ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2021 р. Справа № 922/4372/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (адреса: 61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11; )
до Українського державного науково-дослідний та конструкторсько-технологічного інституту водопостачання, водовідведення гідротехнічних споруд, інженерної гідрогеології та екології "Укрводгео", (адреса: 61013, м. Харків, вул. Шевченка, 6; )
про стягнення 143901,60 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", м. Харків (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Українського державного науково-дослідний та конструкторсько-технологічного інституту водопостачання, водовідведення гідротехнічних споруд, інженерної гідрогеології та екології "Укрводгео" (далі - відповідач) 143901,60 грн., з яких:

91872,59 грн. - заборгованість за неналежне виконання договірних зобов`язань, яка утворилась за період з січня 2015 року по березень 2015 року включно та з січня 2016 року по лютий 2016 року включно;

39216,92 грн. - інфляційних втрат;

12812,09 грн - 3% річних.

Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору про постачання теплової енергії № 9158 від 01.11.2001 щодо своєчасного та повного проведення розрахунків за спожиту теплову енергію в гарячій воді.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.11.2021 відкрито провадження у справі № 922/4372/21; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, за наявними в справі матеріалами; запропоновано відповідачу подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов; встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на позов.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

З метою повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права, судом засобами поштового зв`язку на їх юридичні адреси, зазначені у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань направлено копію вказаної ухвали від 03.11.2021.

Копію зазначеної ухвали позивач отримав, про що свідчить залучене до матеріалів справи зворотне поштове повідомлення № 030270/1, згідно з яким направлялась поштова кореспонденція (а. с. 39).

Проте, надіслана на адресу відповідача копія ухвали від 03.11.2021 повернулася на адресу суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою (а. с. 40-43). Відомостей про наявність у відповідача іншої адреси матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення відповідача, про дату, час та місце розгляду справи, а останній в розумінні вимог ст. 120 ГПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд судом справи.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву в порядку та строк, встановлені ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.11.2021.

Розглянувши подані на розгляд суду матеріали справи, суд визнає їх достатніми для прийняття судового рішення по суті спору.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, 01.11.2001 між позивачем, як енергопостачальною організацією, та відповідачем, як споживачем, укладено договір про постачання теплової енергії № 9158 (далі за текстом договір; а. с. 8-11), за умовами якого енергопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачеві, теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 2.1. договору, теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком № 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби:

- опалення та вентиляцію в опалювальний період;

- гаряче водопостачання протягом року;

- технологічні потреби відповідно з виробничою програмою;

- кондиціювання повітря по мірі необхідності;

Відповідно до п. 6.2 договору розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатам якого підписується акт (в 3-х примірниках) на відпуск-получення теплової енергії.

Згідно з п. п. 6.3-6.6 договору споживач за 10 днів до початку розрахункового періоду сплачує енергопостачальній організації попередню оплату вартості, необхідного обсягу теплової енергії, що є і заявкою на наступний розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду.

Якщо споживач розраховується за показниками приладів обліку:

- при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад заявлену та сплачену до початку розрахункового періоду, це перевищення окремо сплачується споживачем не пізніше 25-го числа поточного місяця;

- у випадку, коли фактичне використання теплової енергії нижче від заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду, залишок (сальдо) розрахунків визначається за фактичними показниками приладів обліку.

Споживачі, що не мають приладів обліку, кількість фактично спожитої теплової енергії визначають згідно з договірними навантаженнями з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових мереж енергопостачальної організації та кількості годин (діб) роботи теплоспоживального обладнання споживача в розрахунковому періоді. Різниця між заявленою та фактично спожитою тепловою енергією сплачується споживачем не пізніше, як в термін 5 банківських днів з часу отримання рахунку на оплату. При несплаті споживачем, за отриману теплову енергію, в указаний термін відпуск теплової енергії споживачу здійснюється на умовах товарного кредиту.

Відсоток за товарний кредит встановлюється в розмірі 1,5 облікової ставки НБУ.

