ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2021 р. Справа № 910/21454/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

секретар Місюк О.П.

за участю

представників: позивача - Невмержицький В.П.

відповідача - Пішковцій О.В.

третьої особи на стороні відповідача - Стоян М.М.

третьої особи на стороні позивача - не з`явилися

ДВС - не з`явилися

розглянувши апеляційні скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 (повний текст складено 21.09.2021)

за скаргою ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. б/н від 17.05.2021 "На рішення (постанову) державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України"

та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 (повний текст складено 21.09.2021)

за скаргою скарги ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. б/н від 24.05.2021 "На бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України"

у справі №910/21454/17 (суддя - Котков О.В.)

за позовом ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П.

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державне територіально-галузеве об`єднання "Південно-Західна залізниця"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

про стягнення грошових коштів.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі №910/21454/17 позов задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. заборгованість по кредиту в сумі 12500000,00 доларів США, заборгованість за неправомірне користування кредитними коштами в сумі 417864,59 доларів США, пеню за прострочення сплати кредиту в сумі 87434586,33 грн, пеню за прострочення сплати відсотків в сумі 314033,89 грн та 127,17 грн 3% річних, в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі №910/21454/17 змінено в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по процентах у розмірі 417864,59 доларів США та ухвалено стягнути 3% річних по тілу кредиту за період з 01.08.2017 по 22.11.2017 у розмірі 3045263,43 грн. Також зазначеною постановою скасовано рішення Господарського суду міста Києва в частині задоволення позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати процентів у розмірі 314033,89 грн та ухвалено у вказаній частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

21.12.2020 на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 Господарським судом міста Києва було видано відповідні накази.

Постановою Верховного Суду від 20.04.2021 постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 у справі №910/21454/17 залишено без змін.

17.05.2021 до суду першої інстанції від ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. надійшла скарга б/н від 17.05.2021 "На рішення (постанову) державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України", у якій скаржник просив суд:

- визнати неправомірною та скасувати постанову заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Т.І. від 07.05.2021 про звільнення коштів боржника з-під арешту (з урахуванням постанови від 13.05.2021 про виправлення помилки у процесуальному документі), винесену в межах виконавчого провадження ВП №65323614 при примусовому виконанні наказу Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 у справі №910/21454/17;

- зобов`язати державного виконавця усунути порушення п. 1 ч. 4 Закону України "Про виконавче провадження" та ч. 5 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" шляхом винесення постанови в межах виконавчого провадження ВП №65323614 про зняття арешту з грошових коштів боржника, що містяться на рахунку IBAN № НОМЕР_1 , відкритому в АТ "Ощадбанк", у розмірі 450000000,00 грн.

Скарга мотивована тим, що постановою державного виконавця від 07.05.2021 про звільнення коштів боржника з-під арешту знято арешт з усіх грошових коштів Акціонерного товариства "Українська залізниця", розміщених на вищевказаному рахунку. Однак, такі дії суперечать правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.05.2020 у справі №905/361/19, та положенням п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Також, 24.05.2021 до суду від ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. надійшла скарга б/н від 24.05.2021 "На бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України", у якій скаржник просив:

- визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Заєць Т.І. при примусовому виконанні наказів Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 у справі №910/21454/17, від 27.04.2021 у справі №910/7252/17 та від 29.04.2021 у справі №910/20947/17 в межах зведеного виконавчого провадження ВП №65365075 щодо не накладення арешту на майно (кошти) боржника в межах загальної суми стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у загальному розмірі 36850000,00 доларів США та 268332684,59 грн;

- зобов`язати державного виконавця усунути порушення положень Закону України "Про виконавче провадження", Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, та накласти арешт на майно (кошти) боржника шляхом винесення постанови про арешт коштів боржника за зведеним виконавчим провадженням ВП №65365075, що містяться на рахунках згідно наведеного переліку, а також коштів на рахунках боржника, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, що становить 36850000,00 доларів США та 268332684,59 грн.

