ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2021 р. Справа № 925/721/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

секретар Місюк О.П.

за участю

представників: позивача - Кравцов І.В.

відповідача - Юрко К.В.

розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства "Єгор"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 06.09.2021 (повний текст складено 09.09.2021)

у справі №925/721/21 (суддя - Довгань К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс"

до Фермерського господарства "Єгор"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс" звернулося з позовом до Фермерського господарства "Єгор" про стягнення 655961,67 грн неустойки, нарахованої на умовах укладеного договору купівлі-продажу №484/ФКД від 01.06.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за вказаним договором в частині обов`язку з поставки товару на користь позивача. Сплата неустойки передбачена п. 5.6 договору, відповідно до якого покупець у разі прострочення продавцем передачі товару має право нарахувати продавцю неустойку у розмірі 0,2% від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 02.06.2021 відкрито провадження у справі №925/721/21, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 06.09.2021 у справі №925/721/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Фермерське господарство "Єгор" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що місцевим господарським судом під час ухвалення оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для вирішення справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено приписи процесуального закону.

Скаржник зазначає, що поставку кукурудзи врожаю 2020 року унеможливили погодні умови, а саме посуха, що підтверджено сертифікатом Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини №3100-20-1921 від 03.12.2020. Можливість заміни вказаного товару на будь-який інший не передбачена умовами укладеного між сторонами договору.

Також відповідач посилається на порушення приписів процесуального закону, оскільки, на його переконання, судом з порушенням норм ГПК України прийнято до уваги подану позивачем відповідь на відзив та покладено її в основу ухваленого рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 апеляційну скаргу у справі №925/721/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 відповідачу поновлено строк на апеляційне оскарження, зупинено дію оскаржуваного рішення, відкрито апеляційне провадження у справі №925/721/21, призначено її до розгляду на 23.11.2021, а також встановлено позивачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали.

До суду 16.11.2021 позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс" просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Також 16.11.2021 Фермерським господарством "Єгор" подано заяву про відвід суддів Шапрана В.В., Буравльова С.І. та Андрієнка В.В. у розгляді справи №925/721/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2021 заявлений відвід визнано необґрунтованим, а матеріали справи №925/721/21 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 ГПК України з метою розгляду заяви про відвід.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2021 справу №925/721/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Козир Т.П. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Кравчук Г.А., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2021 відмовлено у задоволенні заяви Фермерського господарства "Єгор" про відвід суддів Шапрана В.В., Буравльова С.І. та Андрієнка В.В. у справі №925/721/21.

До суду 22.11.2021 Фермерським господарством "Єгор" подано відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

Цього ж дня відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2021 розгляд справи відкладено до 14.12.2021.

У призначене судове засідання 14.12.2021 з`явилися представники сторін.

У засіданні суду представником відповідача заявлено усне клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі до вирішення пов`язаної справи №925/81/21 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.

Представник відповідача підтримав подане клопотання про зупинення провадження у справі, натомість, представник відповідача заперечив стосовно задоволення поданого клопотання.

Апеляційний суд, заслухавши пояснення представників учасників справи та проаналізувавши приписи чинного процесуального законодавства, приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання представника Фермерського господарства "Єгор" про зупинення провадження у справі з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Убачається, що рішення Господарського суду Черкаської області від 28.05.2021 у справі №925/81/21 набрало законної сили 29.09.2021 після прийняття постанови Північним апеляційним господарським судом.

Однією з умов зупинення провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України є те, що рішення суду в іншій справі ще не набрало законної сили або ж не ухвалене відповідним судом.

Разом з цим, оскільки рішення Господарського суду Черкаської області від 28.05.2021 у справі №925/81/21 набрало законної сили, апеляційний вказує на відсутність процесуальної можливості зупинення апеляційного провадження у справі №925/721/21. За наведеної підстави клопотання представника відповідача про зупинення апеляційного провадження у справі не підлягає задоволенню.

