2021 відкладено у справі № 921/387/21 підготовче засідання на 30.11.2021 року; зобов`язано позивача до дня розгляду справи надати господарському суду обґрунтований розрахунок нарахованої пені в сумі 4 576,76 грн із зазначенням періоду, за який вона нарахована.

29.11.2021 року на адресу суду від Фізичної особи-підприємця Волянюк Любомира Теодозійовича надійшло клопотання /вх.№9689 від 29.11.2021/ про долучення до матеріалів справи розрахунку нарахованої пені.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 30 листопада 2021 року закрито підготовче засідання, справу № 921/387/21 призначено до судового розгляду по суті на 24 грудня 2021 року.

23 грудня 2021 року на адресу суду від представника ТОВ "Агропродсервіс Інвест" надійшло клопотання (вх.№ 10476 від 23.12.2021 року), в якому відповідач не заперечує щодо розгляду справи по суті за його відсутності. Заперечення стосовно позовних вимог викладені у відзиві на позовну заяву.

Крім цього, представник відповідача наголосив, що твердження позивача про те, що загальна вартість поставленого товару становить 248 105,52 грн є хибними, а загальна вартість поставленого товару становить 234 875,17грн., оскільки позивачем до матеріалів справи не долучено належних доказів про поставку товару на суму 13 230,35грн.

Позивач в судовому засіданні 24.12.2021 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з урахування уточнення, просив позов задовольнити.

В ході розгляду даної справи господарським судом Тернопільської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Враховуючи положення ст.ст. 13,74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

У судовому засіданні 24.12.2021року, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

27 червня 2018 року між фізичною особою - підприємцем Волянюком Л.Т. та товариством з обмеженою відповідальністю "Агропродсервіс Інвест" укладено Договір поставки № 27/06/19-1, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця виготовлені вироби із бетону та інші будівельні матеріали в асортименті, кількістю та цінами згідно видаткових накладних і рахунків - фактур.

Згідно п.2.1 Договору, Постачальник зобов`язується передати Покупцеві Товар окремими партіями зі складу Постачальника: Тернопільська області, Підволочиський район, м.Скалат, вул. Грушевського,3, вул. Ринок,3, із наявного в Постачальника асортименту та кількості протягом 2 днів з моменту надходження оплати за Товар або інший узгоджений сторонами строк.

Момент передачі (придбання) Товару є підписання видаткової накладної та товарно-транспортної накладної(п.2.2 Договору).

Відповідно до п.6.1 Договору, договір набуває чинності з дати його підписання і скріплення печатками Сторін і діє до 31 грудня 2018 року з моменту підписання, а в частині взаєморозрахунків - до повного розрахунку між сторонами.

Позивач зазначив, що свої зобов`язання згідно вище вказаного Договору, виконав належним чином у повному обсязі і у термін, який було відведено на їх виконання, зокрема:

- 10 серпня 2018 року згідно накладної № 0023 від 10 серпня 2018 року ФОП Волянюк Л.Т. поставив ТОВ "Агропродсервіс Інвест" товар на загальну суму 34 507,68грн, зокрема: арматура № 10, кількість 816 м/п за ціною 16.30 грн на суму 13 300,80грн; кутник 50*50*4 кількістю 204м/п по цін 103,95грн на суму 21 206,88грн.

- 03 вересня 2018 року згідно накладної №0028 від 03 вересня 2018 року ФОП Волянюк Л.Т. поставив ТОВ "Агропродсервіс інвест" товар на загальну суму 48 980,00грн, зокрема: дверний блок: 1270*2200мм кількістю 4 шт. ціною 8 670,00за штуку, на суму 34 680 грн; дверний блок; 1280*2170 мм кількістю 1 шт. на суму 8650,00грн; двері МДФ 1260*2050мм кількістю 1шт на суму 5 650,00грн.

Таким чином, заборгованість ТОВ "Агропродсервіс Інвест" перед ФОП Волянюк Л.Т. згідно Договору поставки № 27/06/18-1 від 27 червня 2018 року становить 83 487,00грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки № 27/06/18-1 від 27.06.2018 р. в розмірі 123 986,84 грн., з яких: сума боргу - 83487,68 грн., 3% річних - 6991,78 грн. , інфляційні втрати - 18450,63грн. та пені - 15056,75грн.