Подана скарга мотивована тим, що державним виконавцем об`єднано у зведене виконавче провадження ВП №65365075 виконавчі провадження ВП №65323614, ВП №65352329 та ВП №65352293 з примусового виконання наказів Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 у справі №910/21454/17, від 27.04.2021 у справі №910/7252/17 та від 29.04.2021 у справі №910/20947/17. Однак, після об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження державним виконавцем не вчинено дії щодо накладення арешту на кошти Акціонерного товариства "Українська залізниця" в межах загальної суми стягнення за трьома наказами з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, що є порушенням положень Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 (повний текст складено 21.09.2021) у справі №910/21454/17 скаргу ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. б/н від 17.05.2021 "На рішення (постанову) державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України" задоволено частково, визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця від 07.05.2021 про звільнення коштів боржника з-під арешту (з урахуванням постанови від 13.05.2021 про виправлення помилки у процесуальному документі), винесену в межах виконавчого провадження ВП №65323614 при примусовому виконанні наказу Господарського суду міста Києва від 21.12.2020, в іншій частині вимог у задоволенні скарги відмовлено.

Іншою ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 (повний текст складено 21.09.2021) у справі №910/21454/17 скаргу ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. б/н від 24.05.2021 "На бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України" задоволено частково:

- визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця при примусовому виконанні наказів Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 у справі №910/21454/17, від 27.04.2021 у справі №910/7252/17 та від 29.04.2021 у справі №910/20947/17 в межах зведеного виконавчого провадження ВП №65365075 щодо не накладення арешту на майно (кошти) боржника в межах загальної суми стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у загальному розмірі 36850000,00 доларів США та 268332684,59 грн;

- зобов`язано державного виконавця усунути порушення положень Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, шляхом винесення постанови про арешт коштів боржника за зведеним виконавчим провадженням ВП №65365075 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, що становить 36850000,00 доларів США та 268332684,59 грн;

- в іншій частині вимог у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними ухвалами, Акціонерне товариство "Українська залізниця" подало апеляційні скарги, у яких просить скасувати оскаржувані ухвали та відмовити у задоволенні скарг ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. у повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу про часткове задоволення скарги ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. б/н від 17.05.2021 мотивована тим, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено приписи матеріального та процесуального права, а також неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Відповідач зазначає, що рахунок, відкритий в АТ "Ощадбанк", є рахунком зі спеціальним режимом використання, з якого виплачується заробітна плата, податки та інші обов`язкові платежі, а тому на грошові кошти, розміщені на такому рахунку, не може бути накладено арешт. Скаржник вказує на те, що він надав державному виконавцю докази на підтвердження необхідності сплати заробітної плати у розмірі 450000000,00 грн, а тому постанова заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Т.І. від 07.05.2021 про звільнення коштів боржника з-під арешту є законною.

Апеляційна скарга на ухвалу про часткове задоволення скарги ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. б/н від 24.05.2021 мотивована тим, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено приписи матеріального та процесуального права, а також неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Відповідач зазначає, що державний виконавець правомірно зупинив вчинення виконавчих дій в рамках зведеного виконавчого провадження з огляду наявність ухвали про вжиття заходів забезпечення позову від 13.05.2021 у справі №910/5617/21. З огляду на зупинення виконавчих дій виконавець не вправі накладати арешт на майно (кошти) боржника в межах загальної суми стягнення за зведеним виконавчим провадженням. Також скаржник зазначає, що стягнення заборгованості за судовими рішеннями у справі №910/21454/17 може бути передчасним, оскільки в межах розгляду спору у справі №910/5617/21 визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги, на підставі якого позивач набув право вимоги до боржника за кредитним договором, стягнення за яким було предметом розгляду у справі №910/21454/17.