Після розгляду вищевказаного клопотання представники сторін надали пояснення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених місцевим господарським судом обставин справи убачається, що 01.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс" (покупець) та Фермерським господарством "Єгор" (продавець) укладено договір купівлі-продажу №484/ФКД, відповідно до умов якого продавець зобов`язався передати у власність покупця кукурудзу 3 класу врожаю 2020 року у кількості 500 (п`ятсот) метричних тон +/- 5% на вибір покупця загальною вартістю 66800,00 доларів США, що еквівалентно 1792245,00 грн, а позивач зобов`язався оплатити поставлений товар на умовах передоплати.

Факт належного виконання позивачем умов п. 4.7 договору щодо здійснення передоплати підтверджується платіжним доручення №2357 від 09.06.2020 на суму 710217,60 грн.

Відповідно до п. п. 3.1 та 3.2 договору поставка товару здійснюється в період з 01.10.2020 по 15.11.2020 за адресою: ДП "Златодар", Черкаська область, Золотоніський район, м. Золотоноша, вул. Шевченка, 47.

Пунктами 3.4 та 3.5 договору сторони узгодили, що перехід права власності на товар від відповідача до позивача підтверджується видатковою накладною продавця, оформленою датою прийняття товару в пункті призначення, та повною оплатою товару покупцем у відповідності до умов даного договору.

Згідно з п. 3.13 укладеного правочину на підтвердження безумовного виконання продавцем зобов`язання здійснити поставку товару по цьому договору сторони складуть відповідну товарну аграрну розписку (товарні розписки) відповідно до вимог Закону України "Про аграрні розписки" (зі змінами та доповненнями). У разі виконання продавцем зобов`язань за аграрною розпискою відповідно до такої розписки та вимог закону зобов`язання продавця в частині поставки товару згідно цього договору вважаються виконаними. Положення, що стосуються передачі товару відповідно до аграрної розписки, вважаються такими, що превалюють над відповідними положеннями, що зазначені в цьому договорі. Усі посилання у документації, що підтверджують передачу товару, повинні здійснюватись на реквізити відповідних аграрних розписок.

З метою забезпечення виконання своїх зобов`язань за договором 05.06.2020 відповідач уклав з позивачем товарну аграрну розписку, яка була зареєстрована у реєстрі аграрних розписок за №4613.

Пунктами 1- 3 аграрної розписки встановлено безумовне зобов`язання відповідача здійснити на користь позивача поставку 500,00 тон кукурудзи 3-го класу врожаю 2020 року загальною вартістю 1792245,00 грн.

Відповідно до п. 5.6 договору поставки покупець у разі прострочення продавцем передачі товару має право нарахувати продавцю неустойку у розмірі 0,2% від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення.

За умовами п. 8.5 договору сторона, що має намір послатися на форс-мажорні обставини, зобов`язана невідкладно із урахуванням можливостей технічних засобів миттєвого зв`язку та характеру існуючих перешкод повідомити іншу сторону про наявність форс-мажорних обставин та їх вплив на виконання договору.

Відповідно до п. 8.6 договору достатнім доказом дії обставин непереборної сили є документ, виданий Торгово-промисловою Палатою або іншим компетентним органом.

Якщо такі обставини непереборної сили тривають більше ніж 90 календарних днів, сторони мають право розірвати договір та провести взаєморозрахунки (п. 8.7 договору).

15.09.2020 відповідач надіслав позивачу лист №230, у якому повідомив про неможливість здійснити виконання умов договору, посилаючись на вплив дії обставин непереборної сили, а саме несприятливі погодні умови: посуха, відсутність опадів протягом тривалого періоду часу за підвищених температур і зниженої вологості, внаслідок чого зникає запас вологи в ґрунті, що призвели до загибелі врожаю.

13.11.2020 відповідач направив позивачу письмове повідомлення №37/11 про неможливість виконання умов договору, посилаючись на форс-мажорні обставини, з проханням укласти зміни до договору про його розірвання.

