РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.12.2021Справа № 910/16633/21
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді - Приходько І.В.,

при секретарі судового засідання - Жалобі С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні матеріали

позовної заяви ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МЕТАЛ ХОЛДІНГ ТРЕЙД"

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕВРАЗ ГРУП"

про стягнення 657 660,02 грн.,

за участю представників:

від позивача: Малигіна О.С.,

від відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МЕТАЛ ХОЛДІНГ ТРЕЙД" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕВРАЗ ГРУП" про стягнення 657 660,02 грн., з яких: 542 568,80 грн. - сума основного боргу за договором поставки №01/423/19 від 11.10.2019, 112 453,16 грн. - штраф, 2 638,06 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з оплати поставленого позивачем товару за договором поставки №01/423/19 від 11.10.2019, що укладений сторонами.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання у справі призначено на 15.11.2021. Крім того, ухвалою було встановлено строк відповідачу, який становить 15 днів з дня вручення вказаної ухвали, для подачі до суду обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву, а також усіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 20.10.2021 була надіслана рекомендованим листом з повідомленнями про вручення поштового відправлення №599 на юридичну адресу місцезнаходження відповідача, яка зазначена в позовній заяві та відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: Україна, 03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ДІЛОВА, будинок 14-А.

Поштове відправлення, що було направлене на вказану адресу, повернулося на адресу суду без вручення з відміткою: «Відправлення вручено: за довіреністю 01.11.2021».

Ухвала Господарського суду міста Києва від 15.11.2021 відкладено розгляд справи на 15.12.2021.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 15.11.2021 була надіслана рекомендованим листом з повідомленнями про вручення поштового відправлення №910 на юридичну адресу місцезнаходження відповідача, яка зазначена в позовній заяві та відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: Україна, 03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ДІЛОВА, будинок 14-А.

Поштове відправлення, що було направлене на вказану адресу, повернулося на адресу суду без вручення з відміткою: «Відправлення вручено: за довіреністю 02.12.2021».

Представники позивача у судовому засіданні 15.12.2021 надав пояснення та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судове засідання 15.12.2021 представник відповідача не з`явився.

Разом з цим, відзиву або будь-яких інших заяв станом на момент ухвалення даного рішення відповідач до суду не надав.

За приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про призначення справи до судового розгляду по суті в силу положень п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд зазначає, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України).

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Разом з цим, згідно з ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частиною 1 статті 248 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи факт того, що строк, передбачений для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, закінчився, тоді як відповідачем не подано жодної заяви по суті спору, а також не надано клопотання про поновлення процесуальних строків для вчинення відповідних процесуальних дій, справа підлягає розгляду за наявними у справі матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач у визначений судом строк не подав відзив на позов, не заявив жодних заяв, клопотань та заперечень, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛ ХОЛДІНГ ТРЕЙД» (надалі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕВРАЗ ГРУП» (надалі - покупець, відповідач) було укладено Договір поставки №01/423/19 (надалі - договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору постачальник зобов`язується протягом строку дії Договору, в порядку і на умовах, встановлених цим Договором, продати та передати у власність Покупця металопродукцію (надалі по тексту - «Товар»), а Покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його вартість відповідно до умов цього Договору.

Ціна, загальна кількість, асортимент, сортамент та розгорнута номенклатура Товару, що поставляється за цим Договором, визначається в рахунках-фактурах та/або Специфікаціях та видаткових накладних Постачальника, які є невід`ємними частинами цього Договору (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п.1.5. Договору підтвердженням факту узгодження Сторонами найменування, асортименту, кількості, ціни Товару є прийняття Покупцем Товару за видатковою накладною, виданою Постачальником, на кожну партію Товару, яка після її підписання Сторонами має юридичну силу Специфікації, в розумінні ст.266 Господарського Кодексу України, і є невід`ємною частиною даного Договору.

Сторони погодили у п. 2.1. Договору, що поставка Товару здійснюється партіями на умовах ЕХW на складі Постачальника, за адресою: 03039, м. Київ, Саперно-Слобідський проїзд, буд. №4, відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати «Інкотермс» в редакції 2010 року, з урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього Договору, якщо інші умови поставки не вказані в рахунку-фактурі/Специфікації Постачальника або в інших додатках до цього Договору.

Згідно з п. 2.2. Договору товар вважається поставленим Постачальником і прийнятим Покупцем з моменту підписання уповноваженими представниками Сторін видаткової накладної на відповідну партію Товару.

Право власності на Товар, а також усі пов`язані з ним ризики переходять від Постачальника до Покупця з моменту передачі Товару Постачальником Покупцю (п. 2.3. Договору).