Відповідно до протоколів передачі апеляційних скарг раніше визначеному складу суду Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2021 апеляційні скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" у справі №910/21454/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 відповідачу поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами у справі №910/21454/17, об`єднано апеляційні скарги в одне апеляційне провадження для спільного розгляду, а також встановлено іншим учасникам справи строк на подання відзивів на апеляційні скарги.

До суду 08.11.2021 представником позивача подано відзиви на апеляційні скарги, у якому ВІЕР Глобал Партнере, Л.П. просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржувані ухвали - без змін.

Інші учасники справи не скористалися правом на подання відзивів на апеляційні скарги.

Окрім цього, 08.11.2021 від відповідача надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 за скаргою ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. б/н від 24.05.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2021 розгляд апеляційних скарг відкладено до 07.12.2021.

07.12.2021 представником позивача подано письмові пояснення у справі.

У призначене засідання суду 07.12.2021 з`явилися представники сторін і третьої особи на стороні відповідача та надали пояснення по суті поданих апеляційних скарг. Натомість, представники Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та третьої особи на стороні позивача не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційних скарг повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Доказів поважності причин відсутності вказаних представників суду не надано. Також у матеріалах справи відсутні і докази про те, що представники були позбавлені можливості через будь-які перешкоди, у тому числі спричинені карантинними обмеженнями, бути присутніми у судовому засіданні.

Апеляційний суд зазначає, що згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду. Отже, неявка у судове засідання представників Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та третьої особи на стороні позивача не перешкоджає розгляду апеляційних скарг по суті.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, а також рішеннями, які підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Як вже було зазначено, 21.12.2020 на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 Господарським судом міста Києва було видано відповідні накази.

Постановою Верховного Суду від 20.04.2021 постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 у справі № 910/21454/17 залишено без змін.

Окрім цього, рішенням Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 у справі №910/20947/17 стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. 12500000 доларів США заборгованості по кредиту, 388281,26 доларів США заборгованості по процентам, 87462603,89 грн пені, нарахованої на заборгованість по кредиту, 260714,00 грн пені, нарахованої на заборгованість по процентах, та 127,17 грн 3% річних.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 у справі №910/20947/17 змінено, стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. заборгованість по кредиту в розмірі 12500000 доларів США, 3% річних по тілу кредиту за період з 01.08.2017 по 13.11.2017 у розмірі 2827585,75 грн, пеню по кредиту за період з 23.11.2016 по 13.11.2017 у розмірі 85228929,95 грн та 3% річних.

Постановою Верховного Суду від 20.04.2021 у справі №910/20947/17 постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 змінено в частині розподілу судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, в іншій частині залишено без змін.

29.04.2021 на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 у справі №910/20947/17 Господарським судом міста Києва видано відповідні накази.

Також рішенням Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 у справі №910/7252/17 стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. заборгованість по кредиту в розмірі 8500000,00 доларів США, заборгованість по процентах у розмірі 57835,42 доларів США, пеню по кредиту в розмірі 64954699,74 грн та пеню за прострочення сплати процентів у розмірі 18025,26 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 у справі №910/7252/17 скасовано в частині стягнення заборгованості по процентах у розмірі 57835,42 доларів США і пені за прострочення сплати процентів у розмірі 18025,26 гривень та відмовлено в цій частині у задоволенні позовних вимог. Також зазначеною постановою змінено рішення суду в частині відмови у стягненні 3% річних, нарахованих на заборгованість по процентах, шляхом викладення мотивувальної частини у редакції прийнятої постанови.

Постановою Верховного Суду від 20.04.2021 у справі №910/7252/17 постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 залишено без змін.

27.04.2021 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 у справі №910/7252/17 Господарським судом міста Києва видано відповідні накази.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.05.2021 заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Т.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65323614 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 у справі № 910/21454/17.

Також 06.05.2021 вказаним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника в банківських установах згідно переліку, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, що разом становить 13750000,00 доларів США.

07.05.2021 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" подало до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заяву про зняття арештів з рахунків боржника.