Станом на 16.11.2020 відповідач поставку товару позивачу по договору не здійснив.

У зв`язку з цим, 16.11.2020 позивач направив відповідачу вимогу №453 про негайне виконання своїх зобов`язань щодо поставки товару по договору.

17.11.2020 позивач звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису за товарною аграрною розпискою.

18.11.2020 приватним виконавцем Недоступом Д.М. було відкрито виконавче провадження №63655809 з примусового виконання виконавчого напису №2798 від 17.11.2020, вчиненого приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянською Н.Б., про витребування у Фермерського господарства "Єгор" на користь позивача на підставі товарної аграрної розписки 500,00 тон кукурудзи 3-го класу врожаю 2020 року.

Також, у зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо передачі позивачу товару, останній на підставі п. 5.6 договору за період з 16.11.2020 по 17.05.2021 нарахував відповідачу неустойку в сумі 655961,67 грн та просив її стягнути у судовому порядку.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що умови договору не було виконано через дію форс-мажорних обставин, які підтверджуються сертифікатом Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини №3100-20-1921 від 03.12.2020. Вказаним сертифікатом засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме: виняткові погодні умови у квітні-серпні 2020 року в Золотоніському районі на території Черкаської області, а саме дефіцит опадів, значні перепади температури від холоду до тепла весною, спека, ґрунтова засуха та суховії влітку, що негативно впливали на вегетацію, ускладнення умов для проведення захисту рослин від шкідників та хвороб і внесення добрив, що спричинили пошкодження рослин та призвело до слабкого формування репродуктивних органів, значної череззерниці, передчасного засихання зерна та обумовили зниження врожаю кукурудзи.

Відповідач зазначив, що ним було надіслано на адресу позивача повідомлення з пропозицією укласти додаткову угоду про дострокове розірвання договору купівлі-продажу №484/ФКД у зв`язку з дією непереборної сили, а також надати відповідачу актуальні дані розрахункового рахунку позивача для здійснення повернення перерахованої попередньої оплати у розмірі 710217,60 грн.

На переконання Фермерського господарства "Єгор", сторонами договору було погоджено, що підтвердженням форс-мажорних обставин є саме документ, виданий Торгово-промисловою палатою України. Таким чином, сторонами було встановлено, що підставою звільнення відповідача від відповідальності є саме наявність документа, виданого Торгово-промисловою палатою України.

Задовольняючи позовні вимоги та відхиляючи аргументи відповідача, суд першої інстанції, зокрема, зазначив, що Торгово-промислова палата України, видаючи відповідачу сертифікат №3100-20-1921 про форс-мажорні обставини, порушила вимоги закону та регламенту, і прийняла передчасне рішення про засвідчення настання форс-мажорних обставин. На переконання місцевого господарського суду, вказані висновки здійснено за повної відсутності будь-якого причинно-наслідкового зв`язку між встановленими обставинами і неможливістю виконання відповідачем своїх конкретних договірних зобов`язань, щодо яких видано сертифікат. Встановлені сертифікатом форс-мажорні обставини не перебувають у будь-якому причинно-наслідковому зв`язку з невиконанням зобов`язання з передачі у власність покупцеві продукції, а саме кукурудзи 3-го класу, українського походження, врожаю 2020 року у кількості 500,00 метричних тон +/-5% на вибір покупця у термін з 01.10.2020 по 15.11.2020 та не спричинюють фактичної неможливості виконання вказаного зобов`язання.

З такими висновками Господарського суду Черкаської області погоджується і колегія суддів та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3 та 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1 та 2 ст. 230 ГК України передбачено, що санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як було зазначено вище та вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання за укладеним договором поставки виконав належним чином, перерахувавши відповідачу передоплату в сумі 710217,60 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2357 від 09.06.2020.

Факт невиконання відповідачем договірних зобов`язань по договору в частині поставки товару підтверджується його письмовим повідомленням №237/11 від 13.11.2020.

