РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.12.2021Справа № 910/11126/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ві Ес Ві Груп"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеса-лідер"

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кошляк М.І.

Представники учасників справи:

від позивача Куц І.О. (адвокат);

від відповідача Музичко Р.В. (адвокат).

В судовому засіданні 21.12.2021 року, відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представників позивача та відповідача, що повне рішення буде складено 04.01.2022 року.

СУТЬ СПОРУ:

12 липня 2021 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ві Ес Ві Груп" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 02.07.2021 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеса-лідер" (відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки № 127 від 01.06.2017 року у розмірі 144 393,49 грн., з них: основного боргу - 125 000,04 грн. (сто двадцять п`ять тисяч гривень 04 копійки), 3% річних - 5428,53 грн. (п`ять тисяч чотириста двадцять вісім гривень 53 копійки) та інфляційних збитків - 13 964,92 грн. (тринадцять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири гривні 92 копійки).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не здійснив оплату вартості поставленого йому позивачем товару за договором № 127 від 01.06.2017 року, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/11126/21, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2021 року ухвалено здійснювати розгляд справи № 910/11126/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.10.2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 року підготовче засідання відкладено на 28.10.2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 року зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеса-лідер» надати для огляду в підготовчому засіданні оригінал заяви про зарахування зустрічних вимог вих. № 10/1 від 10 серпня 2021 року, підготовче засідання відкладено на 23.11.2021 року.

В підготовчому засіданні 23.11.2021 року судом оголошувалася перерва.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 30.11.2021 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/11126/21 до судового розгляду по суті на 09.12.2022 року.

В судовому засіданні 09.12.2021 року судом оголошувалася перерва.

В судовому засіданні 21.12.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив та просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.06.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ві Ес Ві Груп" (надалі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеса-лідер" (надалі - відповідач, покупець) укладено договір поставки № 127 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник передає у власність покупця алкогольні напої (товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його у визначені даним договором строки.

В п. 1.2. договору визначено, що найменування товару, ціна, якісні і кількісні характеристики товару, що є предметом поставки за цим договором, визначаються окремо на кожну партію товару.

Згідно з п. 5.2. договору, розрахунок за товар, проводиться покупцем в національній валюті України на протязі 30 (тридцяти) днів з дати відвантаження товару у відповідності до дати оформлення видаткової накладної, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

На виконання умов договору поставки № 127 від 01.06.2017 року позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 610 889,81 грн., що підтверджується видатковими накладними: № 687 від 12.06.2017 року, № 894 від 19.07.2017 року, № 924 від 27.07.2017 року, № 1013 від 11.08.2017 року, № 1054 від 18.08.2017 року, № 1268 від 20.09.2017 року, № 1344 від 28.09.2017 року, № 1346 від 28.09.2017 року, № 1498 від 20.10.2017 року, № 1617 від 03.11.2017 року, № 1664 від 09.11.2017 року, № 1717 від 14.11.2017 року, № 1756 від 22.11.2017 року, № 2115 від 26.12.2017 року, № 125 від 24.01.2018 року, № 325 від 23.02.2018 року, № 744 від 10.04.2018 року, № 1860 від 16.07.2018 року, № 1939 від 25.07.2018 року, № 1951 від 27.07.2018 року, № 1990 від 01.08.2018 року, № 2097 від 08.08.2018 року, № 2159 від 14.08.2018 року, № 2158 від 14.08.2018 року, № 2279 від 30.08.2018 року, № 2312 від 03.09.2018 року, № 2443 від 13.09.2018 року, № 2473 від 17.09.2018 року, № 2498 від 19.09.2018 року, № 2499 від 19.09.2018 року, № 2586 від 28.09.2018 року, № 2588 від 28.09.2018 року, № 2720 від 10.10.2018 року, № 2718 від 10.10.2018 року, № 2836 від 19.10.2018 року, № 2891 від 24.10.2018 року, № 2907 від 26.10.2018 року, № 2956 від 31.10.2018 року, № 3167 від 19.11.2018 року, № 3168 від 19.11.2018 року, № 3493 від 19.12.2018 року, № 3494 від 19.12.2018 року, № 3587 від 27.12.2018 року, № 27 від 03.01.2019 року, № 136 від 16.01.2019 року, № 604 від 05.03.2019 року, № 605 від 05.03.2019 року, № 716 від 18.03.2019 року, № 782 від 22.03.2019 року, № 850 від 29.03.2019 року, № 1002 від 10.04.2019 року, № 1028 від 11.04.2019 року, № 1037 від 12.04.2019 року, № 1181 від 25.04.2019 року, № 1313 від 08.05.2019 року, № 1427 від 21.05.2019 року, № 1466 від 24.05.2019 року, № 1467 від 24.05.2019 року, № 1528 від 29.05.2019 року, № 1661 від 06.06.2019 року, № 1758 від 12.06.2019 року, № 1902 від 21.06.2019 року, № 1967 від 26.06.2019 року, № 2115 від 04.07.2019 року, № 2191 від 11.07.2019 року, № 2309 від 18.07.2019 року, № 2411 від 25.07.2019 року, № 2523 від 02.08.2019 року, № 2683 від 13.08.2019 року, № 2823 від 22.08.2019 року, № 2955 від 02.09.2019 року, № 3030 від 04.09.2019 року, № 3146 від 12.09.2019 року, № 3279 від 23.09.2019 року, № 3507 від 03.10.2019 року, № 3598 від 10.10.2019 року, № 3602 від 11.10.2019 року, № 3705 від 17.10.2019 року, № 4039 від 11.11.2019 року, № 4150 від 14.11.2019 року, № 4228 від 20.11.2019 року, № 4360 від 28.11.2019 року, № 4472 від 04.12.2019 року, № 4548 від 10.12.2019 року, № 4751 від 19.12.2019 року, № 4760 від 20.12.2019 року, № 4870 від 26.12.2019 року, № 13 від 03.01.2020 року, № 76 від 09.01.2020 року, № 192 від 16.01.2020 року, № 264 від 22.01.2020 року, № 265 від 22.01.2020 року, № 494 від 06.02.2020 року, № 622 від 13.02.2020 року, № 754 від 20.02.2020 року, № 988 від 05.03.2020 року.