У п. 2.6. Договору сторони дійшли згоди, що у кожному випадку виявлення та підтвердження факту наявності неякісного Товару Сторонами на будь-якому з етапів приймання, Постачальник зобов`язується власними силами і за власний рахунок замінити такий Товар на відповідний належної якості, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання письмової вимоги Покупця з копією Акта про виявлений в процесі приймання неякісний Товару, підписаного уповноваженими представниками Сторін.

Відповідно до п. 3.1. Договору Постачальник зобов`язується передати Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти в пункті поставки Товару (п. 2.1. Договору), погоджений для поставки Товар протягом 3 робочих днів після зарахування на поточний рахунок Постачальника коштів від Покупця, сплачених відповідно до Рахунку-фактури за погоджену до поставки партію Товару, якщо інше не встановлено у Специфікації.

Згідно з п. 4.1. Договору загальна сума цього Договору складає суму поставленого Товару, яка зазначена в усіх видаткових накладних до цього Договору.

Оплата Товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний у цьому Договорі або у Рахунках-фактурах/Специфікаціях на кожну окрему партію Товару. Датою платежу вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок Постачальника (п. 4.2. Договору).

Сторони погодили у п. 4.3. Договору, що Покупець здійснює попередню оплату в розмірі 100% вартості Товару протягом 2 (двох) робочих днів з моменту виставлення Постачальником Рахунку-фактури на погоджену Сторонами партію Товару, якщо інші умови оплати не вказані в Специфікації або в інших додатках до цього Договору.

У випадку, якщо вартість фактично поставленого (відвантаженого) Товару перевищує суму, вказану в Рахунку-фактурі Постачальника, або оплачену Покупцем, то Покупець зобов`язується оплатити різницю в сумі між оплаченим і фактично поставленим Товаром протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту поставки (п. 4.4. Договору).

В разі відпуску наступної партії Товару до розрахунку за попередню партію (партії), кожна наступна оплата зараховується в погашення самого раннього боргу незалежно від призначення платежу, вказаного Покупцем в платіжному дорученні (п. 4.5. Договору).

Відповідно до п. 4.6 Договору Постачальник має право направити Покупцю акт звірки розрахунків, а Покупець зобов`язаний підписати такий акт протягом З (трьох) робочих днів з моменту його отримання та один екземпляр акта відправити Постачальнику. В разі якщо Покупець у вказаний строк не надішле підписаний акт або мотивовані зауваження, такий акт вважається підписаним Покупцем.

Згідно з п. 8.1. Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін і скріплення печатками Сторін (дата, вказана у верхньому правому куті першої сторінки Договору) і діє по « 31» грудня 2019 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором. Якщо за двадцять календарних днів до закінчення строку дії даного Договору будь-яка із Сторін письмово не попередить іншу Сторону про припинення дії Договору або між Сторонами не буде укладено новий договір, даний Договір вважається автоматично пролонгованим на кожен наступний календарний рік на тих же умовах, але не більше 2-х разів поспіль.

Зміна і дострокове розірвання цього Договору можливі тільки за взаємною згодою Сторін, про що Сторони складають Додаткову угоду, крім випадків, передбачених у цьому Договорі (п.8.2. Договору).

З матеріалів справи вбачається, що 16.06.2021 року Позивачем та Відповідачем було укладено Специфікації №К-000020325 та № К-000020326, які є додатками до Договору поставки № 01/423/19 від 11.10.2019 року.

Згідно з п.3 Специфікації №К-000020325 від 16.06.2021 року, Покупець сплачує вартість Товару протягом 25 (двадцяти п`яти) робочих днів з дати поставки Товару.

Відповідно до п.3 Специфікації №К-000020326 від 16.06.2021 року, Покупець сплачує вартість Товару протягом 23 (двадцяти трьох) робочих днів з дати поставки Товару.

На виконання своїх зобов`язань по зазначеному Договору Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛ ХОЛДІНГ ТРЕЙД» було здійснено поставку товару Відповідачу на загальну суму 742 568,80 грн., згідно з видатковими накладними:

№Ц-000023095 від 29.06.2021 (рахунок №К-000020326 від 16.06.2021) на суму 637 229,92 грн.;

№К-000028791 від 30.06.2021 (рахунок №К-000020325 від 16.06.2021) на суму 105 338,88 грн.

