ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/924/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О. В.

секретар судового засідання Михайлюк А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Єврохім"

бульвар Дружби Народів, буд. 24/2, кв. 49, м. Київ, 01103

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Росан-Агро"

с. Підгороддя, Рогатинський р-н, Івано-Франківська обл., 77023

про стягнення коштів в сумі 27 103 грн 89 коп.

представники сторін не з"явилися

ВСТАНОВИВ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Єврохім" звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Росан-Агро" про стягнення коштів в сумі 27 103 грн 89 коп., з яких: 23 712 грн основний борг, 884 грн 81 коп. - пеня відповідно до п. 7.5 договору, 237 грн 12 коп. - штраф відповідно до п. 7.6 договору, 510 грн 53 коп. - 3% річних, 1 759 грн 43 коп. - інфляційні втрати.

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 27.09.2021, суд залишив без руху позовну заяву та встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

07.10.2021 до господарського суду на виконання вимог суду від позивача надійшла заява б/н від 04.10.2021 (вх.№15755/21) про усунення недоліків позовної заяви.

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 11.10.2021, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначив судовий розгляд справи по суті на 08.11.2021, встановив сторонам строк на надання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення.

Копії ухвали від 11.10.2021, направлені сторонам за юридичними адресами, вказаними в позовній заяві, що відповідають даним з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, отримано позивачем - 18.10.2021, відповідачем - 19.10.2021, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

27.10.2021 до відділу документального забезпечення, канцелярії господарського суду від позивача надійшла заява б/н від 25.10.2021 (вх.№16926/21) про розгляд справи за відсутності представника позивача.

В судовому засіданні 08.11.2021 суд постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про відкладення розгляду справи по суті на 06.12.2021.

25.11.2021 до відділу документального забезпечення, канцелярії суду від представника відповідача, електронною поштою, підписане ЕЦП, надійшло клопотання б/н від 25.11.2021 (вх.№18824/21) про відкладення розгляду справи у зв"язку із зайнятістю представника відповідача в іншій справі - №909/358/21, що розглядається Західним апеляційним господарським судом.

В судовому засіданні 06.12.2021 суд задовольнив клопотання відповідача та постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про відкладення розгляду справи по суті на 22.12.2021.

В судове засідання 22.12.2021 учасники у справі не з`явилися, хоча у відповідності до ст.ст.120, 242 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи.

Стаття 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

При цьому, суд звертає увагу, що ухвали суду направлялися відповідачу - ТОВ "Росан-Агро" на його юридичну та електронну адресу.

За приписами ч. 1ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Клопотань про відкладення розгляду справи чи інших клопотань від сторін до суду не надходило.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Позиція позивача. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №27/07/20 від 27.07.2020 в частині своєчасного розрахунку за поставлений товар, який було відвантажено відповідачу відповідно до видаткової накладної №863 від 30.11.2020 на суму 23 712 грн. За прострочення виконання грошового зобов"язання позивач нарахував відповідачу 884 грн 81 коп. пені, 237 грн 12 коп. штрафу згідно п. 7.6. договору, 510 грн 53 коп. 3% річних, 1 759 грн 43 коп. інфляційних збитків.

Позиція відповідача. Правом на надання відзиву на позов відповідач не скористався.

Як вбачається із ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши представника позивача, надавши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд встановив таке.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

27.07.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія Єврохім" (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Росан-Агро" (покупець, відповідач) укладено договір поставки №27/07/20 (а.с. 14-17).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що постачальник зобов"язується поставити та передати у власність, а покупець зобов"язується оплатити та прийняти хімічну продукцію (в подальшому продукція) у відповідності до умов даного договору.

Згідно з пунктом 3.1. договору, поставка продукції здійснюється окремими партіями, відповідно до здійсненого покупцем та схваленого постачальником замовлення на поставку продукції, або/та відповідного додатку/специфікації. Сторони погодили, що покупець замовляє товар у зручний для нього спосіб з використанням засобів телефонного, факсимільного чи електронного зв"язку.

Після отримання замовлення постачальник повідомляє про свою згоду поставку шляхом виставлення рахунку покупцеві (п. 3.2).

Відповідно до п. 3.4 договору, постачання продукції проводиться у строки чи терміни погоджені сторонами при поданні замовлення або/та вказані в специфікації на відповідну партію.

Ціна та порядок розрахунків визначено в розділі 4 договору.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що ціна на продукцію встановлюється в національній валюті України - гривні (з урахуванням податку на подану вартість) і визначається шляхом виставлення рахунку постачальником. Вартість договору складається з сум вартості продукції, відвантаженої за цим договором.

Згідно з п. 4.3 договору, розрахунок за поставлену продукцію здійснюється: шляхом відтермінування платежу строком на 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту отримання продукції покупцем.

Відповідно до п. 7.5 договору, за порушення строків оплати за поставлений товар, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі облікової ставки НБУ за кожен день такого прострочення.

У випадку порушення строків оплати за поставлений товар більше ніж на 5 (п"ять) робочих днів, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 1% від вартості поставленого, але неоплаченого товару (п. 7.6).

У відповідності до п. 10.1 договору, договір набирає чинності з моменту підписання його обома сторонами і діє до 14 червня 2022 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов"язань.

На виконання умов договору поставки позивачем поставлено товар відповідачу на загальну суму 23 712 грн, що підтверджується видатковою накладною №863 від 30.11.2020 (а.с. 13).

З метою досудового врегулювання спору ТОВ "Торгівельна компанія "Єврохім" звернулася до ТОВ "Росан-Агро" з претензією №07/2021 від 19.07.2021 про сплату заборгованості в сумі 23 712 грн (а.с. 10-12).