03.09.2021 року у відповіді на відзив на позовну заяву (вх.№ 7212 від 03.09.2021) позивач уточнив позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки № 27/06/18-1 від 27.06.2018 р., суми боргу - 58 998,03 грн., 3% річних - 3 258,63 грн., інфляційні втрати - 7 539,94 грн. та пені - 4 576,76грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За положеннями ч.1, п.1 ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 2 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Приписами ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, що кореспондується з частиною першою ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов Договору, постачальник поставляв покупцю товар, що підтверджується видатковими накладними, наявними у матеріалах справи, а також, частковим розрахунком за поставлений товар в процесі розгляду даної справи.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, на виконання умов Договору поставки № 27/16/18-1 від 27.06.2018 року, позивач передав, а відповідач отримав товар згідно накладних № 0023 від 10.08.2018 на суму 34507,68грн та згідно накладної № 0028 від 03.09.2018 року товар на суму 48 980,00грн, на загальну суму 83 487,68грн. Однак, відповідачем поставлений позивачем товар за видатковими накладними № 0023 від 10.08.2018 на суму 34 507, 68грн та № 0028 від 03.09.2018 року на суму 48 980,00грн не оплачено.

Відповідач, визнав заборгованість в сумі 45 767,68грн, оскільки вважає, що кошти в сумі 13 230,00 грн сплачені згідно платіжного доручення № 6121 від 06.08.2019 року зараховано на погашення боргу по рахунку № 0028 від 03.09.2018 року.

Судом критично оцінюються доводи відповідача, оскільки як вбачається із пояснень позивача та враховуючи виписку банку за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 року, у призначенні платежу, зазначено: "Оплата за товар згідно рах. № 0028 від 24.07.2019", оплата в сумі 13 230грн, була здійснена в якості передоплати за поставлений товар в 2019 році, а не по накладній № 0028 за 2018 рік.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати товару за договором поставки від 26.07.2018.

Таким чином, основна суму боргу ТОВ "Агропродсервіс Інвест" перед ФОП Волянюк Л.Т., згідно Договору поставки № 27/06/18-1 від 27 червня 2018 року становить 58 997,68 грн.(Згідо накладних № 0023 від 10.08.2018 року на суму 34507,68грн та № 0028 від 03.09.2018 року на суму 48 980,00грн, що в загальній сумі склало 83 487,68грн, Відповідачем оплачено 24 490,00 (платіжне доручення № 3418 від 13.12.2018 року ), відтак залишок заборгованості становить 58 997,68грн.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано (частина 6 стаття 232 Господарського кодексу України).

Згідно п.п.4.1. Договору , за невиконання та/або неналежне виконання умов цього Договору Сторони несуть цивільно-правову (майнову) відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Сплата Стороною штрафних санкцій та/або збитків за цим Договором не звільняє від обов`язку виконання Договору в натурі.

Пеня за порушення однією із Сторін грошових зобов`язань встановлюється у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ за кожен день прострочення (п.п.4.3. Договору).

Позивачем нараховано пеню у розмірі 4576,76 грн за період з 06.08.2019 по 06.02.2020.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 4576,76 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 3 258,63 грн за період з 06.08.2019 по 08.06.2021; інфляційних витрат у розмірі 7 539,94 грн за період з серпня 2019 року по травень 2021 року.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних витрат, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині позову є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 ГПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 80 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123,126,129, 130, 185, 191, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродсервіс Інвест", 47631, Тернопільська обл., Козівський р-н, смт.Козлів, вул.Зарудка, буд. 1 В, ідентифікаційний код 34653281 на користь Фізичної особи-підприємця Волянюк Любомира Теодозійовича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 - 58 997,68 грн заборгованості за поставлений товар; 7 539,94 грн інфляційних витрат; 3 258,63 грн що становить три відсотків річних; 4 576,76 грн пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань та 2 270,00 грн в повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 26.01.2022.

Суддя А.М. Сидорук