Товар за видатковим накладними за якістю та кількістю прийнятий відповідачем без заперечень, про що свідчать підписи та печатки сторін на видаткових накладних.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково повернув позивачу товар, а саме 25.10.2018 року на суму 4158,00 грн., 16.04.2019 року на суму 534,60 грн., 12.08.2020 року на суму 644,50 грн.

За отриманий товар відповідач розрахувався лише частково на суму 480 552,67 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 552 від 12.07.2017 року, № 636 від 01.08.2017 року, № 706 від 28.08.2017 року, № 723 від 05.09.2017 року, № 762 від 11.09.2017 року, № 918 від 27.10.2017 року, № 992 від 14.11.2017 року, № 1044 від 27.11.2017 року, № 1092 від 06.12.2017 року, № 1109 від 26.12.2017 року, № 1158 від 03.01.2018 року, № 78 від 31.01.2018 року, № 144 від 16.02.2018 року, № 179 від 02.03.2018 року, № 202 від 22.03.2018 року, № 173 від 29.05.2018 року, № 488 від 31.10.2018 року, № 296 від 30.11.2018 року, № 754 від 21.12.2018 року, № 840 від 07.02.2019 року, № 877 від 21.02.2019 року, № 947 від 26.03.2019 року, № 995 від 09.04.2019 року, № 1000 від 11.04.2019 року, № 1007 від 15.04.2019 року, № 1029 від 20.05.2019 року, № 1105 від 28.05.2019 року, № 1136 від 03.06.2019 року, № 1128 від 03.06.2019 року, № 1153 від 10.06.2019 року, № 1170 від 18.06.2019 року, № 1207 від 26.06.2019 року, № 1217 від 03.07.2019 року, № 1240 від 12.07.2019 року, № 1259 від 22.07.2019 року, № 1281 від 29.07.2019 року, № 1315 від 05.08.2019 року, № 1347 від 22.08.2019 року, № 1375 від 29.08.2019 року, № 1394 від 06.09.2019 року, № 1408 від 16.09.2019 року, № 1461 від 27.09.2019 року, № 1485 від 04.10.2019 року, № 1499 від 11.10.2019 року, № 1506 від 11.10.2019 року, № 1525 від 18.10.2019 року, № 1593 від 01.11.2019 року, № 1638 від 15.11.2019 року, № 42 від 22.11.2019 року, № 98 від 06.12.2019 року, № 114 від 16.12.2019 року, № 121 від 19.12.2019 року, № 173 від 28.12.2019 року, № 207 від 11.01.2020 року, № 225 від 18.01.2020 року, № 213 від 25.01.2020 року, № 178 від 01.02.2020 року, № 224 від 16.02.2020 року, № 252 від 22.02.2020 року, № 1596 від 04.03.2020 року, № 1615 від 06.03.2020 року, № 1647 від 14.03.2020 року, № 74 від 06.11.2020 року, № 62 від 13.11.2020 року, № 64 від 18.12.2020 року, № 97 від 05.02.2021 року, № 98 від 03.03.2021 року та меморіальними ордерами від 29.09.2020 року, від 23.10.2020 року.

