ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.12.2021 Справа№914/4010/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Н.Є. Березяк, розглянувши матеріали клопотання: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сахара», м. Тернопіль,

про забезпечення позову

у справі №914/4010/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сахара», м. Тернопіль,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоторгсервіс - Захід», м. Львів,

про: стягнення боргу в розмірі 1 696 448,25 грн,

Представники сторін не викликались (не повідомлялись)

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сахара» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоторгсервіс - Захід» про стягнення боргу в розмірі 1 696 448,25 грн.

Ухвалою суду від 28.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.01.2022.

Також Товариством з обмеженою відповідальністю «Сахара» до суду подано клопотання про забезпечення позову від 21.12.2021 б/н, в якому просить: вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно та грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті ТОВ «ТЕПЛОТОРГСЕРВІС-ЗАХІД» (Код СДРПОУ 37800828) і знаходяться у нього чи в інших осіб, в межах суми стягнення 1 696 448,25 грн заборгованості.

Подана заява обґрунтована тим, що 26.12.2018 року на підставі видаткової накладної № 998, позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «САХАРА» (ТОВ «САХАРА») як постачальником, відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОТОРГСЕРВІС-ЗАХІД» (ТОВ «ТЕПЛОТОРГСЕРВІС-ЗАХІД»), як покупцю, було поставлено товар на загальну суму 1 946 448,25 грн.

Вартість товару по видатковій накладній була частково сплачена Відповідачем у загальній сумі 250 000,00 грн.

Як зазначає позивач, Відповідач ухиляється від добровільного виконання грошових зобов`язань з оплати поставленого товару на суму 1 946 448,25 грн, на вимогу про сплату коштів не відреагував.

Відтак з метою запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів Позивача, позивач просить суд про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, в межах суми стягнення 1 696 448,25 грн заборгованості.

Таким чином, Позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні рішення у випадку задоволення позову.

Розглянувши клопотання позивача про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на наступне.

Згідно ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1. ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В силу приписів, викладених в п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (пункт 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16).

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Предметом спору у справі № 914/4010/21 є стягнення заборгованості на підставі видаткової накладної № 998 від 26.12.2018, згідно якої Товариством з обмеженою відповідальністю «САХАРА» було поставлено товар Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОТОРГСЕРВІС-ЗАХІД» на загальну суму 1 946 448,25 грн.

З урахуванням предмету позову у даній справі, звертаючись із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, позивач мав довести на підставі належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, що майно (грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення в результаті об`єктивних (відсутність грошових коштів для виконання зобов`язань за спірним договором, незадовільний фінансовий стан, наявність невиконаних безспірних зобов`язань, відкритих виконавчих проваджень щодо відповідача тощо) або суб`єктивних (вчинення відповідачем умисних дій, направлених на приховування або відчуження майна або вчинення інших дій з метою уникнення відповідальності за спірним договором або перешкоджання законному стягненню зазначеної заборгованості) причин.

Суд не погоджується з доводами позивача щодо наявності підстав для забезпечення позову у зв`язку із простроченням виконання відповідачем зобов`язань за видатковою накладеною №998 від 26.12.2018, оскільки такі обставини є безпосередньо предметом позову у даній справі, а факт прострочення чи ухилення відповідача від виконання зобов`язань не є встановленим та підлягає доведенню під час вирішення справи по суті і сам по собі не може свідчити про майбутнє ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Позивачем в заяві про забезпечення позову не наведено жодних обставин, які б слугували підставою вжиття заходів забезпечення позову окрім посилання на те, що відповідач не відреагував на вимогу про сплату коштів, не доведені позивачем належними та допустимими доказами, як і не обґрунтовано тієї обставини, що відповідачем вчинено або вчиняються дії з метою ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, зокрема, що ним вчиняються дії, спрямовані на стійке зменшення обігових коштів, зменшення ліквідності основних засобів, припинення основної господарської діяльності, тощо.

Суд, вирішуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності відповідача з огляду на розмір заявленого у позовній заяві боргу.

Сам факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем не є єдиною та достатньою підставою для вжиття судом заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти.

Принцип змагальності, закріплений у статті 2 ГПК України, встановлює право відповідача заперечити проти наявності боргу з широкого кола підстав. При цьому відповідач має право розраховувати на те, що його господарська діяльність під час розгляду спору по суті не зазнаватиме з боку держави свавільного утиску, у тому числі, й шляхом безпідставного арешту грошових коштів у значному розмірі.

За таких обставин суд дійшов висновку, що саме лише посилання на наявність заборгованості відповідача перед позивачем не є належною підставою для накладення арешту на грошові кошти відповідача.

Аналогічної позиції дотримується також Верховний Суд, зокрема, у постанові від 14.02.2019 у справі № 902/271/18.

Згідно зі статтями 73, 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні та заявником суду не надані докази того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Сахара» у задоволенні клопотання про забезпечення позову від 21.12.2021 б/н.

2. Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Інформацію про справу можна отримати за такою веб-адресою: http://court.gov.ua/fair/sud5015.

Суддя Березяк Н.Є.