номер провадження справи 5/160/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2021 Справа № 908/2987/21

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Шельбуховій В.О., розглянув матеріали позовної заяви

За позовом: Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (вул. Велика Васильківська, 15/2, м. Київ, 01024; )

До відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо" (пр. Моторобудівників, буд. 34, м. Запоріжжя, 69068; )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про стягнення 130 000,00 грн.

Без виклику представників сторін

СУТНІСТЬ СПОРУ:

18.10.2021 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо" про стягнення 130 000,00 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2021 справу №908/2987/21 розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 20.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/2987/21 в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи. Присвоєно справі номер провадження - 5/160/21. Вирішено розгляд справи по суті розпочати з 16.11.2021 та залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Статтею 248 ГПК України визначено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Оскільки 60-денний строк розгляду справи у спрощеному провадженні припадає на 19.12.2021 (неділю - вихідний день), то вступну та резолютивну частини рішення судом проголошено 20.12.2021.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Як вбачається з позовної заяви позивачем заявлено позовні вимоги про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу на суму 130 000,00 грн. На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 524, 526, 527, 530, 533, 625, 979, 993, 1166, 1187, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 9, 16, 25, 27 Закону України "Про страхування", ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 22, 33-37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності", позивач просить суд позов задовольнити.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який отримано судом з офіційного сайту Міністерства юстиції України: https://usr.minjust.gov.ua, місцезнаходженням Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо" () є пр. Моторобудівників, буд. 34, м. Запоріжжя, 69068.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, копію ухвали суду від 20.10.2021 про відкриття провадження у справі №908/2987/21 направлено судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на вказану адресу місцезнаходження відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали суду від 20.10.2021 про відкриття провадження у справі 908/2987/21 отримано уповноваженим представником відповідача - 25.10.2021, що підтверджується оригіналом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №660 від 21.10.2021.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Станом на 20.12.2021 відповідач запропонований ухвалою суду від 20.10.2021 про відкриття провадження у справі №908/2987/21, письмовий відзив на позовну заяву та додані до нього документи, на адресу суду не надіслав, а також й доказів повної або часткової оплати суми, заявленої позивачем до стягнення, отже своїми правами, передбаченими статтями 42, 46 ГПК України, не скористався.

06.12.2021 до суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 надійшли письмові клопотання про продовження процесуального строку для подачі відзиву на позовну заяву та письмовий відзив на позовну заяву від 01.12.2021.

В обґрунтування продовження процесуального строку для подачі відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 посилається на те, що він не обізнаний в законодавстві і змушений був звертатись на правову допомогу до юристів, та ознайомлення з позовною заявою зайняло деякий час у зв`язку з чим він не міг раніше написати відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 168 ГПК України у поясненнях третьої особи щодо позову або відзиву третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, викладає свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову. Пояснення третьої особи підписуються третьою особою або її представником.

Статтею 118 ГПК України визначено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали від 20.10.2021 про відкриття провадження у справі №908/2987/21 направлено на адресу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , що підтверджується Списком №13657 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів від 22.10.2021 за №236.

Судом встановлено, що копію ухвали від 20.10.2021 про відкриття провадження у справі №908/2987/21 ОСОБА_1 отримано - 30.10.2021, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту АТ «Укрпошта» за трекінгом №№236.

Отже, п`ятнадцятиденний строк для подання ОСОБА_1 до суду письмових пояснень спливає - 15.11.2021.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 до клопотання про продовження процесуального строку для подачі відзиву на позовну заяву, не надано належних та допустимих доказів звернення його до юристів для отримання правової допомоги (договір про надання правової допомоги, акт виконаних адвокатом робіт, тощо). Вказані клопотання та відзив містить підпис без зазначення прізвища, ім`я та по батькові особи, що підписала зазначені документи. Крім того, чинним Господарським процесуальним кодексом України передбачено право третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог подавати до суду письмові пояснення щодо позову або відзиву, з викладенням своїх аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову. З поданого до суду ОСОБА_1 відзиву вбачається, що фактично він заперечує проти позову з певних підстав, однак зазначений позов стосується правовідносин, які виникли між страховими компаніями.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про продовження процесуального строку для подачі відзиву на позовну заяву.