Цього ж дня заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Т.І. винесено постанову про звільнення коштів боржника з-під арешту, якою звільнено з-під арешту кошти боржника, що містяться на рахунку IBAN № НОМЕР_1 , відкритому в АТ "Ощадбанк", накладеного відповідно до постанови про арешт коштів боржника ВП №65323614 від 06.05.2021.

13.05.2021 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов лист АТ "Ощадбанк" за №46-09/1675/21191/2021-00/вих, відповідно до якого банком зазначено, що постанова про звільнення коштів боржника з-під арешту від 07.05.2021 не відповідає вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень та ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки державний виконавець відповідно до вимог вказаних нормативних актів виносить постанову про зняття арешту з коштів боржника, а не звільнення коштів боржника з-під арешту.

У зв`язку з цим 13.05.2021 начальником Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Озадовським Р.Ю. винесено постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження, якою постановлено виправити граматичну помилку в постанові про звільнення коштів боржника з-під арешту ВП №65323614 від 07.05.2021, вказавши вірно найменування постанови, а саме "Постанова про зняття арешту з коштів", та внести виправлення до п. 1 резолютивної частини постанови, а саме словосполучення "звільнити з-під арешту кошти" виправити на "зняти арешт з коштів".

13.05.2021 заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Т.І. винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, якою виправлено вищевказану граматичну помилку в постанові про звільнення коштів боржника з-під арешту ВП №65323614 від 07.05.2021.

Проте, на переконання позивача, постанова державного виконавця від 07.05.2021 про звільнення коштів боржника з-під арешту (з урахуванням постанови від 13.05.2021 про виправлення помилки у процесуальному документі), якою знято арешт з усіх грошових коштів Акціонерного товариства "Українська залізниця", розміщених на рахунку в АТ "Ощадбанк", суперечить правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.05.2020 у справі №905/361/19, та прийнята з порушенням ч. 5 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" і п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" також передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках зі спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках зі спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках зі спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до ст. 26-1 Закону України "Про теплопостачання", ст. 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Таким чином, у разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець накладає арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому, ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець накладає арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, накладення арешту на грошові кошти боржника шляхом винесення відповідної постанови є не правом, а обов`язком виконавця.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 ч. 1 ст. 34 цього закону.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до п. 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків-резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою правління Національного банку України №492 від 12.11.2003, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки зі спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Як було вказано вище, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та у разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів та повернути постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту з коштів згідно з ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження". Окрім цього, виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, рахунок боржника IBAN № НОМЕР_1 , відкритий в АТ "Ощадбанк", з грошових коштів якого державним виконавцем знято арешт, є поточним рахунком боржника, який використовується для зберігання грошей та здійснення різних розрахунково-касових операцій боржника. Тому на вказаний рахунок зараховуються та зберігаються кошти боржника, призначені не тільки для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Отже, зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

Згідно з висновками щодо застосування норм права, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №905/361/19, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (ст. 43 Конституції України). Згідно з ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

З наведених норм права убачається, що зобов`язання з виплати заробітної плати, податків, зборів та інших обов`язкових платежів мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень. У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати, податків, зборів та інших обов`язкових платежів у певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати, податків, зборів та інших обов`язкових платежів та їх розміру. Також арешт у розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати, податків, зборів та інших обов`язкових платежів може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати, податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Як встановлено судом першої інстанції, державним виконавцем постановою від 07.05.2021 про звільнення коштів боржника з-під арешту (з урахуванням постанови від 13.05.2021 про виправлення помилки у процесуальному документі) знято арешт з усіх коштів боржника, що містяться на відповідному рахунку боржника, відкритому в АТ "Ощадбанк", а не як того вимагає ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", в межах суми зобов`язання з виплати заробітної плати, податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Отже, постанова державного виконавця ВП № 65323614 від 07.05.2021 про звільнення коштів боржника з-під арешту (з урахуванням постанови від 13.05.2021 про виправлення помилки у процесуальному документі) винесена з порушенням ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" та без урахування наведених висновків Великої Палати Верховного Суду.

