ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 року, м. Херсон, cправа № 923/852/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В., розглянувши справу

за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", м.Київ,

до: Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт", м. Херсон,

про стягнення 6977,71 грн.

у с т а н о в и в:

Обставини провадження у справі

Правовими підставами позову Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (позивач) до Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" (відповідач) про стягнення заборгованості за укладеним 09.09.2020 між ними договором № 61-П-ХЕФ-20/141Р про надання послуг в розмірі 6977,71грн, з яких 5922,98грн основного боргу, 567,14грн інфляційних втрат, 126,46грн річних (3%) та 361,13грн пені, ст.ст.509, 525, 526, 530, 610-612, 625 Цивільного та ст.ст.173-175, 193 Господарського кодексів України, а в якості обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги зазначено про невиконання відповідачем зобов`язань за даним договором в частині оплати послуг позивача на умовах договору.

За відзивом на позов відповідач стверджує про відсутність підстав для задоволення позову та просить відмовити повністю в задоволенні позовних вимог, оскільки:

- договір від 09.09.2020 № 61-П-ХЕФ-20/141Р позивач уклав з метою (як-то вважає відповідач), безпідставного отримання від відповідача додаткових, не обумовлених чинним законодавством, коштів, скориставшись власним (позивача) монопольним (домінуючим) становищем на ринку, а послуги, що сплачувались відповідачем на підставі даного договору від 09.09.2020 № 61-П-ХЕФ-20/141Р було нав`язано відповідачу, при цьому, вартість передбачених даним договором послуг вже закладена у портові збори та інші послуги за державними регульованими тарифами або за іншими договорами позивача;

- всупереч вимог цивільного та господарського законодавства стосовно підстав та порядку представництва інтересів юридичних осіб, а також повноважень структурних підрозділів юридичних осіб за позовною заявою неправильно визначено позивача - як юридичну особу, в особі начальника філії цієї юридичної особи;

- додані до позовної заяви копії первинних документів на підтвердження наявності спірної заборгованості не є належними доказами, оскільки засвідчені особою, доказів повноважень якої на засвідчення цих копій позивач не надав до суду.

Разом з відзивом на позовну заяву відповідач подав в якості доказів, зокрема:

- постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.02.2018 у справі № 915/370/17 у справі за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії цього підприємства (Адміністрація Миколаївського морського порту) до ТОВ"Нібулон" про стягнення заборгованості за договором № 57-П-МИФ-13 від 25.12.2013 надання послуг з використання місця для перевантаження вантажу на зовнішньому рейді силами та засобами ТОВ "Нібулон";

- рішення Антимонопольного комітету України від 20.08.2020 № 541-р "Про перевірку рішення адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 21.05.2019 № 65/12-р/к у справі №29-01/2017 за заявами морського агента ТОВ "ЗПК "Інзерноекспорт" та портового оператора ТОВ "Металзюкрайн Корп ЛТД";

- рішення Антимонопольного комітету України від 20.08.2020 № 539-р "Про перевірку рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.05.2019 № 6-ріш у справі № 2-26.215/60-2017 за заявою ПрАТ "Судноплавна компанія "Укррічфлот" в особі філії "Миколаївський річковий порт АСК "Укррічфлот".

За відповіддю на відзив позивач вказав, що:

- у договорі від 09.09.2020 № 61-П-ХЕФ-20/141Р позивач та відповідач визначили (узгодили) предмет договору розділ 1, ціну розділ 3 (п.3.1.), строк розділ 8 (п.8.1.);

- двосторонній акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) до даного договору було підписано сторонами договору без зауважень, при цьому, в період дії договору відповідач не заперечував факт отримання послуг, що передбачені договором, доказів визнання даного договору недійсним не надано до матеріалів справи;

- викладені за відзивом на позов доводи відповідача стосовно правомірності передбачених договором послуг, порядку сплати та нарахування зборів у порту не є предметом спору у даній судовій справі;

- начальник Херсонської філії позивача має повноваження, на підставі довіреності від 22.12.2020 №7494, підписувати та подавати до суду позовні заяви від імені позивача;

- додані до позовної заяви копії документів засвідчені належним чином, зокрема, уповноваженою, на підставі наказів по філії, на їхнє засвідчення посадовою особою.

Заперечень на відповідь на відзив відповідач не подав.

Ухвалою суду від 24.06.2021 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомленням сторін, встановлено строки, 14.07.2021 відповідачу для надання відзиву на позов та 21.07.2021 позивачу для надання відповіді на відзив.

