ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2021 р. Справа№ 920/1319/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

секретар Рибчич А.В.

за участю

представників: позивача - Єфременко О.О.

відповідача - Мега В.П.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Сумської області від 25.05.2021 р. (повний текст рішення складено 26.05.2021 р.)

у справі № 920/1319/20 (суддя Заєць С.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Ромникомунтепло" Роменської міської ради

про стягнення 2643055, 82 грн

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Комунального підприємства "Ромникомунтепло" Роменської міської ради про стягнення 5110611,30 грн, з яких: 3516991,32 грн основного боргу, 960381,65 грн пені, 378650,23 грн 3% річних, 251356,29 грн інфляційних втрат та 3231,81 грн збитків.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного договору свої зобов`язання щодо своєчасної оплати за переданий природний газ не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.

У березні 2021 року позивач звернувся із заявою про зменшення розміру позовних вимог у зв`язку з тим, що відповідач частково сплатив суму основної заборгованості. Відповідно до поданої заяви про зменшення позовних вимог позивач просить суду стягнути з відповідача 2643055,82 грн, з яких: 752469,50 грн основного боргу, 960381,65 грн пені, 412728,86 грн 3% річних, 514244,00 грн інфляційних втрат та 3231,81 грн збитків за неналежне виконання умов договору.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 25.05.2021 р. у справі № 920/1319/20 закрито провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 752469,50 грн; позов задоволено частково, стягнуто з Комунального підприємства "Ромникомунтепло" Роменської міської ради на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 288114,50 грн пені, 412728,86 грн 3% річних, 514244, 00 грн інфляційних витрат та 3231,81 грн збитків.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 672267,15 грн та прийняти нове рішення про задоволення позову в цій частині.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі позивач вказує на те, що в матеріалах справи відсутні виключні та достатні підстави для зменшення розміру нарахованої ним пені.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 30.06.2021 справу №920/1319/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя ОСОБА_1, судді Козир Т.П., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Сумської області від 25.05.2021 у справі №920/1319/20 залишено без руху для усунення скаржником недоліків апеляційної скарги,

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2021 р. поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Сумської області від 25.05.2021 р. у справі № 920/1319/20 та встановлено іншим учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 діб з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 06.08.2021 р.

На підставі службової записки та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/3879/21 від 30.08.2021 р. у зв`язку з перебуванням судді Козир Т.П. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 920/1319/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2021 р. замінено склад колегії суддів у справі № 920/1319/20 та визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя ОСОБА_1, судді Шаптала Є.Ю. та Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 р. справу № 920/1319/20 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду та призначити до розгляду на 05.10.2021 р.

У призначеному судовому засіданні 05.10.2021 р. оголошено перерву до 23.11.2021 р.

На підставі службової записки секретаря судової палати та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/597/21 від 27.10.2021 р. у зв`язку з звільненням судді ОСОБА_1 з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку призначено повторний автоматизований розподіл справи № 920/1319/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 920/1319/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 р. справу № 920/1319/20 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду та призначено до розгляду на 30.11.2021 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 р. було відкладено розгляд справ до 14.12.2021 р.

У судовому засіданні 14.12.2021 р. представники сторін надали усні пояснення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

05.10.2018 р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - постачальник) та Комунальним підприємством "Ромникомунтепло" Роменської міської ради (далі - споживач) було укладено договір постачання природного газу № 6469/18-БО-29 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити споживачу у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Згідно з п. 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2018 року по 17 жовтня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 36 тис. куб. м.

За п. 3.1 договору постачальник передає споживачу у загальному потоці імпортований газ у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та/або в пунктах приймання-передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Як передбачено п. 4.1 договору, кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показниками комерційних вузлів обліку природного газу відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494 та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2493.

Ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється положенням. На дату укладення договору ціна на природний газ становить 4942,00 грн за 1000 куб. м (без врахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). До визначеної ціни застосовується коефіцієнт 1,6. У разі змін ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін (п. 5.1 договору).

У відповідності до п. 5.2 договору ціна за 1000 куб. м за цим договором на дату його укладення становить 7907,20 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 9488,64 грн.