На підтвердження доводів щодо неможливості виконання договірних зобов`язань відповідач посилався на акт обстеження стану посівів сільськогосподарських культур від 08.09.2020, довідку Черкаського обласного центру з гідрометеорології №23.03.08/241 від 09.09.2020, протокол засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Золотоніської райдержадміністрації №44 від 28.09.2020, а також сертифікат Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини №3100-20-1921 від 03.12.2020.

Відхиляючи наведені докази, як належні докази на підтвердження неможливості виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару, місцевий господарський суд навів наступні висновки.

11.02.2021 представником позивача на адресу Черкаського обласного центру з гідрометеорології було направлено адвокатський запит з проханням повідомити інформацію, чи дійсно відповідач звертався за отриманням відповідної довідки, а також повідомити інформацію щодо порядку підготовки таких довідок, методики та способів збору відповідної інформації, наявність спеціалістів тощо.

24.02.2021 на вказаний адвокатський запит була отримана відповідь Черкаського обласного центру з гідрометеорології №9923-01/05/17 від 19.02.2021, у якій викладено запитувану інформацію та зазначено, що будь-яких тверджень чи висновків про стан посівів і урожайність кукурудзи на полях Фермерського господарства "Єгор" не надавалося, а фахівці центру такі поля не обстежували, оскільки це не передбачено планом робіт.

Зокрема, у вказаній відповіді зазначено, що незважаючи на комплекс несприятливих явищ погоди у період вегетації кукурудзи у 2020 році, які стали причиною певного зниження врожаю, обсяг врожаю може значно різнитись по кожному окремому полю залежно від багатьох факторів, у тому числі сорту чи гібриду рослин, дати сівби, агротехнічних заходів тощо.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції правомірно відхилив посилання позивача на довідку Черкаського обласного центру з гідрометеорології №23.03.08/241 від 09.09.2020, оскільки вказана довідка носить загальноінформаційний характер щодо погодних умов у Золотоніському районі, проте, без встановлення впливу таких умов на конкретну вирощувану відповідачем кукурудзу та надана без здійснення обстеження відповідних полів відповідача.

Щодо посилання відповідача на сертифікат Торгово-промислової палати України №3100-20-1921 від 03.12.2020 слід зазначити наступне.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Частиною 2 наведеної статті передбачено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Вказані норми містяться і у Регламенті засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженому рішенням президії Торгово-промислової палати України №44 від 18.12.2014 (далі - Регламент). Даний регламент встановлює єдиний порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) в системі торгово-промислових палат України.

Так, статтею 3.1 Регламенту визначено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно впливають на виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

Відповідно до ст. 6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи по кожному окремому договору, контракту, угоді тощо, а також по податкових та інших зобов`язаннях/обов`язках, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливлює його виконання у термін, що настав. Тобто, необхідною умовою є наявність причинно-наслідкового зв`язку між обставиною та неможливістю виконання зобов`язання в термін, передбачений відповідно законодавством, відомчими нормативними актами, договором, контрактом, угодою, типовим договором тощо (ст. 6.1 Регламенту).

Також, статтею 6.9 Регламенту встановлено, що для визнання та підтвердження форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) уповноважена особа повинна впевнитись, що надані заявником документи свідчать про:

- надзвичайність таких обставин (носять винятковий характер і знаходяться за межами впливу сторін);

- непередбачуваність обставин (їх настання та наслідки неможливо було передбачити, зокрема, на момент укладення відповідного договору, перед терміном настанням зобов`язання або до настання податкового обов`язку);

- невідворотність (непереборність) обставини (неминучість події та/або її наслідків);

- причинно-наслідковий зв`язок між обставиною/подією і неможливістю виконання заявником своїх конкретних зобов`язань (за договором, контрактом, угодою, законом, нормативним актом, актом органів місцевого самоврядування тощо).

Відповідно до ст. 6.15 Регламенту у разі, якщо за результатом розгляду заяви і наданих документів вбачається, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) відсутні або відсутній причинно-наслідковий зв`язок між обставинами форс-мажору (обставинами непереборної сили) і невиконанням зобов`язання, ТПП України/регіональна ТПП надсилає заявникові відповідь про відмову в засвідченні форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), спираючись на висновок відповідно про відсутність форс-мажорних обставин, їх недоведеність або відсутність причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) і невиконанням зобов`язання.

Як було зазначено вище, відповідно до п. п. 1.2, 3.1 та 3.2 договору купівлі-продажу №484/ФКД від 01.06.2020 продавець у порядку та на умовах, визначених договором, зобов`язується передати у власність покупцеві продукцію (товар), а саме: кукурудзу 3-го класу, українського походження, врожаю 2020 року у кількості 500,00 метричних тон +/-5%, на вибір покупця, на умовах поставки: ЕХW ДП "Златодар", Черкаська обл., Золотоніський р-н, м. Золотоноша, вул. Шевченка, 47, згідно "Інкотермс-2010", у термін з 01.10.2020 по 15.11.2020, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його.

При цьому, договір поставки не містить жодних умов, які б обмежували предмет зобов`язання за місцем вирощування в межах України, особою що здійснила таке вирощування, чи способом, яким товар мав опинитись у розпорядженні продавця (вирощений, придбаний, виміняний, запозичений тощо) для виконання зобов`язань з передачі його покупцю.

Отже, правомірними є висновки місцевого господарського суду з приводу того, що будь-які виняткові погодні умови, наведені у вказаному сертифікаті (або будь-якому іншому) та будь-який їх вплив на стан посівів кукурудзи у відповідному регіоні жодним чином не впливають та не можуть впливати на можливість продавця виконати умови договору, оскільки, враховуючи предмет договору, відповідач у будь-якому випадку не був позбавлений можливості виконати зобов`язання за договором, набувши товар будь-яким іншим законним способом.

Так, відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Проте, не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно зі ст. 3.2 Регламенту не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти, недодержання/порушення своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів тощо.

Статтею 218 ГК України унормовано, що обставинами непереборної сили не вважаються порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язань товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

З огляду на вказані норми та положення Регламенту, Торгово-промислова палата України, видаючи відповідачу сертифікат №3100-20-1921 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), порушила вимоги закону та Регламенту, прийнявши передчасне рішення про засвідчення настання форс-мажорних обставин, за умов повної відсутності будь-якого причинно-наслідкового зв`язку між встановленими обставинами і неможливістю виконання відповідачем своїх конкретних договірних зобов`язань, щодо яких видано сертифікат.

Тому, встановлені сертифікатом форс-мажорні обставини не перебувають у будь-якому причинно-наслідковому зв`язку з невиконанням зобов`язання з передачі у власність покупцеві продукції, а саме кукурудзи 3-го класу, українського походження, врожаю 2020 року у кількості 500,00 метричних тон +/-5% на вибір покупця та не спричинюють фактичної неможливості виконання вказаного зобов`язання.

Таким чином, місцевий господарський суд прийшов до правомірних висновків з приводу того, що сертифікат Торгово-промислової палати України №3100-20-1921 від 03.12.2020 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) не є належним і допустимим доказом на підтвердження неможливості виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу №484/ФКД від 01.06.2020.

Щодо протоколу засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Золотоніської райдержадміністрації №44 від 28.09.2020, на який також посилався відповідач, як на доказ існування форс-мажорних обставин, слід зазначити наступне.

Як убачається з матеріалів справи, за результатами проведеного засідання та з урахуванням його проведення на полі №19 за межами Гельмязівської сільської ради для безпосереднього ознайомлення з ситуацією, комісією не було визнано можливим підтвердити інформацію відповідача про неврожай/загибель посівів на вказаному полі. У протоколі №44 комісія вирішила лише зафіксувати дані про посуху згідно наданих документів Фермерського господарства "Єгор" та зауважила, що відповідальність за достовірність та повноту наданої документації несе голова господарства. Тобто, комісією після самостійного огляду поля №19 не було зазначено жодних ознак надзвичайної посухи та загибелі посівів, а визнано за можливе лише зафіксувати дані про таку посуху виключно на підставі наданих відповідачем документів.

Отже, протокол №44 не підтверджує факт настання форс-мажорних обставин (не врожаю/загибелі посівів кукурудзи) у правовідносинах між сторонами за укладеним договором, оскільки встановлені у ньому відомості не можуть вважатися об`єктивними та достовірними.

Разом з цим, аргументи відповідача з приводу відсутності у нього врожаю через форс-мажорні обставини (неврожай) спростовуються встановленим у ході виконавчого провадження №63655809 фактом на підставі відповідного листа/повідомлення ДП "Держреєстри України" №1188 від 18.11.2020. Зазначене підприємство уповноважене відповідно до п. 6 наказу Міністерства аграрної політики України №122 від 25.04.2003 на ведення реєстрів складських документів на зерно, зерна прийнятого на зберігання та заставного зерна.

У вказаному листі/повідомленні містяться відомості про те, що на зерновому складі ПрАТ "Таганча" відповідач зберігає зерно кукурудзи 3-го класу, врожаю 2020 року у загальній кількості 434,483 тон.

Таким чином, твердження відповідача про те, що наявність форс-мажорних обставин зумовили невиконання ним своїх зобов`язань за договором є таким, що не відповідають дійсності.

Також відповідач вказував на те, що предметом договору купівлі продажу №484/ФКД є кукурудза, вирощена саме на конкретно визначених ділянках, зазначених у додатку 1Б.

Суд зазначає, що п. 1.2 договору прямо визначено його предмет: кукурудза 3-го класу, українського походження, врожаю 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України предмет договору купівлі-продажу визначається як товар, який є у продавця на момент укладення договору, такі товар, що буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

За приписами ч. ч. 1 та 2 ст. 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона мас ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

Отже, предметом укладеного між сторонами договору є поставка замінних речей, визначених виключно родовими ознаками, а саме кукурудзи 3-го класу, українського походження, врожаю 2020 року у кількості 500,00 метричних тон.

За умовами п. 6.1 договору з метою забезпечення контролю за вирощуванням, збиранням та накопиченням товару продавець на вимогу покупця та у зазначеній у цій вимозі строки зобов`язаний надати інформацію щодо розташування полів (ділянок), на яких посіяно та вирощується товар, згідно форми, наведеної у додатку 1Б до договору, а також іншу інформацію в рамках предмету договору.

Тобто, виключно на вимогу покупця продавець зобов`язаний надати інформацію щодо розташування полів (ділянок), на яких посіяно та вирощується товар. Така інформація має надаватись у конкретній формі, передбаченій договором, а саме у формі, наведеній у додатку 1Б.

Разом з цим, розділ 1 "Предмет договору" не містить вказівки про те, що предмет договору (кукурудза 3-го класу, українського походження, врожаю 2020 року) має бути вирощений виключно на конкретно визначених ділянках, зазначених у додатку 1Б до договору. Жодних інших характеристик та/або ідентифікуючих ознак предмету договору сторонами у відповідних розділах договору не визначено, а тому зміст п. п. 6.1- 6.3 договору жодним чином не може замінити собою чітко погоджений сторонами у розділі 1 предмет договору.

До того ж, наявність у договорі умов щодо забезпечення можливості контролю посівів з боку покупця пов`язана з необхідністю гарантування можливості фактичного отримання товару покупцем.

З метою такого гарантування п. 3.13 договору передбачено видачу відповідної аграрної розписки відповідно до норм Закону України "Про аграрні розписки" та встановлено, що у разі виконання продавцем своїх зобов`язань за аграрною розпискою відповідно до такої розписки та вимог закону, зобов`язання продавця в частині поставки товару вважаються виконаними, а положення відповідної розписки, що стосуються передачі товару, вважаються такими, що превалюють над відповідними положеннями договору.