Відтак, за розрахунками позивача, відповідач має заборгованість за договором в розмірі 125 000,04 грн. за несвоєчасну оплату видаткових накладних: № 3602 від 11.10.2019 року, № 3705 від 17.10.2019 року, № 4039 від 11.11.2019 року, № 4150 від 14.11.2019 року, № 4228 від 20.11.2019 року, № 4360 від 28.11.2019 року, № 4472 від 04.12.2019 року, № 4548 від 10.12.2019 року, № 4751 від 19.12.2019 року, № 4760 від 20.12.2019 року, № 4870 від 26.12.2019 року, № 13 від 03.01.2020 року, № 76 від 09.01.2020 року, № 192 від 16.01.2020 року, № 264 від 22.01.2020 року, № 265 від 22.01.2020 року, № 494 від 06.02.2020 року, № 622 від 13.02.2020 року, № 754 від 20.02.2020 року, № 988 від 05.03.2020 року.

Згідно п. 5.7. договору, у випадку систематичного (більше двох разів) затримання покупцем оплати за поставлений товар понад надане договором відстрочення платежу, постачальник має право в односторонньому порядку розірвати даний договір шляхом направлення покупцеві відповідного повідомлення про це рекомендованим листом. Датою розірвання вважається дата, яка вказана у повідомленні про отримання покупцем листа.

09.04.2021 року ТОВ «Bi Ec Bi Груп» звернулося до ТОВ «Одеса-лідер» з повідомленням-претензією про розірвання договору поставки № 127 від 01 червня 2017 року та сплату заборгованість за даним договором. У повідомленні-претензії ТОВ «Bi Ec Bi Груп» повідомляє про розірвання договору поставки № 127 від 01 червня 2017 року та вимагає сплатити заборгованість за поставлений товар у розмірі 125 000,04 грн., 3% річних у розмірі 3853,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 7803,80 грн. Факт направлення повідомлення-претензії підтверджується копіями накладної № 211, фіскального чеку від 09.04.2021 року та опису вкладення від 09.04.2021 року.

На твердження позивача, договір поставки № 127 від 01 червня 2017 року є розірваним з 16 квітня 2021 року (дата отримання відповідачем повідомлення-претензії).

Як вказує позивач, заборгованість за поставлений товар у розмірі 125 000,04 грн. відповідач не сплатив.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача санкції за порушення виконання грошового зобов`язання щодо оплати товару.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, мотивуючи це тим, що зобов`язання по сплаті заборгованості договором поставки № 127 від 01.06.2017 року у розмірі 125 000,04 грн. припинене шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі заяви № 10/1 від 10.08.2021 року про зарахування зустрічних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, як встановлено нормами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України.

Приписами ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

За приписами ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як вже було встановлено судом вище, на виконання умов договору поставки № 127 від 01.06.2017 року позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 610 889,81 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними.

25.10.2018 року, 16.04.2019 року та 12.08.2020 року відповідач здійснив часткове повернення отриманого товару на суму 4158,00 грн., на суму 534,60 грн. та на суму 644,50 грн. відповідно.

Також з наявних у матеріалах справи платіжних доручень та меморіальних ордерів вбачається, що відповідач здійснив часткову оплату за товар на суму 480 552,67 грн.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем становить 125 000,04 грн.

Положеннями ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, враховуючи умови п. 5.2. договору, строк оплати товару є таким, що настав.

Позивач вказує, що станом на момент звернення до суду з даним позовом у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 125 000,04 грн.

Щодо доводів відповідача про припинення зобов`язання за договором поставки № 127 від 01.06.2017 року на суму 125 000,04 грн. шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі заяви № 10/1 від 10.08.2021 року про зарахування зустрічних вимог суд зазначає наступне.