Згідно з п. п. 10.1, 10.3-10.4 договору останній набуває чинності з дня його підписання та діє до 31 грудня 2002 року. Припинення дії договору не звільняє споживача від обов`язку повної оплати на умовах договору за фактично спожиту теплову енергію. Договір вважається пролонгований на кожний наступний рік, якщо за місць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін.

Матеріали справи не містять доказів заявлення будь-якою зі сторін про припинення договору, а тому суд приходить до висновку, що зазначений договір діяв також протягом опалювальних сезонів 2014-2015, 2015-2016 років.

Як свідчать матеріали справи, в період опалювальних сезонів 2014-2015, 2015-2016 років (які розпочато та завершено на підставі розпоряджень Харківського міського голови № 174/3703 від 27.11.2014, № 174/3726 від 25.02.2015, № 174/11037 від 18.03.2016, № 174/9030 від 01.11.2015 (а. с. 17-18)) позивач згідно з умовами укладеного з відповідачем договору здійснював постачання теплової енергії до нежитлових приміщень останнього. Про вказані обставини свідчать залучені до матеріалів справи відомості обліку споживання теплової енергії на опалення, складені протягом вказаних вище опалювальних сезонів (а. с. 19- 22).

З метою оплати наданих послуг теплопостачання позивач у період опалювальних сезонів 2014-2015, 2015-2016 років направляв на адресу відповідача відповідні рахунки-фактури та акти звіряння (а. с. 24-29).

Проте, заборгованість за спожиту теплову енергію протягом опалювальних сезонів з січня-березня 2015 року та з січня по лютий 2016 року відповідач сплачував лише частково, в зв`язку з чим, у нього перед позивачем утворилася заборгованість за вказаний період надання послуг в сумі 91872,59 грн.

Обставини щодо стягнення зазначеної заборгованості стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Крім того, в зв`язку з прострочення відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивач на підставі умов договору та відповідних вимог чинного законодавства нарахував до стягнення з відповідача 12812,09 грн 3% річних та 39216,92 інфляційних за прострочення щомісячних платежів по 04.10.2021.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги, комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи в забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

За змістом ст. 20 цього ж закону, до обов`язків споживача належить, зокрема, оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт неповного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати теплової енергії за договором про постачання теплової енергії № 9158 від 01.11.2001, спожитої протягом опалювального періоду січня-березня 2015 року та з січня по лютий 2016 року включно підтверджується матеріалами справи та відповідачем жодним чином не спростовується. Борг відповідача перед позивачем за спожиту теплову енергію за зазначений період становить 91872,59 грн. Строк оплати зазначеного боргу визначений умовами укладеного між сторонами договору та є таким, що настав. Відповідач не надав суду доказів сплати зазначеного боргу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в зазначеній частині, та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у вказаній вище сумі.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань з оплати отриманих послуг з розподілу природного газу підтверджується як матеріалами справи, так і самим представником відповідача.

Зазначене надає право позивача на нарахування відповідачу інфляційних та річних за таке прострочення.

Розглянувши здійснений позивачем розрахунок інфляційних та річних суд визнає його правомірність та арифметичну вірність.

За таких обставин, суд також приходить до висновку про задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача 12812,09 грн 3% річних та 39216,92 грн інфляційних за період прострочення кожного з щомісячних платежів протягом січня-березня 2015 року січня - лютого 2016 року по 04.10.2021.

Крім того, з урахуванням вимог ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, за наслідками розгляду справи з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню 2270,00 грн судового збору.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 130, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Українського державного науково-дослідного інституту проблем водопостачання, водовідведення та охорони навколишнього природного середовища «Укрводгео» (адреса: 61013, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 6; ) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (адреса: 61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11; ):

91872,59 грн. - заборгованість за неналежне виконання договірних зобов`язань, яка утворилась за період з січня 2015 року по березень 2015 року включно та з січня 2016 року по лютий 2016 року включно;

39216,92 грн. - інфляційних втрат;

12812,09 грн. - 3% річних.

2270,00 грн. - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак