ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2021 р. Справа № 918/971/21

Господарський суд Рівненської області у складі суду: суддя Романюк Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго"

до Комунального підприємства "Управління майновим комплексом" Рівненської районної ради

про стягнення коштів,

за участю представників сторін:

від позивача: Кузьма Н.В., довіреність № 03-05/2173/2176 від 30.09.2021 р.;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Управління майновим комплексом" Рівненської районної ради (далі - відповідач), в якій просить, посилаючись на порушення умов Договору № 1605 про надання послуги з постачання теплової енергії від 03.02.2020 року, стягнути заборгованість в розмірі 285 455 грн 25 коп.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 3 лютого 2020 року № 1605, а саме в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги з постачання теплової енергії.

Також Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" у позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно якого позивач вказує, що поніс та очікує понести витрати в зв`язку з розглядом справи, які складаються із суми сплаченого судового збору за подання даного позову в розмірі 4 281 грн 84 коп.

24.11.2021 р. від відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив на позов, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову. Зокрема відповідача зазначає, що позивачем не надано суду жодного акту виконаних робіт про фактичне надання послуг з постачання теплової енергії, як того вимагає пункт 5.3. Договору. Як зазначає відповідач, позивачем надано частину не підписаних споживачем довідок про кількість використаної теплової енергії, а відтак, на думку відповідача, нарахування заборгованості проведено з порушенням ведення первісних документів бухгалтерського обліку.

14.12.2021 р. від позивача на адресу суду надійшли додаткові пояснення та клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, в якому останній просить долучити до матеріалів справи завірені копії довідок про кількість використаної теплової енергії. В додаткових поясненнях позивач зазначає, що обов`язок оплати за теплову енергію виникає у відповідача як на підставі чинного законодавства так і на підставі договору у разі фактичного отримання споживачем певних послуг. Як зазначає позивач, відсутність актів виконаних робіт (надання послуг) не може бути підставою для звільнення споживача від оплати за спожиту теплову енергію. Крім того, позивач зазначає, що фактичне споживання відповідачем теплової енергії підтверджується довідками про кількість використання теплової енергії.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи на 24 листопада 2021 року.

У судовому засіданні 24.11.2021 р. оголошувалася перерва до 22 грудня 2021 року.

Представник позивача в судовому засіданні 22.12.2021 року підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання 22.12.2021 року не з`явився, про дату, час та місце даного засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується особистим підписом представника останнього у наявній в матеріалах справи розписці від 24.11.2021 р.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Крім того, згідно ст. 248 ГПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, з метою дотримання строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника Комунального підприємства "Управління майновим комплексом" Рівненської районної ради.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

3 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (далі - Товариство) та Комунальним підприємством "Управління майновим комплексом" Рівненської районної ради (далі - Споживач) укладено Договір № 1605 про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1. Договору Товариство зобов`язується надавати Споживачеві послугу з постачання теплової енергії, а Споживач, в свою чергу, зобов`язується прийняти та оплатити послугу з постачання теплової енергії за встановленими тарифами в терміни передбачені цим Договором.

Відповідно до п. 1.4. Договору послуга з постачання теплової енергії надається Споживачу за адресою: м. Рівне, вул. П. Могили, 22б.

З матеріалів справи та пояснень сторін, судом встановлено, що адмінприміщення за адресою: м. Рівне, вул. П. Могили, 22б, обладнане приладом обліку теплової енергії.

Отже, вбачається, що позивачем проводилося нарахування вартості за теплову енергію за фактично використаними адмінприміщенням Гкал. згідно поданих "Довідок про кількість використаної теплової енергії" по тепловому лічильнику.

Пунктом 3.2.1 Договору передбачено, що споживач теплової енергії зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені Договором.

Згідно п. 4.4. Договору Споживач, що має прилади обліку, щомісячно подає Товариству звіт про фактичне споживання послуги з постачання теплової енергії до 22 числа поточного місяця. В разі неподання звіту в обумовлений термін, нарахування проводиться розрахунковим способом відповідно до п. 4.2. У випадку, коли 22 число поточного місяця припадає на вихідний день, тоді звіт подається у попередній робочий день.

Відповідно до пункту 5.1. Договору розрахунки за послугу з постачання теплової енергії, що споживається, проводяться в грошовій формі, відповідно до встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, тарифів. Послуги з постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення надаються в строки визначені розпорядженням Рівненського міського голови про початок та закінчення опалювального сезону. Розрахунки за спожиту теплову енергію для потреб опалення здійснюються за розрахунковою одиницею - Гігакалорією (Гкал.).

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що розмір щомісячної плати за теплову енергію для потреб опалення на момент укладання даного договору згідно встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, тарифів становить 1 872 грн 34 коп. /Гкал з ПДВ.

Факт споживання теплової енергії засвідчується актом виконаних робіт (надання послуг), що підписуються обома сторонами кожного місяця (п. 5.3 Договору).

