ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

30.12.2021 Справа № 917/2011/21

м. Полтава

Суддя Пушко І.І., розглянувши матеріали

за позовною заявою Першого заступника керівника Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області, вул. Покровська, 22, м. Решетилівка, Полтавська область, 38400, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах Державної служби України з безпеки та транспорті, пр. Перемоги, 14, м. Київ, 03135, в особі Слобожанського міжрегіонального управління Трансбезпеки, вул. Шишкарівська, 9, м. Суми, 40000

до Товариства з обмеженою відповідальністю «А.В.В.Стандарт», вул. Короленка, 2, м. Кобеляки, Полтавська область, 39200

про стягнення 37 363,54 грн.,

ВСТАНОВИВ:

За ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, зокрема правову позицію суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного суду, викладену в постанові від 20.09.2018 року в справі № 924/1237/17.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Положення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до частини третьої статті 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Прокурором додано до позовної заяви копію листа, адресованого Карлівській міській раді від 23.12.2021 № 56/2-5737вих-21 з повідомленням про намір подати позов до господарського суду Полтавської області про стягнення з ТОВ «А.В.В. Стандарт» плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на суму 37 363,54 грн., разом з тим, не додані докази, які свідчать про фактичне направлення вказаного листа або отримання вказаного листа адресатом нарочно.

Прокурором надані докази направлення копії позовної заяви на адресу Державної служби України з безпеки та транспорті та Слобожанського міжрегіонального управління Трансбезпеки, разом з тим таке направлення здійснено не до, а разом зі зверненням прокурора до суду.

Таким чином, доказів попереднього повідомлення Державної служби України з безпеки та транспорті та Слобожанського міжрегіонального управління Трансбезпеки, яка, як зазначено в позовній заяві, є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, не надано.

За таких обставин, враховуючи не зазначення в позовній заяві про обставини, з наявністю яких відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру виникає можливість прокурору представляти інтереси держави в суді, а також відсутність доказів попереднього повідомлення визначеного прокурором в позовній заяві органу, уповноваженого державою здійснювати функції управління майном (ч. 4 зазначеної норми), прокурором не обґрунтовано належним чином наявність підстав для його звернення до суду в інтересах держави.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Наведені обставини є підставою для повернення позовної заяви з доданими до неї документами позивачу без розгляду.

Згідно ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву повернути.

Додаток: позовна заява № 56/2-5796вих.-21 від 24.12.2021 (вхід. № 2294/21 від 29.12.2021) та додані до неї документи, у тому числі платіжне доручення № 3056 від 10.12.2021 про сплату 2270,00 грн. судового збору.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення (у разі неявки всіх учасників справи з моменту її підписання суддею (суддями) та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту складення повного тексту ухвали (ст.ст.235,255-256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.І. Пушко