Згідно з п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2018 р. до 17.10.2018 р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення (п. 12.1 договору).

В подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод до вказаного вище договору.

На виконання умов укладеного договору позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 14541500,25 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу за період з жовтня 2018 року по вересень 2019 року.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, не виконав належним чином умов укладеного договору щодо вчасної оплати за переданий йому газ, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як було встановлено вище, на виконання умов укладеного договору між сторонами було підписано акти приймання-передачі природного газу за період з жовтня 2018 року по вересень 2019 року.

Разом з цим, акт приймання-передачі відповідно до умов договору лише фіксує остаточний обсяг переданого за минулий місяць природного газу, який визначається за показами комерційних вузлів обліку газу. Обов`язок по складанню акта приймання-передачі природного газу лежить саме на споживачу.

Враховуючи, що умовами договору сторонами погоджено кількість природного газу, яка передається постачальником по місяцях кварталу, визначена його ціна та вартість, то відповідач мав усі фактичні дані щодо обсягів отриманого природного газу для своєчасного проведення розрахунків з позивачем.

Також, визначений договором та додатковими угодами обсяг газу по місяцях є плановим і відповідно до п. 6.1 договору має бути 100% оплачений відповідачем протягом місяця поставки.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував на те, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплатив за переданий йому газ, в зв`язку з чим (приймаючи до уваги заяви про зменшення позовних вимог) у відповідача перед позивачем наявна заборгованість в сумі 752469,50 грн.

Вбачається, що в процесі розгляду справи місцевим судом відповідачем була погашена заборгованість за газ у розмірі 752469,50 грн, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку відповідача за квітень 2021 року.

Також факт сплати заборгованості відповідачем на загальну суму 752469,50 грн не заперечується сторонами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки сума основного боргу за поставлений природний газ у розмірі 752469,50 грн, яка була предметом спору в даній справі, сплачена відповідачем під час судового розгляду, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про закриття провадження у справі в частині стягнення 752469,50 грн суми основного боргу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Також, за неналежне виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 412728,86 грн 3% річних, 514244,00 грн інфляційних втрат.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індекса інфляції необхідно мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи те, що відповідачем було порушено строк оплати поставленого газу, передбаченого умовами укладеного договору, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 412728,86 грн 3% річних та 514244,00 грн інфляційних втрат є обґрунтованою, арифметично правильною та підлягає задоволенню.

Також позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3231,81 грн збитків.

Відповідно до п. 3.13 договору, в редакції додаткової угоди від 29.11.2018 р. № 4, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному п. 5.7 договору.

Згідно з п. 5.7 договору, в редакції додаткової угоди від 29.11.2018 р. № 4, відшкодування постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 цього договору, здійснюється наступним чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 цього договору, розраховує збитки відповідно до п.п. 3.13.1 або 3.13.2 п. 3.13 цього договору;

- споживач протягом 20 робочих днів з моменту отримання акту-претензії зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо стягнення збитків, позивач зазначає, що відповідно до п. 2.1 договору, в редакції додаткової угоди № 8 від 20.03.2019 р., постачальник повинен передати споживачу у березні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 282,700 тис. куб. м.

Актом приймання-передачі від 31.03.2019 р. сторони погодили розмір фактично переданого природного газу в обсязі 257,5200 тис. куб. м. Отже, відповідач у березні 2019 року фактично спожив природний газ в обсязі меншому на 25,1800 тис. куб. м ніж було узгоджено сторонами у п. 2.1 договору.

23.05.2019 р. позивач направив на адресу відповідача акт-претензію № 26-1509-19 з вмогою сплатити збитки на підставі п. п. 3.13, 5.7 договору в розмірі 5760,76 грн, за різницю між замовленим в березні 2019 року обсягом природного газу (282,700 тис. куб. м) та фактичним обсягом використаного відповідачем у березні 2019 року природного газу за укладеним договором (257,5200 тис. куб. м).

