РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.12.2021Справа № 910/16523/21

За позовом Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" (вул. А. Аболмасова, буд.5, гр.пр.57, оф.7, м. Київ, 02002)

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Проджект" (вул. Антоновича буд. 176, м. Київ 150, 03150)

про стягнення 66 561,44 грн.

Суддя Бондаренко-Легких Г.П.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Громадська спілка "Українська ліга авторських та суміжних прав" (далі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Проджект" (далі - відповідач) про стягнення боргу в розмірі 66 561, 44 грн, з яких 63130, 00 грн основного боргу, 871, 71 грн 3 % річних та 2559, 73 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача його зобов`язань за договором про врегулювання судового спору у судовій справі № 910/1437/21 від 16.02.2021 в частині сплати 63130,00 грн. як відшкодування судових витрта у судовій справі № 910/1437/21.

18.10.2021 Господарський суд міста Києва ухвалою відкрив провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи № 910/16523/21 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

I. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

16.02.2021 між Громадською спілкою «Українська ліга авторських та суміжних прав» та Товариством з обмеженою відповідальністю «РІТЕЙЛ ПРОДЖЕКТ» було укладено Договір про врегулювання судового спору у судовій справі №910/1437/21 (надалі - Договір).

Даний договір про врегулювання судового спору у справі №910/1437/21 сторони уклали на таких умовах:

Пункт 1 - сторони узгодили, що захистом і відновленням порушеного порядку використання об`єктів правового захисту за минулий період буде укладення Договору про надання дозволу на використання об`єктів суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав , та відшкодування судових витрат.

Пункт 2 - сторони дійшли згоди, що користувач сплачує до 23 лютого 2021 року на розрахунковий рахунок ГС УЛАСП загальну суму у розмірі 63 130, 00 грн, що складається з 3 130, 00 грн витратна судовий збір за реквізитами:

Громадська спілка «Українська ліга авторських та суміжних прав»

Р/р НОМЕР_1

Банк ПАТ «Приватбанк», м. Дніпропетровськ, МФО 305299

При сплаті Користувач має зазначити наступне призначення платежу:

«Відшкодування судових витрат у справі №910/1437/21»;

Пункт 3 - ГС УЛАСП заявляє, що з моменту виконання користувачем п. 2 цього Договору, суміжна організація відмовляється від заявлених до стягнення збитків та зобов`язується негайно направити до Господарського суду міста Києва заяву про відмову від позову. Користувач натомість не подає до суду заяви щодо компенсації йому судових витрат.

20.07.2021 ухвалою Господарського суду міста Києва у справі №910/1437/21 було прийнято відмову позивача - Громадської спілки «Українська ліга авторських і суміжних прав» від позову, яка надійшла до суду 01.07.2021 та закрито провадження у справі №910/1437/21.

Позивач вказує, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання за Договором, натомість відповідач не сплатив на розрахунковий рахунок позивача обумовлену договором суму у строк до 23.02.2021, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання.

За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 63 130, 00 грн в судовому порядку, а також у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 24.02.2021 по 10.08.2021 - втрати від інфляції у розмірі 2 559, 73 грн та 3 % річних у розмірі 871, 71 грн.

II. Предмет позову.

Предметом позову у справі є матеріально - правова вимога позивача до відповідача про стягнення заборгованості у сукупному розмірі 66 561, 44 грн. по договору про врегулювання спору в судовій справі № 910/1437/21.

III. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

(1) Між позивачем та відповідачем 16.02.2021 укладено Договір про врегулювання спору у справі №910/1437/21, згідно умов якого відповідач взяв на себе обов`язок з сплати до 23.02.2021 на рахунок позивача суму в розмірі 63 130, 00 грн (п. 2), а позивач зобов`язаний відмовитись від позову у справі №910/1437/21 (п. 3);

(2) Позивач умови Договору, зокрема пункту 3 - виконав, відмовився від позову у справі №910/1437/21, про що Господарський судом міста Києва була постановлена ухвала від 20.07.2021;

(3) Відповідач, умови Договору не виконав, зокрема пункт 2, - не сплатив на розрахунковий рахунок відповідача обумовлену сторонами суму, що становить 63 130, 00 грн;

(4) Відповідач зобов`язаний сплатити позивачеві передбачену умовами Договору суму, а також у зв`язку з невиконанням взятих на себе грошових зобов`язань на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, в тому числі, втрати від інфляції у розмірі 2 559, 73 грн та 3 % річних у розмірі 871, 71 грн за період прострочення з 24.02.2021 по 10.08.2021.

IV. Обґрунтування вирішення спору за наявними матеріалами справи.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів ГПК України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 18.10.2021 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення адресу місцезнаходження відповідача згідно відомостей з ЄДР, а саме: вул. Антоновича буд. 176, м. Київ 150, 03150.

З трекінгу відстеження поштового відправлення №316 на сайті Укрпошти вбачається, що ухвала суду від 18.10.2021 повертається за зворотною адресою, у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.

Згідно із ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Зі змісту пункту 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України вбачається, що день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали.

Також у відповідності до ч. 7 ст. 120 ГПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Крім того, судом враховано, що у відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 у справі № 910/16523/21 у Єдиному державному реєстрі судових рішень, яка опублікована та доступна до вільного перегляду з 19.10.2021.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відзив від відповідача або заява про продовження строку для його поновлення до суду не надходила, а відтак відповідач не скористався наданим йому правом на подання відзиву, з огляду на що суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

V. Оцінка доказів судом та висновки суду.

Спір у даній справі виник внаслідок неналежного виконання умов Договору про врегулювання судового спору у судовій справі №910/1437/21 від 16.02.2021.

Отже, на переконання суду, для вирішення справи по суті за позовом у справі №910/16523/21, суду необхідно надати відповіді на наступні питання, що мають значення для вирішення спору:

- чи підтверджений факт укладання Договору про врегулювання судового спору у справі №910/1437/21 та на яких умовах він був укладений;

- чи настав строк виконання відповідачем грошового зобов`язання;

- за яких обставин у позивача виник обов`язок з відмови від позову та чи виконаний такий обов`язок, а відтак чи припинені між сторонами зобов`язання за договором від 16.02.2021;

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 статті 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Тлумачення статті 6 Цивільного кодексу України свідчить, що сторони мають право укладати договори, які не передбачені актами цивільного законодавства, за умови, що вони відповідають загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно умов статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно п. 5 Договору - цей договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Матеріалами справи підтверджений факт укладення між сторонами Договору про врегулювання судового спору у судовій справі №910/1437/21 від 16.02.2021 у письмовій формі, що підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками. Отже, сторони досягнувши всіх домовленостей на власний розсуд, досягли істотних умов договору, в тому числі і умов щодо предмету договору та строку виконання зобов`язань - уклали непоіменований договір, який у спірний період був чинним, недійсним не визнавався, а тому є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом вище, умовами пункту 2 Договору сторони погодили, що користувач (відповідач) сплачує до 23 лютого 2021 року на розрахунковий рахунок ГС УЛАСП (позивача) загальну суму у розмірі 63 130, 00 грн. Таким чином, обов`язок відповідача зі сплати суми передбачено п. 2 Договору, станом на дату постановлення даного рішення - настав.

Позивач зазначає, що відповідач не виконав умови пункту 2 Договору та не сплатив на розрахунковий рахунок позивача 63 130, 00 грн у строк до 23.02.2021.

Як передбачено умовами Договору, та вказує сам позивач, Договір укладався з метою врегулювання спору між сторонами, що виник у справі №910/1437/21. Так, пунктом 3 Договору передбачено, що з моменту виконання відповідачем пункту 2 цього Договору позивач відмовляється від заявлених до стягнення збитків у справі №910/1437/21 та зобов`язується негайно направити до Господарського суду міста Києва заяву про відмову від позову.