Згідно з підпунктом 5.4.2. пункту 5.4. Договору, розрахунки за надані послуги Споживач здійснює згідно умов цього Договору щомісячно до 10-го числа місяця наступного за розрахунковим, незалежно від того на який день тижня припадає 10-те число місяця.

Згідно з пунктом 5.10. Договору в інформативному порядку Товариством можуть направлятись рахунки Споживачу. В рахунок включається оплата за послугу з постачання теплової енергії, пеня та інші фінансові санкції за порушення умов даного Договору, при цьому Споживач самостійно отримує рахунок.

Пунктом 4.4. Договору визначено, що Споживач, що має прилади обліку, щомісячно подає Товариству звіт про фактичне споживання послуги з постачання теплової енергії до 22 числа поточного місяця.

Розрахунок вартості наданих Товариством послуг з теплопостачання здійснюється відповідно до тарифів затверджених постановами НКРЕКП "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" № 1543 від 30.04.2015 р., № 1762 від 29.09.2016 р., № 2126 від 02.12.2016 р., № 151 від 01.02.2017 р., № 1533 від 28.12.2017 р., № 1532 від 28.12.2017 р., № 1293 від 30.10.2018 р., № 1792 від 11.12.2018 р. та № 88 від 14.01.2020 р., № 625 від 17.03.2020 р., № 2255 від 30.11.2020 р.

Матеріали справи містять довідку Комунального підприємства "Управління майновим комплексом" Рівненської районної ради, згідно якої заборгованість відповідача становить 285 455 грн 25 коп., також містять довідки про кількість використаної теплової енергії.

Враховуючи зазначені вище пункти договору та матеріали справи, вбачається, що договірні зобов`язання відповідач не виконує належним чином, внаслідок неправомірних дій відповідача станом на 19.04.2021 року обліковується заборгованість за договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 3 лютого 2020 року № 1605 в сумі 285 455 грн 25 коп.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини за своїм змістом є майновими, договірними та стосуються постачання теплової енергії. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає свої права в частині своєчасної та повної оплати отриманої відповідачем теплової енергії порушеними.

Матеріалами справи підтверджено розмір наданої для відповідача теплової енергії, зокрема довідками про кількість використаної теплової енергії.

У відзиві на позов відповідач проти позову заперечив, однак не спростував факту отримання теплової енергії та ґрунтовності позову, крім того на підтвердження своїх тверджень не надав жодних доказів.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Оцінивши зміст зазначеної угоди, з якої виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою підпадає під правове регулювання норм параграфу 5 глави 54 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), який визначає загальні положення про постачання енергетичних ресурсів.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Нормами ч. 2 ст. 714 ЦК України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм ч. 6 та ч. 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як зазначено вище, відповідно до матеріалів справи, належними та допустимими доказами підтверджується здійснення позивачем постачання теплової енергії відповідачу на загальну суму 285 455 грн 25 коп.

Згідно з приписами статті 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Станом на час розгляду справи, матеріали даної справи не містять доказів сплати споживачем 285 455 грн 25 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд визнає заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача 285 455 грн 25 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію обґрунтованими, а відтак суд дійшов висновку про задоволення позову.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В позовній заяві позивачем зазначено, що понесені позивачем судові витрати складаються лише з судового збору, сплаченого в сумі 4 281 грн 84 коп.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п. п. 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач звернувся з вимогою про стягнення заборгованості в сумі 285 455 грн 25 коп.

Відтак, за подання даної позовної заяви підлягає сплаті судовий збір в розмірі 4 281 грн 83 коп. (285 455 грн 25 коп.*1,5%).

До матеріалів справи позивачем додано платіжне доручення про сплату судового збору за подання позовної заяви від 6 жовтня 2021 року № 11435 в сумі 4 281 грн 84 коп.

Таким чином позивачем внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відтак, судом береться до уваги судовий збір в сумі 4 281 грн 83 коп.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в сумі 4 281 грн 83 коп.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких обставин, суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися з відповідним клопотанням про повернення судового збору, сплаченого в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 129, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Управління майновим комплексом" Рівненської районної ради (33001, м. Рівне, вул. Соборна, 195, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (33027, м. Рівне, вул. Д. Галицького, 27, , НОМЕР_1 у КБ "Приватбанк", МФО 333391) 285 455 (двісті вісімдесят п`ять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) грн 25 коп. - заборгованості.

3. Стягнути з Комунального підприємства "Управління майновим комплексом" Рівненської районної ради (33001, м. Рівне, вул. Соборна, 195, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (33027, м. Рівне, вул. Д. Галицького, 27, , НОМЕР_2 у Філія - Рівненське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 333368) 4 281 (чотири тисячі двісті вісімдесят одну) грн 83 коп. - витрат по оплаті судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256 - 257 Господарського процесуального кодексу України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 23 грудня 2021 року.

Суддя Р.В. Романюк