Тому, місцевий господарський суд прийшов до правомірних висновків з приводу того, що постанова державного виконавця ВП №65323614 від 07.05.2021 про звільнення коштів боржника з-під арешту є неправомірною та підлягає скасуванню.

За змістом ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 04.12.2020 у справі №908/534/15, господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані зі здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Отже, вимога позивача щодо зобов`язання державного виконавця усунути порушення Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про судоустрій і статус суддів" шляхом винесення відповідної постанови є належним та ефективним заходом можливого порушеного права скаржника.

При цьому, судом першої інстанції також правомірно відмовлено у задоволенні вимоги скарги в частині усунення державним виконавцем порушень закону шляхом винесення постанови про зняття арешту з грошових коштів боржника у розмірі 450000000,00 грн, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що у боржника виникло зобов`язання зі сплати заробітної плати, податків, зборів та інших обов`язкових платежів саме у вказаному, та що сплата заробітної плати, податків, зборів та інших обов`язкових платежів здійснюється Акціонерним товариством "Українська залізниця" саме зі спірного рахунку боржника.

З урахуванням усього вищезазначеного, суд першої інстанції прийшов до правомірних висновків щодо часткового задоволення скарги ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. б/н від 17.05.2021.

У поданій апеляційній скарзі відповідач зазначає, що рахунок, відкритий в АТ "Ощадбанк", є рахунком зі спеціальним режимом використання, з якого виплачується заробітна плата, податки та інші обов`язкові платежі, а тому на грошові кошти, розміщені на такому рахунку, не може бути накладено арешт. Скаржник вказує на те, що він надав державному виконавцю докази на підтвердження необхідності сплати заробітної плати у розмірі 450000000,00 грн, а тому постанова заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Т.І. від 07.05.2021 про звільнення коштів боржника з-під арешту є законною.

Відповідно до вже згаданих висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №905/361/19, у разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати, податків, зборів та інших обов`язкових платежів в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Тобто, у випадку, якщо державний виконавець отримує документальне підтвердження того, що рахунок боржника, на який накладено арешт, має спеціальний режим використання, або підтвердження того, що звернення стягнення на певну грошову суму, яка розміщена на рахунку боржника, заборонено законом, виконавець зобов`язаний зняти (звільнити з-під арешту) кошти боржника у певному розмірі, що є документально підтвердженим.

Проте, апеляційний суд вказує на те, що з резолютивної частини постанови державного виконавця убачається, що ним фактично знято арешт з усіх грошових коштів боржника, що містяться на відповідному рахунку.

Відтак, під час розгляду судом скарги ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. б/н від 17.05.2021 місцевий господарський суд повно і всебічно з`ясував обставини справи та застосував до спірних правовідносин висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №905/361/19, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги відповідача є безпідставними.

Також, зі встановлених місцевим господарським судом обставин справи убачається, що окрім виконавчих дій, вчинених у межах виконавчого провадження з виконання наказу у даній справі, виконавцем 07.05.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65352293 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.04.2021 у справі №910/7252/17 про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. 8500000,00 доларів США та 64954699,74 грн.

07.05.2021 у межах виконавчого провадження ВП №65352293 винесено постанову про стягнення виконавчого збору, якою стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" виконавчий збір у розмірі 850000,00 доларів США та 6495469,97 грн.

07.05.2021 в межах виконавчого провадження ВП №65352293 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" мінімальні витрати виконавчого провадження у розмірі 195,30 грн.

Цього ж дня винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65352329 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 29.04.2021 у справі №910/20947/17 про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. 12500000,00 доларів США та 88282242,87 грн.

Також виконавцем в межах виконавчого провадження ВП №65352329 винесено постанову про стягнення виконавчого збору, якою стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" виконавчий збір у розмірі 1250000,00 доларів США та 8828224,29 грн та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 195,30 грн.

