РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.03.2021Справа № 910/19868/20

Суддя Господарського суду міста Києва ДЖАРТИ В. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву (01032, місто Київ, БУЛЬВАР ТАРАСА ШЕВЧЕНКА, будинок 50-Г; ідентифікаційний код 19030825)

до Фізичної особи-підприємця Карпенко Олена Анатоліївна ( АДРЕСА_1 ; реєстраційна номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

про стягнення заборгованості в розмірі 41 973,37 грн,

Без повідомлення (виклику) представників учасників справи,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2020 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Фізичної особи-підприємця Карпенко Олена Анатоліївна про стягнення 10 640,58 грн, яких 9 655,71 грн заборгованості з орендної плати, пеня - 634,22 грн та 350,65 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача своїх обов`язків за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2624 від 30.12.2005.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 відкрито провадження у справі № 910/19868/20 за вищезазначеною позовною заявою та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), сторонам визначено строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив.

Позивач та відповідач повідомлені про відкриття провадження у справі відповідно до приписів чинного законодавства України.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 22.12.2020 отримана уповноваженими представниками позивача та відповідача 31.12.2020 та 11.01.2021 відповідно, що підтверджено наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень № 301 та № 310.

Господарський суд також зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, судом вчинені необхідні дії для належного повідомлення учасників судового процесу про відкриття провадження у справі.

Частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Беручи до уваги, що позивач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2020, не подав до суду відзив, тому останній не скористався наданими йому процесуальними правами, у зв`язку із чим за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.12.2005 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець за договором) та Фізичною особою-підприємця Карпенко Оленою Анатоліївною (орендар за договором) укладено договір оренди №2624 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - договір), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно площею 30,0 кв. м (далі - майно), розміщене за адресою: місто Київ, вулиця Туполєва, 5-а, що знаходиться на балансі Авіаційного науково-технічного комплекту ім. О. К, Антонова (далі - балансоутримувач), вартість якого станом на 30.06.2005 за експертною оцінкою становить 44 427,27 грн. Майно передається в оренду з метою торгівлі підакцизною групою товарів.

Згідно з пунктом 2.1. договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

Пунктом 3.1. договору визначено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України (далі - методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць по якому є інформація про індекс інфляції) - листопад 2005 року - 456,83 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

У пункті 3.2 Договору сторони визначили, що розмір орендної плати за грудень місяць буде визначено шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції грудня місяця. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Пунктом 3.3. договору встановлено, що перерахування здійснюються орендарем самостійно до 10 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції таким чином: 70% орендної плати перераховується орендарем до державного бюджету, 30% орендної плати перераховується орендарем на зазначений у цьому пункті розрахунковий рахунок балансоутримувача.

Відповідно до пункту 3.5. договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному в пункті 3.3 співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійною облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Цей договір укладено строком на 11 (одинадцять місяців), що діє з 30.12.2005 до 30.11.2006 включно (пункт 10.1 договору).

Згідно пункту 10.5 Договору у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору.

Відповідно до акту приймання-передачі в оренду нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Туполєва, 5-а, 30.12.2005 орендодавець згідно з договором передав, а орендар прийняв в користування нерухоме майно - загальною площею 30,00 кв. м, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Туполєва, 5-а.

14.02.2007 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець за договором) та Фізичною особою-підприємця Карпенко Оленою Анатоліївною (орендар за договором) укладено Додатковий договір № 01 про внесення змін до договору оренди № 2624 від 30.122005, яким абзац 1 пункту 3.1 договору викладено у редакції: «Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати затвердженої Кабінетом Міністрів України і становить без ПДВ за перший /базовий/ місяць розрахунку - січень 2007 року - 771,79 грн.»

Зазначеним Додатковим договором абзац 1 пункту 3.2 договору викладено у такій редакції: «Орендна плата за січень 2007 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за січень 2007 року.»

28.12.2009 сторонами було підписано договір № 2624/02 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна №2624 від 30.12.2005 у якому пункт 1.1 договору викладено у редакції: «орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежиле приміщення (далі - майно) площею 30,00 кв. м, розташоване за адресою: місто Київ, вулиця Туполєва, 5-а, що знаходиться на балансі Авіаційного науково-технічного комплекту ім. О. К, Антонова (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 31.10.2009 і становить 168 500,00 грн без ПДВ. Майно передається в оренду з метою торгівлі підакцизною групою товарів.»