Отже, як зазначено вище, відзив на позовну заяву від ОСОБА_1 надійшов до суду 06.12.2021 (поданий до поштового відділення для відправки - 01.12.2021), тобто з порушенням строку визначеного в ухвалі суду від 20.10.2021, а отже вказаний відзив судом залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, без виклику представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 25.02.2019 між ОСОБА_2 (далі - Страхувальник) та Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (далі - Страховик) укладено договір № 202.19.2448331 добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Кіа Sportage», д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .

Згідно умов договору страхування одним із страхових випадків, визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП було завдано шкоду автомобілю Страхувальника.

Згідно частини 2 статті 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і, з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно постанови Деснянського районного суду м. Києва у справі №754/3541/21 від 16.03.2021 ОСОБА_1 19.02.2021 року о 13 годині 40 хвилин в м. Київ по вул. Бальзака, 26 А, керуючи транспортним засобом Мегсedes Vапео д.н.з НОМЕР_3 не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом КІА Sportage, д.н.з. НОМЕР_1 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п.п. 13.1, 2.3.б Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону України «Про страхування» розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до п. 13 частини «А», п. 9.7.2 частини «Б» Договору № 202.19.2448331 розмір завданих збитків визначається і страхове відшкодування виплачується Страховиком на підставі кошторису ремонтних робіт, рахунків-фактур, нарядів-замовлень, актів виконаних робіт та інших документів, що підтверджують вартість відновлювального ремонту на СТО.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

До ТДВ «Експрес Страхування» було подано заяву ОСОБА_2 про виплату страхового відшкодування від 19.02.2021, за вирахуванням безумовної франшизи в розмірі 1 140,00 грн. та рахунок-фактуру № від 24.02.2021 на суму 137 236,43 грн.

Згідно Акту виконаних робіт № від 27.03.2021, виданого філією «Автоцентр на столичному» Приватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація», вартість робіт з ремонту транспортного засобу КІА Sportage, д.н.з. НОМЕР_1 , становить суму 137 310,23 грн.

Згідно страхового Акту №3.21.648-1 від 26.02.2021 страхове відшкодування становить 136 096,43 грн. (за вирахуванням франшизи 1 140,00 грн.).

Відповідно до умов договору № 202.19.2448331 ТДВ «Експрес Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 136 096,43 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2381 від 26.02.2021.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ст. 981 Цивільного кодексу України договір страхування укладається в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України, статтею 27 Закону України «Про страхування», п.14.1 частини Б договору № 202.19.244833 до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність володільця «Мегсedes Vапео д.н.з НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_2 , станом на 19.02.2021 була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо" на підставі полісу ЕР/200494302 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Полісом № ЕР/200494302 передбачено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну -130 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.

Статтею 528 ЦК України передбачено, що виконання обов`язку може бути покладено на іншу особу, якщо з умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не виникає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів", виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна або сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.

Товариством з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" направлено на адресу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо" заяву 3.21.648 від 29.03.2021 за вих. №2266/07 про відшкодування шкоди в порядку суброгації по вказаній події в сумі 136 096,43 грн.

Вказану заяву отримано уповноваженим представником ТДВ «СК «Кредо» 05.04.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №852.

Проте відповідачем вказана вимога залишена без виконання та відповіді.

Суд зазначає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів відшкодування шкоди в прядку суброгації на суму 130 000,00 грн. (з урахуванням ліміту відповідальності за шкоду заподіяну майну встановленого полісом № ЕР/200494302). Контррозрахунку суми страхового відшкодування відповідач також не надано.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та сума страхового відшкодування в розмірі 136 096,43 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

З огляду на викладене, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються відповідача.

Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 233, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо" (пр. Моторобудівників, буд. 34, м. Запоріжжя, 69068; ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" суму страхового відшкодування в розмірі 130 000 (сто тридцять тисяч) грн. 00 коп. та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. Видати наказ після набрання рішенням чинності.

Повне рішення складено 28.12.2021

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.