07.05.2021 в межах виконавчого провадження ВП №65323614 винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, якою об`єднано виконавчі провадження №№65323614, 65352293 та 65352329 у зведене виконавче провадження №65365075.

26.05.2021 в межах усіх трьох виконавчих проваджень винесено постанови про зупинення вчинення виконавчих дій, якими зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказів у справах №№910/21454/17, 910/7252/17 та 910/20947/17.

Позивач у поданій скарзі б/н від 24.05.2021 вказував на те, що після об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження державним виконавцем не вчинено дії щодо накладення арешту на кошти Акціонерного товариства "Українська залізниця" в межах загальної суми стягнення за трьома наказами з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у загальному розмірі 36850000,00 доларів США та 268332684,59 грн, що є порушенням ст. ст. 13, 18, 48, 56 Закону України "Про виконавче провадження" та абз. 2 п. 8 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012.

Як було зазначено вище, відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника, виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Таким чином, у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника, виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим законом.

Виконуючи рішення суду, виконавець накладає арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, накладення арешту на грошові кошти боржника шляхом винесення відповідної постанови є не правом, а обов`язком виконавця.

Згідно з п. 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, за зведеним виконавчим провадженням арешт накладається на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Отже, при виконані кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника в рамках зведеного виконавчого провадження державний виконавець зобов`язаний накласти арешт на грошові кошти боржника на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. При цьому, арешт грошових коштів боржника на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням здійснюється державним виконавцем в порядку та строки, визначені ч. 2 ст. 13, ч. 4 ст. 48, та ч. 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження", а саме не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна боржника шляхом винесення постанови про арешт коштів боржника.

Судом встановлено, що 07.05.2021 державним виконавцем отримано від Державної фіскальної служби України відповіді на запити №№ 12530397 від 07.05.2021 про наявні рахунки у боржників юридичних осіб та/або фізичних осіб підприємців, а також рахунки, відкриті боржником юридичною особою через свої відокремлені підрозділи, в яких відображено інформацію про рахунки Акціонерного товариства "Українська залізниця", відкриті банківських та інших фінансових установах.

Тому, не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації від Державної фіскальної служби України, а саме 10.05.2021 державний виконавець був зобов`язаний винести постанову про арешт коштів боржника, розміщених на рахунках боржника, на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, у загальному розмірі 36850000,00 доларів США та 268332684,59 грн.

Однак, після винесення державним виконавцем постанови 07.05.2021 про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження державним виконавцем не було вчинено дій щодо накладення арешту на кошти боржника в межах загальної суми заборгованості за зведеним виконавчим провадженням №65365075.

При цьому, місцевим господарським судом також надано правову оцінку доводам боржника щодо неможливості вчинення державним виконавцем дій щодо накладення арешту з огляду на заборону, встановлену ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09.03.2021 у справі №757/10733/21-к.

Так, відповідно до ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є:

- звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

- звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

- вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

- заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

- інші заходи примусового характеру, передбачені цим законом.

Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Зважаючи на те, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09.03.2021 у справі № 757/10733/21-к заборонено органам державної виконавчої служби здійснювати саме перерахування та/або списання та/або стягнення грошових коштів Акціонерного товариства "Українська залізниця" та не заборонено здійснювати такий захід примусового виконання рішень, як звернення стягнення на кошти боржника, заборона, встановлена судом, розповсюджується лише на один із елементів такого заходу примусового виконання рішень, як звернення стягнення на кошти боржника, а саме: на фактичне списання (вилучення) коштів боржника, та не містить заборони на вчинення інших виконавчих дій, зокрема, дій щодо накладення арешту на кошти боржника.

З урахуванням вищевикладеного, державним виконавцем, всупереч ч. 2 ст. 13, ч. 4 ст. 48, та ч. 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" і п. 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень не накладено арешт на грошові кошти Акціонерного товариства "Українська залізниця" в межах загальної суми заборгованості за зведеним виконавчим провадженням ВП №65365075.