Збитки позивача були частково відшкодовані відповідачем у розмірі 2528,95 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що розрахунок суми збитків є арифметично вірним, відповідає умовам укладеного договору, відтак вимога позивача про стягнення з відповідача 3231,81 грн збитків є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За порушення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 960381,65 грн пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2 договору (з 01.12.2018 р. п. 7.2 договору в редакції додаткової угоди від 29.11.2018 р. № 4) сторони погодили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно з п. 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як передбачено ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, враховуючи, що встановлений в договорі розмір штрафних санкцій за порушення господарського зобов`язання відповідає розміру таких санкцій, визначених у законі, а матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем строків оплати, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 960381,65 грн пені є обґрунтованою та її розмір є арифметично правильним.

Разом з цим, посилаючись на приписи ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, у суді першої інстанції відповідач просив суд зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір пені на 90%.

Обґрунтовуючи вказане клопотання, відповідач посилався на факт повного погашення основної заборгованості, перебування теплопостачальної організації, яка є соціально значущим підприємством, у скрутному фінансовому становищі, наявності значної дебіторської заборгованості, а також той факт, що сплата неустойки в даному випадку зачіпає не лише майнові інтереси відповідача, а й інтереси населення та бюджетних організацій, зокрема, можливість постачання їм теплової енергії.

Відповідач зазначає, що несвоєчасна оплата за поставлений природний газ перед позивачем сталося не з його вини, оскільки єдиним джерелом сплати за спожитий природний газ є кошти, які сплачують за теплову енергію населення, релігійні організації, бюджетні установи та госпрозрахункові підприємства. Фінансове становище відповідача прямо залежить від затверджених в установленому чинним законодавством України порядку тарифів на теплову енергію. Єдиним джерелом сплати за спожитий природний газ є кошти, що сплачують за теплову енергію споживачі (населення, релігійні організації, бюджетні установи та госпрозрахункові підприємства), за рахунок яких здійснюються платежі за поставлений природний газ. Споживачі мають перед КП "Ромникомунтепло" РМР" значну дебіторську заборгованість, що підтверджується довідкою про дебіторську заборгованість станом на 01.04.2021 р.

Факт перебування відповідача у скрутному фінансовому становищі підтверджується фінансовим звітом суб`єкта малого підприємництва. Неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором спричинене не його зловживанням, а об`єктивними обставинами, що унеможливлюють своєчасну оплату за поставлений природний газ.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тлумачення частини третьої статті 551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.02.2018 р. у справі 467/1346/15-ц.

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У відповідності до ч. 2 ст. 233 ГК України, у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами.

Відповідно до ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами, на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами, є добросовісність, розумність і справедливість.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Так, у матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором або погіршення матеріального стану підприємства, саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов укладеного договору.

Крім цього, як було встановлено вище відповідачем у повному обсязі сплачено основний борг.

Стягнення на користь позивача суми процентів річних та інфляційних втрат компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем.

До того ж, відповідач є комунальним підприємством, згідно з рішенням Виконавчого комітету Роменської міської ради від 28.12.2006 р. № 402 визнаний виконавцем/виробником послуг з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії, централізованого опалення та гарячого водопостачання (підігрів води) відповідно до переліків об`єктів по категоріям: "населення", "бюджетні установи", "інші споживачі", "гаряче водопостачання (підігрів води)".

Факт наявності перед Комунальним підприємством "Ромникомунтепло" РМР" дебіторської заборгованості підтверджується довідкою про дебіторську заборгованість станом на 01.04.2021 р., факт перебування Комунального підприємства "Ромникомунтепло" РМР" у скрутному фінансовому становищі підтверджується фінансовим звітом суб`єкта малого підприємництва, де станом на 31.03.2021 р. на кінець звітного періоду непокритий збиток складає 3394,5 тис. грн, чистий збиток 1685,3 тис. грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про необхідність зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на 70 % від заявленої до стягнення суми (960381,65 грн) - до 288114,50 грн (30% від заявленої до стягнення суми пені).

Аргументи, викладені в апеляційній скарзі, наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення Господарського суду Сумської області від 25.05.2021 р. у справі № 920/1319/20 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 25.05.2021 р. у справі № 920/1319/20 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 21.01.2022 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В.Андрієнко

В.В. Шапран