Відповідно до розрахунків позивача, за несвоєчасне виконання зобов"язань за договором поставки №27/07/20 від 27.07.2020 відповідачу нараховано пеню в сумі 884 грн 81 коп. за період з 02.03.2021 по 02.09.2021, штраф в сумі 237 грн 12 коп. відповідно до п. 7.6 договору, 3% річних в сумі 510 грн 53 коп. за період з 15.12.2020 по 02.09.2021, інфляційні втрати в сумі 1 759 грн 43 коп. за період з грудня 2020 по липень 2021 року (а.с.19-21).

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Відповідно до частини 1, 2 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статей 173, 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Правочин між сторонами за своєю правовою природою, основними та другорядними ознаками є договором поставки.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір поставки №27/07/20, укладений між сторонами 27.07.2020 є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

Як передбачено ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Аналогічні приписи містяться у ст.265 ГК України.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що на підставі видаткової накладної №863 від 30.11.2020 відповідач отримав від позивача товар на суму 23 712 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 4.3 договору поставки, розрахунок за поставлену продукцію здійснюється: шляхом відтермінування платежу строком на 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту отримання продукції покупцем.

Отже, відповідач повинен був оплатити позивачу за отриманий у строк до 14.12.2020.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідач самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Відповідач доводів позивача щодо поставки товару не спростував, доказів оплати за отриманий товар суду не надав, у зв"язку з чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, вимога позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості за договором поставки №27/07/20 від 27.07.2020 в розмірі 23 712 грн обґрунтована та належить до задоволення.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних, навіть якщо умовами договору не передбачено стягнення інфляційних та 3% річних.

За розрахунком позивача 3% річних за період з 15.12.2020 по 02.09.2021 складають 510 грн 53 коп., інфляційні втрати - 1 759 грн 34 коп.

Судом здійснено перерахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат в системі ІПС "Законодавство" з врахуванням початку прострочення виконання зобов"язання (з 15.12.2020) по заявлений період, відповідно до якого розмір трьох процентів річних становить 510 грн 53 коп., а інфляційних втрат - 1 759 грн 34 коп.

Таким чином, до стягнення належить 510 грн 53 коп. трьох процентів річних та 1 759 грн 34 коп. інфляційних втрат.

В задоволенні вимоги про стягнення з відповідача 00 грн 09 коп. інфляційних втрат належить відмовити.

Враховуючи, що прострочення оплати товару відповідачем має місце значно більше п"яти робочих днів, позивачем правомірно, на підставі п. 7.6 договору поставки нараховано відповідачу штраф у розмірі 1% від вартості поставленого, але неоплаченого товару, що становить 237 грн 12 коп. Таким чином, вимога позивача про стягнення штрафу обґрунтована та належить до задоволення.

Щодо вимоги позивача про стягнення пені суд зазначає таке.

В ч.6 ст.232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства, оскільки договором інше не встановлено, позивач вправі нарахувати відповідачу пеню за прострочення виконання зобов`язання за період шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, тобто у даному випадку з 15.12.2020 по 14.06.2021.

Позивачем нарахування пені здійснено за період з 02.03.2021 по 02.09.2021 в розмірі 884 грн 81 коп.

Враховуючи, що позивач заявив вимогу про стягнення пені з 02.03.2021, суд не вправі виходити за межі заявлених вимог, тому суд здійснив перерахунок пені за прострочення виконання зобов"язання виходячи з періоду зазначеного позивачем в межах шестимісячного строку виникнення прострочення грошового зобов"язання, а саме: з 02.03.2021 по 14.06.2021.

Згідно проведеного судом перерахунку пені в системі ІПС "Законодавство" за період прострочення з 02.03.2021 по 14.06.2021, розмір пені становить 884 грн 81 коп., що відповідає розміру пені, розрахованого позивачем, відтак вимога позивача в цій частині підлягає до задоволення.

З огляду на вищевикладене, позов належить до часткового задоволення.

Щодо судових витрат.

До матеріалів позовної заяви позивачем приєднано копію платіжного доручення №1593 від 06.09.2021 про сплату судового збору у розмірі 2379 грн.

Згідно даних Реєстру підтверджень оплат з Казначейства комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" вказані кошти зараховано до спеціального фонду державного бюджету.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру необхідно сплатити 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, за подання позову позивачу належало сплатити 2270 грн судового збору.

Отже, позивач зайво сплатив 109 грн судового збору.

Згідно п.1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Матеріали справи не містять заяви позивача про повернення зайво сплаченого судового збору. Відповідно, у суду відсутні підстави для повернення позивачу зайво сплаченого судового збору.

Відповідно до п.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, на відповідача належить покласти судовий збір у розмірі 2 269 грн 77 коп. (99,99%), на позивача - 00 грн 23 коп. (0,01%).

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Росан-Агро" (с. Підгороддя, Рогатинський район, Івано-Франківська область, 77023, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю (бульвар Дружби Народів, буд. 24/2, кв. 49, м. Київ, 01103, ) 27 103 (двадцять сім тисяч сто три) гривні 80 коп. заборгованості, з них: 23 712 (двадцять три тисячі сімсот дванадцять) гривень 00 коп. основної заборгованості, 510 (п"ятсот десять) гривень 53 коп. 3% річних, 1 759 (одну тисячу сімсот п"ятдесят дев"ять) гривень 34 коп. інфляційних втрат, 884 (вісімсот вісімдесят чотири) гривні 81 коп. пені, 237 (двісті тридцять сім) гривень 12 коп. штраф та 2 269 (дві тисячі двісті шістдесят дев"ять) гривень 77 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.12.2021

Cуддя О.В. Рочняк