Отже, вимога скаржника щодо визнання вказаної бездіяльності державного виконавця протиправною є обґрунтованою.

За змістом ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до вже згаданої правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 04.12.2020 у справі №908/534/15, господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані зі здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Отже, вимога позивача щодо зобов`язання державного виконавця усунути порушення закону шляхом винесення постанови про арешт коштів боржника за зведеним виконавчим провадженням ВП №65365075 відноситься до компетенції господарського суду та є належним і ефективним заходом відновлення порушеного права скаржника.

Разом з цим, суд не вправі замість державного виконавця самостійно встановлювати, на які рахунки боржника підлягає накладенню арешт за зведеним виконавчим провадженням ВП №65365075, так як вказані дії пов`язані із безпосереднім здійсненням виконавчого провадження та відносяться до виключної компетенції державного виконавця в частині обов`язку з розшуком майна боржника.

З урахуванням викладеного, вимога скаржника про зобов`язання державного виконавця усунути порушення Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, та накласти арешт на рахунки боржника шляхом винесення постанови про арешт коштів боржника за зведеним виконавчим провадженням ВП №65365075 підлягає частковому задоволенню, тобто, без зазначення конкретних рахунків боржника.

Враховуючи встановлені вище обставини, суд першої інстанції прийшов до правомірних висновків щодо часткового задоволення скарги ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. б/н від 24.05.2021 у справі №910/21454/17.

У поданій апеляційній скарзі відповідач зазначає, що державний виконавець правомірно зупинив вчинення виконавчих дій в рамках зведеного виконавчого провадження з огляду наявність ухвали про вжиття заходів забезпечення позову від 13.05.2021 у справі №910/5617/21. Також скаржник наголошує на тому, що стягнення заборгованості за судовими рішеннями у справі №910/21454/17 може бути передчасним, оскільки в межах розгляду спору у справі №910/5617/21 визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги, на підставі якого позивач набув право вимоги до боржника за кредитним договором, стягнення за яким було предметом розгляду у справі №910/21454/17.

Проте, апеляційний суд вказує на безпідставність вказаних доводів відповідача з приводу законності дій державного виконавця щодо зупинення виконавчих дій, оскільки протиправна бездіяльність виконавця щодо не накладення арешту на грошові кошти боржника у межах зведеного виконавчого провадження розпочалася з 10.05.2021, тобто з наступного робочого дня після об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження. Однак, ухвала про вжиття заходів забезпечення позову у справі №910/5617/21 постановлена 13.05.2021. Отже, оскільки права стягувача було порушено ще до постановлення вказаної ухвали, наведене свідчить про відсутність підстав для її врахування під час розгляду скарги ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П.

Також апеляційний суд наголошує на тому, що результати вирішення судового спору у справі №910/5617/21 не впливають на протиправність дій державного виконавця щодо не накладення арешту на грошові кошти боржника та законність оскаржуваної ухвали, оскільки такі результати жодним чином не впливають на обов`язковість виконання судових рішень у справах №№910/21454/17, 910/7252/17 та 910/20947/17, які набрали законної сили та залишені в силі Верховним Судом. Тим більше, станом на час розгляду справи №910/21454/17 договір купівлі-продажу прав вимоги був чинним і його наявність була належною правовою підставою для стягнення заборгованості з боржника на користь ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. Ухвалення рішення про визнання недійсним такого договору не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки, як встановлено вище, така ухвала постановлена з дотриманням приписів законодавства.

З урахуванням вищевикладеного, доводи Акціонерного товариства "Українська залізниця" відхиляються колегією суддів, як необґрунтовані.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що ухвали Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 у справі №910/21454/17 постановлено з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційних скарг, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за їх подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

2. Ухвали Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 у справі №910/21454/17 залишити без змін.

3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 28.12.2021.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В.Андрієнко

С.І. Буравльов