ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2021 р. Справа№ 927/728/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.,

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 13.12.2021,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалліс"

на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області

від 06.10.2021

у справі № 927/728/21 (суддя А.В. Романенко)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалліс"

до Приватного підприємства "Промінь База"

про стягнення 1 486 112,05 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду

Додатковим рішенням Господарського суду Чернігівської області вiд 06.10.2021 у справі № 927/728/21 присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалліс" на користь Приватного підприємства "Промінь База" 7035 грн судових витрат на професійну правову допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Легалліс" звернулося до суду з апеляційною скаргою, просить скасувати додаткове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат на професійну правову допомогу у розмірі 7035,00 грн у повному обсязі, мотивуючи свої вимоги тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що відповідачем до заяви не додано доказів на підтвердження факту оплати наданої правової допомоги адвокату Онопко В.О. з боку ПП «Промінь База» на підставі договору про надання правової допомоги, а також детального опису наданих адвокатом своєму клієнту послуг.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було надано відзив на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Легалліс" звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Приватного підприємства "Промінь База" про стягнення 1486112,05грн, з яких: 380000,00грн основного боргу за договором безвідсоткової строкової позики №4/0819 від 15.08.2019 (надалі - Договір); 1000000,00грн штрафу; 43147,54рн пені за період з 13.06.2020 по 05.12.2020, розрахованої в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на підставі п.5.2. Договору; 17281,10грн 3% річних за період з 13.06.2020 по 01.07.2021 та 45683,41грн інфляційних втрат за період з червня 2020 року по травень 2021 року.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 15.09.2021 у справі №927/728/21 позов ТОВ "Легалліс" до ПП "Промінь База" про стягнення 1486112,05грн задоволено частково.

За рішенням суду присуджено до стягнення з ПП "Промінь База" на користь ТОВ "Легалліс" 380000грн основного боргу, 17281,10грн трьох відсотків річних, 43283,41грн інфляційних втрат та 6608,47грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, у письмовій заяві б/н від 12.08.2021 відповідач повідомляв, що належні докази на підтвердження судових витрат на правову допомогу в межах даної справи будуть подані ним, у порядку частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення в справі

23.09.2021 на адресу суду від відповідача надійшла письмова заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат (направлена до суду та позивачу в належний строк, установлений частиною 8 статті 129 ГПК України) з проханням відшкодувати йому за рахунок позивача 28077,22грн витрат на професійну правову допомогу, розмір яких визначено пропорційно задоволеним вимогам, з урахуванням приписів частини 4 статті 129 ГПК України.

Додатковим рішенням Господарського суду Чернігівської області вiд 06.10.2021 у справі № 927/728/21 присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалліс" на користь Приватного підприємства "Промінь База" 7035 грн судових витрат на професійну правову допомогу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За приписами частин 3-5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Порядок розподілу судових витрат визначено статтею 129 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частинами 4, 8, 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом з тим, склад та розмір витрат, пов`язаних з розглядом справи, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати, заявлені до відшкодування, мають бути документально підтвердженими та доведеними. Відсутність документального підтвердження витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У своїй заяві Приватне підприємство "Промінь База" просило прийняти додаткове рішення та стягнути з позивача судові витрати (витрати на оплату правничої допомоги) у розмірі 28077,22 грн.

На підтвердження заявлених витрат до заяви додано належним чином засвідчені копії: договору №15/2021 про надання правової (правничої) допомоги від 02.08.2021 та додаткової угоди №1 від 02.08.2021 до нього, двостороннього акту про надання правової (правничої) допомоги від 15.09.2021 до Договору на суму 40000,00 грн, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ №000474, виданого Радою адвокатів міста Києва 11.03.2019, а також ордеру серії АА №1123348, виданий адвокатом Онопко Вікторією Олександрівною на імя ПП «Промінь База» на підставі договору про надання правової допомоги №15/2021 від 02.08.2021.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору №15/2021 про надання правової (правничої) допомоги та додаткової угоди №1 до нього, укладених 02.08.2021 між ПП "Промінь База" та адвокатом Онопко Вікторією Олександрівною, у межах справи №927/728/21 за позовом ТОВ "Легалліс" до ПП "Промінь База" про стягнення 1486112,05грн, адвокатом надано професійну правову допомогу, що включила в себе наступні види послуг: дослідження підстав виникнення та суті спору, ознайомлення з документальними доказами, аналіз позовної заяви, дослідження законодавства та актуальної судової практики, формування правової позиції; проведення контрозрахунку заборгованості та штрафних санкцій; усні консультації відповідача щодо можливого розвитку подій; написання та подання відзиву на позов; написання та подання заяви про забезпечення судових витрат; написання заяв та участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; написання та подання заяви про намір подання доказів щодо судових витрат; написання та подання додаткових пояснень; написання та подання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат; канцелярські роботи (виготовлення копій документів, їх сканування та відправлення адресами зв`язку, інші подібні роботи).