Факт поставки товару за договором позивач підтверджує підписаними уповноваженими особами позивача та відповідача та скріпленими печатками сторін (копії цих документів містяться в матеріалах справи):

- видатковою накладною №Ц-000023095 від 29.06.2021 (поставка товару здійснювалася на умовах, передбачених Специфікацією №К-000020326 від 16.06.2021);

- видатковою накладною №К-000028791 від 30.06.2021 (поставка товару здійснювалася на умовах, передбачених Специфікацією №К-000020325 від 16.06.2021).

Разом з цим, позивач зазначає, що Постачальником було виконано свої зобов`язання щодо поставки партії Товару, що підтверджується наданими копіями видаткових накладних, які підписані уповноваженими представниками Сторін. Відповідач жодних заперечень та претензій щодо невідповідності Товару якості та/або кількості поставленої партії Товару на адресу Позивача не направляв.

Оскільки претензій щодо невідповідності якості та/або кількості поставленої партії Товару від Відповідача не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 268 Господарського кодексу України, законних підстав для несплати вартості поставленої партії Товару у Відповідача немає.

Відповідно до п. 4.5. Договору, в разі відпуску наступної партії Товару до розрахунку за попередню партію (партії), кожна наступна оплата зараховується в погашення самого раннього боргу незалежно від призначення платежу, вказаного Покупцем в платіжному дорученні.

Позивач зазначає, що в рахунок зменшення заборгованості Відповідачем було сплачено: 11.08.2021 року - 50 000,00 грн., 26.08.2021 року - 50 000,00 грн., 16.09.2021 року - 50 000,00 грн., 23.09.2021 року - 50 000,00 грн. (платіжні доручення містяться в матеріалах справи).

Таким чином, Відповідачем у рахунок зменшення заборгованості за вказаними видатковими накладними було сплачено 200 000,00 грн., що підтверджується виписками з банківських рахунків ТОВ «Метал Холдінг Трейд», доданих до позовної заяви.

Позивач зазначає, що на момент звернення до суду сума основного боргу Відповідача складає 542 568,80 грн.

З огляду на вищевказане, позивач посилається на п. 6. Специфікацій №К-000020325 та №К-000020326 від 16.06.2021, де вказано, що Покупець, в разі порушення повної оплати вартості Товару, згідно з Специфікацією, на строк: 6.1. більш ніж 3 (три) банківських днів сплачує Постачальнику штраф у розмірі 5% від суми вартості Товару згідно з Специфікацією; 6.2. більш ніж 5 (п`ять) банківських днів сплачує Постачальнику штраф у розмірі 10% від суми вартості Товару згідно з Специфікацією; 6.3. більш ніж 10 (десять) банківських днів сплачує Постачальнику штраф у розмірі 15% від суми вартості Товару згідно з даною Специфікацією.

У зв`язку з тим, що Відповідачем порушено строк повної оплати вартості поставленого Товару більш ніж на 10 банківських днів, Позивач Відповідачу нараховує штраф у розмірі 112 453,16 грн.

Крім цього, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача три відсотка річних у розмірі 2 638,06 грн.

Позивач зазначає, що з метою досудового врегулювання спору ТОВ «МЕТАЛ ХОЛДІНГ ТРЕЙД» надсилало на електронну адресу Відповідача лист-вимогу №2 від 27.08.2021 (копія додається), з проханням сплатити суму заборгованості без урахування штрафних санкцій, у відповідь на який TOB «ЕВРАЗ ГРУП», електронною адресою направило скан-копію листа вих. №01.09.2021/21-02 від 01.09.2021 (копія додається) та гарантувало здійснити оплату поставленого товару протягом 3-5 робочих днів, але станом на 01.10.2021 жодних дій щодо погашення заборгованості Відповідачем не здійснено, в зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Даний спір виник у зв`язку з тим, що позивач поставив товар на загальну 742 568,80 грн. (відповідно до доданих документів). Натомість, в порушення взятих на себе зобов`язань, відповідач оплати Товару в повному обсязі не здійснив, сплативши 200 000,00 грн. Таким чином, за доводами позивача, станом на дату звернення з позовом до суду заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕВРАЗ ГРУП» складає: 542 568,80 - сума основного боргу. Крім цього, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача штраф у розмірі 112 453,16 грн. та три відсотка річних у розмірі 2 638,06 грн.

Отже, з огляду на вищенаведене, позивач підсумовує, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 657 660,02 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що внаслідок укладення договору між сторонами правочину склалися господарські правовідносини, а також, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За умовами ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є договором поставки.