Суд вважає помилковим висновок позивача, що його обов`язок в частині відмови від позову виникає після настання дати передбаченої в пункті 2 Договору, тобто після 23.02.2021. Так, суд констатує, що обов`язком відповідача згідно умов Договору було саме сплата грошових коштів до відповідної дати, в той час як в силу досягнутих між сторонами домовленостей обов`язок позивача в частині відмови від позову у справі №910/1437/21 виникає в силу виконання (після виконання) відповідачем обов`язку зі сплати обумовленої Договором в пункті 2 суми, що становить 63 130, 00 грн, а не передує йому.

Крім того, такий обов`язок, а саме відмовитись від позову у господарській справі №910/1437/21 настає у Громадської спілки за умови виконання ТОВ "Рітейл Проджект" обов`язку сплатити обумовлену суму грошових коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 у справі №910/1437/21, що доступна до вільного перегляду в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а також міститься в комп`ютерній системі «Діловодство спеціалізованого суду» було прийнято заяву про відмову від позову ГС «УЛАСП», що надійшла до суду 01.07.2021 та, у зв`язку з цим, закрито провадження у справі №910/1437/21.

Суд зазначає, що всі ризики вчинення або не вчинення процесуальних дій несуть безпосередньо сторони, в силу тягаря доказування. Так, статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Натомість, в матеріали справи №910/16523/21 позивач не подав примірник заяви про відмову від позову у справі №910/1437/21, зі змісту якої вбачалось би, що відмова від позову була вчинена позивачем за інших підстав, аніж передбачених пунктом 3 укладеного між сторонами Договору, крім того про наявність інших обставин, що стали підставою для відмови від позову у справі №910/1437/21 не вказує і позивач у позовній заяві та не зазначено в ухвалі суду від 20.07.2021 року у справі № 910/1437/21.

Отже, найбільш вірогідним, як випливає з матеріалів даної справи є те, що Громадська спілка "УЛАСП" відмовилась від позову по справі № 910/1437/21 на виконання умов договору, тобто після сплати обумовлених грошових коштів, чим підтвердила факт виконання зобов`язань відповідачем.

При цьому, представник Громадська спілка "УЛАСП" мав розуміти наслідки відмови ним від позову у справі № 910/1437/21 та закриття провадження у справі внаслідок відмови позивача від позову, а саме неможливість повторного звернення до суду з тим самим позовом.

Відповідно до приписів ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з пункту 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

За відсутності в матеріалах справи зворотного, з урахуванням досягнутих між сторонами домовленостей, суд вважає, що обов`язок позивача з відмови від позову у справі №910/1437/21 настав в силу виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань передбачених умовами 2 Договору, крім того, позивач виконав взятий на себе обов`язок з відмови від позову, що встановлено ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 у справі №910/1437/21.

Частиною 1 статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на вище встановлене, суд вважає, що сторонами належним чином виконані зобов`язання передбачені Договором про врегулювання судового спору у судовій справі №910/1437/21 від 16.02.2021, а отже позовні вимоги є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

VІ. Розподіл судових витрат.

В попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат позивач вказав, що ним понесено витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 270, 00 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн. У зв`язку з таким, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Одночасно з поданням позовної заяви, позивач подав заяву в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів на понесення витрат на професійну правничу допомогу впродовж п`яти днів після ухвалення судового рішення.

08.12.2021 позивач подав до суду заяву до якої долучив докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу та їх фактичної оплати, просив суд стягнути з відповідача 10 000, 00 грн витрат на правову допомогу.

Відповідно до частини 1 ст. 129 ГПК судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати покладаються на позивача у разі відмови в позові.

Такими чином, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, суд, покладає витрати зі сплати судового збору за подання позову та інші витрати, понесені позивачем, на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 73-77, 86, 129, 182, 183, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Проджект" про стягнення 66 561,44 грн відмовити.

2. Судові витрати позивача покласти на Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" (вул. А. Аболмасова, буд.5, гр.пр.57, оф.7, м. Київ, 02002; ідентифікаційний код: 42502769).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко - Легких