Додатковою угодою №1 до договору сторони погодили, що гонорар адвоката за супровід справи №927/728/21 становить 40000грн та сплачується одноразово.

На підтвердження обсягу та вартості послуг на професійну правничу допомогу відповідачем надано до суду належним чином завірену копію двостороннього акту про надання правової (правничої) допомоги від 15.09.2021 на суму 40000грн.

Відповідач просить суд відшкодувати за рахунок позивача витрати на професійну правову допомогу в розмірі 28077,22 грн пропорційно задоволеним вимогам.

У запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення (а.с. 176-177) Товариство з обмеженою відповідальністю "Легалліс" просив відмовити відповідачу у стягненні коштів на правничу допомогу у повному обсязі, з посиланням на те, що: по-перше, в матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем наданої адвокатом Онопко В.О. правової допомоги; по-друге, з наданих відповідачем документів неможливо встановити реальний розмір витрат на професійну правову допомогу; по-третє, відповідачем не надано доказів, які б підтверджували розумність витрат на оплату послуг адвоката у заявленому розмір.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 вказаного Закону)

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність`видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Як зазначалось вище, додатковою угодою №1 до договору сторони погодили, що гонорар адвоката за супровід справи №927/728/21 становить 40000,00 грн та сплачується одноразово.

Відтак, розмір винагороди за надання правової допомоги сторони погодили у розмір 40000,00 грн у вигляді фіксованої суми. При цьому, відповідач просить відшкодувати за рахунок позивача витрати на професійну правову допомогу в розмірі 28077,22 грн пропорційно задоволеним вимогам.

Крім того, за висновками Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеними у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

За статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

В той же час, Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Беручи до уваги ступінь складності справи (один епізод спірних правовідносин, що не потребував значних затрат часу на формування правової позиції), характер та обсяг наданих адвокатом відповідача послуг (дослідження підстав та суті спору; формування правової позиції; написання та подання відзиву; участь в судових засіданнях 25.08.2021 та 15.09.2021 в режимі відеоконференції), з урахуванням ціни заявленого позову (1486112,05грн), виходячи з принципу розумності, справедливості та пропорційності, керуючись частиною 4 статті 129 ГПК України (співвідношення задоволених вимог до відмови - 29,65% до 70,35%) суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо покладення на позивача відшкодування відповідачу судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7035,00 грн, із розрахунку: 10000грн х 70,35%, де 10000,00 грн - розумна та обґрунтована сума судових витрат на правову допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за представництво адвокатом інтересів відповідача в межах даної справи, виходячи з критеріїв, обумовлених приписами частини 4 статті 126 та частини 5 статті 129 ГПК України.

Зокрема, суд першої інстанції правильно зазначив, що перелік робіт, наведений в акті про надання правничої (правової) допомоги від 15.09.2021 до договору №15/2021, не відповідає обсягу реально наданих послуг адвокатом відповідача, зокрема, в матеріалах справи №927/728/21 відсутній контрозрахунок заборгованості та штрафних санкцій; написання та подання заяв про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за висновком суду, є складовою представництва інтересів клієнта в судовому засіданні та не є окремою послугою; канцелярські роботи (виготовлення копій документів, їх сканування та відправлення адресатам засобами зв`язку та інші подібні послуги) не підпадають під поняття правової допомоги та також не можуть рахуватись як окрема послуга, а є складовою інших процесуальних дій, що вчинялися адвокатом у ході представлення інтересів клієнта в суді.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення заяви Приватного підприємства "Промінь База" та покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю "Легалліс" витрат відповідача на правову допомогу у загальному розмірі 7035,00 грн, що є пропорційним предмету спору та значенням справи для сторін.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2021 у справі №927/728/21 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а, отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 280, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалліс" на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2021 у справі №927/728/21 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2021 у справі №927/728/21 залишити без змін.

Матеріали справи №927/728/21 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено після виходу з відпуски колегії суддів: 11.01.2022.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б. Михальська