Стаття 712 Цивільного кодексу України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п.4 Специфікацій №К-000020325 та №К-000020326 від 16.06.2021, строк поставки товару вказаного у Специфікаціях Товару - протягом 3 календарних днів з моменту підписання уповноваженими представниками сторін даних Специфікацій.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання своїх зобов`язань, по зазначеному Договору позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар, що підтверджується видатковими накладними: №Ц-000023095 від 29.06.2021 (рахунок №К-000020326 від 16.06.2021) на суму 637 229,92 грн.; №К-000028791 від 30.06.2021 (рахунок №К-000020325 від 16.06.2021) на суму 105 338,88 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем частково було сплачено за поставлений товар у розмірі 200 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №712 від 11.08.2021 року на суму 50 000,00 грн., №765 від 26.08.2021 року на суму 50 000,00 грн., №809 від 16.09.2021 року на суму 50 000,00 грн., №829 від 23.09.2021 року на суму 50 000,00 грн., копії яких містяться в матеріалах справи.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не заперечувався факт здійснення вищенаведених поставок товару позивачем за укладеним договором, в свою чергу, доказів оплати грошового зобов`язання на загальну суму 542 568,80 грн. (742 568,80 грн. - 200 000,00 грн. = 542 568,80 грн.) відповідачем не надано. З огляду на це, суд дійшов висновку про те, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем за договором поставки в сумі 542 568,80 грн. належним чином доведений, документально підтверджений, тому суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 542 568,80 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Стосовно штрафу, який позивач нараховує, посилаючись на п. 6.3 Специфікацій №К-000020325 та №К-000020326 від 16.06.2021, де вказано, що Покупець, в разі порушення повної оплати вартості Товару, згідно з Специфікацією, на строк: більш ніж 10 (десять) банківських днів сплачує Постачальнику штраф у розмірі 15% від суми вартості Товару згідно з даною Специфікацією, суд враховує наступне.

Так, із наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач має сплатити штраф у розмірі 15% від суми вартості Товару у розмірі 112 453,16 грн. згідно з Специфікаціями наступним чином:

- за Специфікацією №К-000020325 від 16.06.2021: 105 338,88 х 15% = 15 808,33 грн.;

- за Специфікацією №К-000020326 від 16.06.2021: 644 298,89 х 15% = 96 644,83 грн.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку штрафу, суд приходить до висновку, що за Специфікацією №К-000020325 від 16.06.2021 та видатковою накладною №К-000028791 від 30.06.2021 арифметично вірним є розрахунок: 105 338,88 х 15% = 15 800,83 грн.

Що стосується розрахунку наданого за Специфікацією №К-000020326 від 16.06.2021, судом встановлено, що фактично за видатковою накладною: №Ц-000023095 від 29.06.2021 (рахунок №К-000020326 від 16.06.2021) позивачем було поставлено товар на суму 637 229,92 грн., а не на суму 644 298,89 грн., як вказано у Специфікації, відтак арифметично вірним є розрахунок: 637 229,92 х 15% = 95 584,49 грн.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що обґрунтованою та арифметично вірною є сума штрафу у розмірі 111 385,32 грн., а тому зазначені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення 3% річних, суд враховує наступне.

Як унормовано приписами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник , який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому слід зауважити, що у випадках порушення грошового зобов`язання суд не має правових підстав приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними від неустойки способами захисту, цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань, а не штрафною санкцією.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (аналогічна правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних в межах заявленого періоду, суд приходить до висновку про задоволення вимог в цій частині та стягнення з відповідача 2 638,06 грн. - 3% річних (за видатковою накладною №Ц-000023095 від 29.06.2021), оскільки саме такий розмір 3% річних є обґрунтованим та арифметично вірним.

При цьому судом встановлено, що позивач, зазначивши при розрахунку 3% річних за видатковою накладною №К-000028791 від 30.06.2021 суму в розмірі 502,16 грн., помилково не включив вказану суму у загальну ціну позову та не заявив до стягнення у прохальній частині позовної заяви, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню у межах, визначених позивачем.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача основну заборгованість в розмірі 542 568,80 грн., штраф у розмірі 111 385,32 грн., 3% річних в розмірі 2638,06 грн.

Судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

В іншій частині позовних вимог суд відмовляє, зважаючи на встановлені у даному рішенні обставини.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕВРАЗ ГРУП" (Україна, 03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ДІЛОВА, будинок 14-А; ідентифікаційний код: 38449804) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МЕТАЛ ХОЛДІНГ ТРЕЙД" (Україна, 03039, місто Київ, САПЕРНО-СЛОБІДСЬКИЙ ПРОЇЗД, будинок 4; ідентифікаційний код: 37412768) основну заборгованість в розмірі 542 568,80 грн., штраф у розмірі 111 385,32 грн., 3% річних в розмірі 2638,06 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 9848,88 грн.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 27.12.2021.

Суддя І.В. Приходько