15.06.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ві Ес Ві Груп" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеса-лідер" (виконавець) було укладено договір про надання послуг, відповідно до п. 1.1. якого, виконавець зобов`язується відповідно до умов цього договору надавати замовнику послуги з просування (популяризації) товарів замовника, в тому числі маркетингові та інші послуги (надалі - послуги), а замовник зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх. Послуги надаються згідно замовлення замовника.

В п. 1.2. договору визначено, що предметом договору є послуги, які спрямовані на формування попиту на товари замовника, а також для задоволення потреб покупців та стимулювання збуту товарів замовника через торгівельні заклади (заклади громадського харчування) виконавця.

Пунктом 3.1. договору визначено, що вартість послуг виконавця визначається сторонами в Акті приймання-передачі наданих послуг.

За умовами п. 3.3. договору оплата послуг виконавця здійснюється замовником на підставі підписаного сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг. Виконавець зобов`язаний надіслати замовнику Акт приймання-передачі наданих послуг до 5 числа місяця наступного за місяцем, в якому були надані послуги (п. 3.4. договору).

Отже, передумовою для оплати послуг за договором є підписаний сторонами Акт приймання-передачі наданих послуг.

Натомість матеріали справи підписаного сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг не містять, відтак обов`язку у замовника щодо оплати послуг не виникло, оскільки відповідачем не підтверджено факту надання таких послуг.

При цьому, матеріали справи також не містять замовлення замовника на надання послуг - розміщення тенту з логотипом торговельної марки «Astoria».

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги ТОВ "Одеса-лідер" до ТОВ "Ві Ес Ві Груп" не є безспірними.

Наявність, обсяг заборгованості відповідача у розмірі 125 000,04 грн. та настання строку виконання обов`язку щодо сплати не були спростовані відповідачем.

Крім того, суд зазначає, що право позивача на отримання грошових коштів за поставлений товар, прийнятий відповідачем без заперечень та зауважень, підлягає реалізації і захисту, оскільки укладений між сторонами договір є дійсним і обов`язковим для виконання сторонами, а отже, в силу приписів статей 204, 629 Цивільного кодексу України, породжує для його сторін відповідні права та обов`язки.

При цьому за змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Проте, матеріали справи не містять та учасниками судового розгляду не надано доказів повного або часткового виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та положень договору, зважаючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку суми заявленої до стягнення та враховуючи, що позивач має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором поставки № 127 від 01.06.2017 року в розмірі 125 000,04 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 5428,53 грн. та інфляційні збитки у розмірі 13 964,92 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з приписами статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В частині нарахування інфляційного збільшення боргу судом враховується правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19. Зокрема, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку інфляційних збитків, в межах визначеного позивачем періоду, суд встановив, що загальна сума інфляційних збитків, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за розрахунком суду, становить суму більшу, ніж заявлена позивачем до стягнення, яка становить 13 965,92 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Втім, зважаючи на те, що суд обмежений в праві вийти за межі позовних вимог в частині стягнення інфляційних збитків, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних збитків підлягають задоволенню за розрахунком позивача в сумі 13 964,92 грн.

Здійснивши перевірку розрахунку 3% річних, судом встановлено, що загальна сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за розрахунком суду, становить 5410,87 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних в сумі 17,66 грн. позивачу належить відмовити.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення 144 375,83 грн., з них: основного боргу - 125 000,04 грн. (сто двадцять п`ять тисяч гривень 04 копійки), 3% річних - 5410,87 грн. (п`ять тисяч чотириста десять гривень 87 копійок) та інфляційних збитків - 13 964,92 грн. (тринадцять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири гривні 92 копійки).

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 2269,72 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса-лідер» (ідентифікаційний код 38683482, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 114, н.п. №2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ві Ес Ві Груп» (ідентифікаційний код 39976581, адреса: 29000, м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 3/1, оф. 209) грошові кошти: основного боргу - 125 000,04 грн. (сто двадцять п`ять тисяч гривень 04 копійки), 3% річних - 5410,87 грн. (п`ять тисяч чотириста десять гривень 87 копійок), інфляційних збитків - 13 964,92 грн. (тринадцять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири гривні 92 копійки) та судовий збір - 2269,72 грн. (дві тисячі двісті шістдесят дев`ять гривень 72 копійки).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 04.01.2022р.

Суддя О.В. Котков