Відзив на позовну заяву прийнятий судом до справи, для врахування при її розгляді по суті, оскільки поданий до суду (30.07.2021 зданий до пошти для надсилання суду та позивачу) у встановлений за ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України строк - протягом 15-ти днів від дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (15.07.2021 - дата вручення відповідачу листа з зазначеною ухвалою, що підтверджено інформацією онлайн-сервісу Трекінг відправлень/Укрпошта (а.с.71)).

Ухвалами суду від 07.09.2021 задоволено клопотання позивача про поновлення строку для надання відповіді на відзив та поновлено такий строк позивачу, а також відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Обставини по суті спору, які встановлено судом

Державне підприємство "Херсонський морський торгівельний порт" (надалі - відповідач) та Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" (надалі - позивач) в особі начальника Херсонської філії цього підприємства (адміністрація Херсонського морського порту) уклали 09.09.2020 між собою договір №61-П-ХЕФ-20/141Р про надання послуг, на умовах якого, з урахуванням положень додаткової угоди №1 від 31.10.2020 до цього договору, позивач зобов`язався надавати до 30.10.2020, згідно з письмовими заявками відповідача, послуги з супроводження робіт, які виконуються силами та засобами відповідача під час вантажних операцій на рейді морського порту Херсон та біля причалів позивача за варіантом борт-борт, а відповідач, в свою чергу, зобов`язався приймати ці послуги, шляхом підписання акту наданих послуг (виконаних робіт), та оплачувати ці послуги за вільними цінами (тарифами), які визначено у договорі, протягом 5-ти банківських днів після отримання рахунку на оплату (надалі - договір).

Договором, також, передбачено:

- по закінченні відвантаження суднової партії вантажу протягом 5-ти робочих днів з дати надання послуг позивач надає відповідачеві акт наданих послуг (виконаних робіт) у двох примірниках та рахунок (на оплату) за надані послуги (пункт 2.1.9);

- відповідач зобов`язаний підписати акт наданих послуг (виконаних робіт), який складено позивачем, та повернути один примірник підписаного акту позивачу протягом 5-ти робочих днів з дати отримання акту відповідачем під розпис (абз.1 п.2.3.11.);

- у випадку відмови від підписання акту наданих послуг (виконаних робіт) або неповернення позивачеві примірника підписаного акту у строк протягом 5-ти робочих днів з дати отримання акту відповідачем під розпис, вважається, що акт є погодженим (підписаним) сторонами договору та надані послуги підлягають оплаті (абз.2 п.2.3.11.);

- нарахування платежів за надані послуги здійснюється по кожній судновій партії вантажу, розмір платежу визначається шляхом множення вільної ціни (тарифу) на кількість навантаженого/розвантаженого вантажу) (п.3.1.);

- відповідач сплачує вартість послуг позивача, за наступними вільними цінами (тарифами): 1) за супроводження робіт, які виконуються силами та засобами відповідача під час вантажних операцій на рейді морського порту в розмірі 4,10грн за 1тн вантажу, без урахування податку на додану вартість (ПДВ); 2) за супроводження робіт, які виконуються силами та засобами відповідача під час вантажних операцій біля причалів позивача за варіантом борт-борт в розмірі 2,14грн за 1тн вантажу, без ПДВ; нарахування ПДВ здійснюється згідно з чинним законодавством (п.3.2.);

- за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань (за затримку платежів) по даному договору позивач має право стягнути з відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення (п.4.4.);

- договір набуває чинності після його підписання сторонами, при цьому, у відповідності до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України сторони договору дійшли згоди про те, що умови даного договору застосовуються до відносин сторін, які виникли між ними до набрання чинності договором, а саме, з 01.09.2020 (п.8.1.);

- умови договору зберігають силу протягом усього строку дії договору, а в частині зобов`язань відповідача щодо сплати заборгованості та інших зобов`язань відповідача - до повного виконання таких зобов`язань (п.8.8.).

В межах господарських взаємовідносин за договором позивач з відповідачем склали та підписали акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 4927 від 12.09.2020 з супроводження робіт, які виконуються силами та засобами відповідача під час вантажних операцій біля причалів позивача за варіантом борт-борт, по т/х СРТ. AHMAD II на суму 5922,98грн, з ПДВ. На оплату цих послуг позивач виставив відповідачеві рахунок №1335 від 17.09.2020.

Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 4927 від 12.09.2020 та рахунок №1335 від 17.09.2020 до цього акту, разом з супровідним листом від 23.09.2020 №2044/26-05-04/Вих/26 Херсонської філії позивача, отримано відповідачем 25.09.2020, що підтверджує відмітка на другому примірнику зазначеного супровідного листа про реєстрацію відповідачем вхідної кореспонденції за № 2968/01-24.

Проте, дотепер рахунок №1335 від 17.09.2020 не сплачено відповідачем ані повністю, ані частково. Через несплату відповідачем цього рахунку на умовах договору позивачем нараховані відповідачеві 567,14грн інфляційних втрат, 126,46грн річних (3%) та 361,13грн пені.

Правові норми, що підлягають застосуванню

Щодо підстав виникнення та загального порядку виконання зобов`язань

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінськогосподарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч.7 ст.193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається

Відповідно до ч.1 ст.203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Відповідно ж до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання.

Щодо договірних зобов`язань між сторонами, з яких виник спір

Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Щодо наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також річні (3%) від простроченої суми, якщо інший розмір річних не встановлено договором.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. За ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за ч.1 та ч.2 ст.217 Господарського кодексу України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Оцінка судом встановлених обставин, з урахуванням положень правових норм, що підлягають застосуванню при вирішенні спору

Наявність укладеного між сторонами справи договору № 61-П-ХЕФ-20/141Р від 09.09.2020 про надання послуг свідчить на користь виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, в силу яких, як-то встановлено приписами ст.ст.173-175 Господарського кодексу України, одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За результатами проведеного судом аналізу положень вказаного договору суд дійшов висновку про те, що за своєю правовою природою цей договір, за яким позивач забезпечує супроводження робіт, які виконуються силами та засобами відповідача під час вантажних операцій на рейді морського порту Херсон та біля причалів позивача за варіантом борт-борт, є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання ст.ст.901-907 Цивільного кодексу України.

Позивач, на виконання своїх зобов`язань за даним договором № 61-П-ХЕФ-20/141Р від 09.09.2020 (згідно з п.1.1., п.2.1.1.-п.2.1.2., п.2.1.9.) та приписів закону (ст.901 Цивільного кодексу України), забезпечив відповідачеві в період дії договору, зокрема, у вересні 2020 року, супроводження робіт, які виконувалися силами та засобами відповідача під час вантажних операцій біля причалів позивача за варіантом борт-борт по т/х СРТ. AHMAD II, склав та вручив відповідачу акт № 4927 від 12.09.2020 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 5922,98грн, з ПДВ, разом з рахунком №1335 від 17.09.2020 на їх оплату.

Проте, відповідач, підписавши цей акт № 4927 від 12.09.2020 здачі-прийняття робіт (надання послуг), не виконав, всупереч положень даного договору (згідно з п.1.1., п.2.3.11., п.3.6.) та приписів закону (ст.903 Цивільного кодексу України), не виконав свої зобов`язання щодо оплати рахунку позивача №1335 від 17.09.2020 на умовах укладеного між ними договору №61-П-ХЕФ-20/141Р від 09.09.2020 (у встановлені договором строки).

При цьому, акт № 4927 від 12.09.2020 здачі-прийняття робіт (надання послуг) вартість яких в розмірі 5922,98грн, з ПДВ, відповідач не сплатив, було підписано відповідачем та скріплено відбитком печатки відповідача без будь-яких зауважень та заперечень, а рахунок на оплату робіт (послуг) до цього акту отримано відповідачем, так само, без будь-яких зауважень та заперечень. Докази іншого у справі відсутні.

Строки оплати послуг вартістю 5922,98грн, які зазначено в акті № 4927 від 12.09.2020 здачі-прийняття робіт (надання послуг), об`єктивно минули.

Вказана, у сумі 5922,98грн, вартість послуг позивача, що несплачена відповідачем на умовах укладеного між ними договору №61-П-ХЕФ-20/141Р від 09.09.2020, утворює заборгованість відповідача перед позивачем за цим договором.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена у відповідності до положень ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо іншій розмір процентів річних не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування коштами, належними до сплати кредиторові. Неустойка (штраф, пеня) має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

Відповідач не надав контррозрахунків заявлених до стягнення з нього 567,14грн інфляційних втрат, 126,46грн річних (3%) та 361,13грн пені.

Виконані позивачем розрахунки цих 567,14грн інфляційних втрат, 126,46грн річних (3%) та 361,13грн пені не містять арифметичних помилок. При цьому, розрахунок 567,14грн інфляційних втрат й 126,46грн річних (3%) відповідає фактичним встановленим судом обставинам господарських взаємовідносин позивача та відповідача за договором №61-П-ХЕФ-20/141Р від 09.09.2020 та положенням ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України. Розрахунок 361,13грн пені відповідає положенням п.4.4. договору №61-П-ХЕФ-20/141Р від 09.09.2020, ст.230 та ч.4, ч.6 ст.231 Господарського кодексу України, а також фактичним встановленим судом обставинам господарських взаємовідносин сторін за цим договором.

Відповідач не надав доказів сплати, повністю або частково, заявлених до стягнення з нього 567,14грн інфляційних втрат, 126,46грн річних (3%), 361,13грн пені.

Судом не приймає до уваги, та відповідно, відхиляє за наступних підстав доводи відзиву відповідача на позов:

- в частині доводів про те, що договір від 09.09.2020 № 61-П-ХЕФ-20/141Р відповідачу нав`язав позивач, використавши для укладання цього договору власне (позивача) монопольне (домінуюче) становище на ринку, а вартість передбачених даним договором послуг вже закладена у портові збори та інші послуги за державними регульованими тарифами або за іншими договорами позивача відхиляються, оскільки:

а) всупереч положень ч.3 ст.13 та ст.74 Господарського процесуального кодексу України, а саме "кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень", відповідач не надав суду будь-яких доказів нав`язування позивачем відповідачеві договору від 09.09.2020 № 61-П-ХЕФ-20/141Р та оплати передбачених цим договором послуг, а також не надав суду копій звернень (скарг, заяв) відповідача до Антимонопольного Комітету України чи-то його територіальних органів стосовно укладання між позивачем та відповідачем даного договору;

б) відповідач без будь-яких зауважень та заперечень підписав акт № 4927 від 12.09.2020 здачі-прийняття робіт (надання послуг) до договору від 09.09.2020 № 61-П-ХЕФ-20/141Р, скріпивши свій підпис відбитком власної печатки, та прийняв рахунок позивача №1335 від 17.09.2020 на оплату робіт (послуг) до цього акту, й тому такі доводи суперечать положенням ч.1 та ч.7 ст.193 та ч.1 ст.203 Господарського кодексу України;

- в частині доводів про надання позивачем неналежно засвідчених копій первинних документів на підтвердження наявності спірної заборгованості (тобто, неналежно оформлених доказів) - відхиляються з огляду на наявність у матеріалах справи доказів повноважень особи, якою засвідчені додані до позовної заяви копії договору, акту здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунку та матеріалів листування, на засвідчення копій таких документів: надано до суду разом з відповіддю на відзив (а.с.116-129);

- в частині доводів про неправильне визначення позивача за заявленим позовом - відхиляється, оскільки, за наявності у справі довіреності від 22.12.2020 №7494, що видана позивачем, керівнику філії, яким підписана позовна заява, зокрема, з правом підписувати та подавати до суду позовні заяви від імені позивача, визначення на титульному листі позовної заяви позивачем - юридичної особи, в особі начальника філії цієї юридичної особи, не тягне за собою будь-яких негативних для позивача процесуальних наслідків стосовно заявленого позову (іншого ж відповідачем не доведено) та не має значення для правильного вирішення даного спору по суті.

Висновки суду

За вказаних встановлених судом обставин та на підставі наведених правових норм, у зв`язку з невиконанням відповідачем власних договірних зобов`язань за договором від 09.09.2020 № 61-П-ХЕФ-20/141Р перед позивачем, в частині здійснення оплати послуг позивача на умовах даного договору, 567,14грн інфляційних втрат, 126,46грн річних (3%) та 361,13грн пені, які заявлені до стягнення з відповідача, нараховані правомірно та мають бути стягнуті з відповідача, поряд з 5922.98грн основного боргу.

Судові витрати позивача на сплату 2270грн судового збору за подання до суду позовної заяви покладаються на підставі положень п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, за якими "у спорах, що виникають при виконанні договорів... судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог", на відповідача, оскільки позов задоволений повністю.

Керуючись ст.ст.238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" (місцезнаходження: 73003, м. Херсон, пр.-т Ушакова, буд.4; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 01125695) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії ДП"Адміністрація морських портів України" (адміністрації Херсонського морського порту) (місцезнаходження: 73003, м. Херсон, пр-т. Ушакова, буд.4; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 38728533) 5922,98грн основного боргу, 567,14грн інфляційних втрат, 126,46грн річних (3%), 361,13грн пені та 2270,00грн компенсації витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28.12.2021

Суддя К.В. Соловйов