Абзац 1 пункту 3.1 договору згідно договору № 2624/02 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна №2624 від 30.12.2005 викладено у редакції: «Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати затвердженої Кабінетом Міністрів України і становить без ПДВ за перший /базовий/ місяць розрахунку - листопад 2009 року - 2 555,30 грн.»

Також Договором № 2624/02 абзац 1 пункту 3.2 договору викладено у такій редакції: «Орендна плата за перший місяць оренди грудень 2009 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за грудень 2007 року.»

У пункті 4 Договору № 2624/02 договір оренди продовжено на 2 роки до 30.08.2011.

Строк дії договору було продовжено Договором № 2624/04 від 04.12.2012 на 11 місяців до 30.06.2013 включно, Договором № 2624/05 від 06.11.2013 - строком на 11 місяців до 30.05.2014 включно.

21.06.2017 додатковим договором про внесення змін договір оренди був продовжений строком на 11 місяців, до 31.1.2018, включно.

Відповідно до наявного в матеріалах справи підписаного сторонами акту приймання-передачі (повернення) з орендного користування нерухомого майна, що належить до державної власності площею 30,0 кв.м, за адресою: м. Київ, вул. Туполєва, 5-А від 31.10.2020 орендар, згідно з договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2624 від 30.12.2005 повернув, а орендодавець прийняв із користування нерухоме майно загальною площею 30,0 кв. м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Туполєва, 5-А, що перебувє на балансі ДП «Антонов». Технічний та пожежобезпечний стан вказаного вище майна задовільний.

Відповідач свій обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі внесення орендної плати не виконав, внаслідок чого, за твердженням позивача за відповідачем обліковується заборгованість сумі 38 460,46 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу відповідача лист-повідомлення № 30-05/9513 від 28.10.2020 щодо погашення заборгованості по договору № 2624 від 30.12.2005.

Зважаючи на непогашення наявної заборгованості відповідачем позивач звернувся до Господарського суду міста Києва за захистом свого порушеного права з вимогою про стягнення з відповідача 41 973,37 грн з яких орендна плата складає 38 460,46 грн, пеня - 1 628,08 грн, інфляційні збитки - 731,02 грн та штраф - 1 153,61 грн за період з січня 2020 року по жовтень 2020 року.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди державного майна.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або єдиний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як єдині майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з нормами частин 1, 3, 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 287 Господарського кодексу України та статтею 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (чинного станом на час спірних правовідносин) орендодавцями щодо державного та комунального майна є державні (комунальні) підприємства, установи та організації - щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частиною 1 статті 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частина 1 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (чинного станом на час спірних правовідносин) встановлює для орендаря обов`язок за користування об`єктом оренди вносити орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати орендних платежів, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла загальна заборгованість за договором у розмірі 38 460,46 грн, що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів оплати орендних платежів на суму 38 460,46 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту неналежного виконання відповідачем обов`язку з оплати орендних платежів за договором оренди та факту наявності заборгованості, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором на суму 38 460,46 грн визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 1 628,08 грн пені, інфляційні збитки - 731,02 грн та штраф - 1 153,61 грн за період з січня 2020 року по жовтень 2020 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За порушення грошових зобов`язань щодо пені застосовується припис частини шостої статті 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 3.5. договору визначено, що орендна плата , перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету у визначеному в пункті 3.3 співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов пункту 3.5. договору та захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та пені й встановлено його правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за договором оренди, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягають задоволенню у розмірі 731,02 грн та пені в розмірі 1 628,08 грн.

Водночас, суд вказує про відсутність підстав застосування штрафу до відповідача, оскільки ані умовами договору, ані нормами спеціального закону не передбаченого порядку нарахування такого виду відповідальності, а позивачем не вказано за яке саме порушення договірних обов`язків слід застосувати до відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-79, 86, 123, 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Карпенко Олена Анатоліївна ( АДРЕСА_1 ; реєстраційна номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України 38 460,46 грн (тридцять вісім тисяч чотириста шістдесят гривень 46 копійок) заборгованості з орендної плати, 1 628,08 грн (одну тисячу шістсот двадцять вісім гривень 08 копійок) пені, інфляційні збитки у розмірі 731,02 грн (сімсот тридцять одну гривню 02 копійки) та судовий збір у розмірі 2 045,97 грн (дві тисячі сорок п`ять гривень 97 копійок).

3. У іншій частині в позові відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 10.02.2022.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