Відповідно до ст. ст. 7 та 8 Закону України "Про аграрні розписки" аграрна розписка встановлює забезпечення виконання зобов`язань боржника за аграрною розпискою заставою його майбутнього врожаю. Предметом такої застави може бути виключно майбутній врожай сільськогосподарської продукції. У разі недостатності зібраного врожаю для повного погашення за рахунок такої сільськогосподарської продукції зобов`язань боржника за аграрною розпискою предметом застави за аграрною розпискою стає майбутній врожай будь-якої іншої сільськогосподарської продукції, що вирощується або буде вирощуватися боржником за аграрною розпискою на земельній ділянці, на якій до цього вирощувалася сільськогосподарська продукція, майбутній врожай якої був предметом застави за аграрною розпискою, до повного виконання зобов`язань боржника за аграрною розпискою, якщо інше не встановлено за домовленістю сторін аграрної розписки. Кредитор за аграрною розпискою має право самостійно або із залученням третіх осіб здійснювати моніторинг майбутнього врожаю сільськогосподарської продукції, що є предметом застави за його аграрною розпискою. Моніторинг може здійснюватися протягом всього строку дії застави майбутнього врожаю сільськогосподарської продукції, якщо інше не встановлено за домовленістю сторін аграрної розписки.

Оскільки фактичне отримання товару покупцем мало бути гарантоване, а на час укладення договору відповідна аграрна розписка ще не була видана, то договором було передбачено відповідний механізм контролю посівів.

Відтак, відповідні положення розділу 6 договору стосуються виключно механізму контролю, пов`язаного з передбаченою договором видачею аграрної розписки та заставою врожаю за нею, та жодним чином не можуть тлумачитись (незалежно від застосованих формулювань) як такі, що підміняють собою умови про предмет договору, чітко погоджені сторонами у розділі 1 договору.

Отже, твердження відповідача про те, що предметом договору купівлі продажу №484/ФКД є кукурудза, вирощена на конкретно визначених ділянках, зазначених у додатку 1Б до договору, є помилковими.

Як було зазначено вище, відповідно до п. 5.6 договору покупець у разі прострочення продавцем передачі товару має право нарахувати продавцю неустойку у розмірі 0,2% від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення.

Відповідач мав поставити товар на суму 1792245,00 грн у строк з 01.10.2020 по 15.11.2020. Отже, Фермерське господарство "Єгор" є таким, що прострочило виконання зобов`язання з поставки товару, починаючи з 16.11.2020.

Позивачем здійснено нарахування неустойки за період з 16.11.2020 по 17.05.2021, що відповідає умовам договору та суті правовідносин, які склалися між сторонами. Розрахунок неустойки перевірено апеляційним судом, а тому вимога позивача про стягнення з Фермерського господарства "Єгор" 655961,67 грн неустойки є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

У поданій апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що поставку кукурудзи врожаю 2020 року унеможливили погодні умови, а саме посуха, що підтверджено сертифікатом Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини №3100-20-1921 від 03.12.2020. Можливість заміни вказаного товару на будь-який інший не передбачена умовами укладеного між сторонами договору.

Проте, наведені доводи відповідача у повній мірі досліджено місцевим господарським судом та правомірно відхилено останнім, про що зазначено вище.

Так, на підтвердження доводів щодо неможливості виконання договірних зобов`язань відповідач посилався на акт обстеження стану посівів сільськогосподарських культур від 08.09.2020, довідку Черкаського обласного центру з гідрометеорології №23.03.08/241 від 09.09.2020, протокол засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Золотоніської райдержадміністрації №44 від 28.09.2020, а також сертифікат Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини №3100-20-1921 від 03.12.2020.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції правомірно відхилив надані відповідачем докази, як належні докази на підтвердження неможливості виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару, про що зазначено у мотивувальній частині даної постанови.

Ще одним аргументом відповідача є те, що судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права прийнято до уваги подану позивачем відповідь на відзив та покладено її в основу ухваленого рішення.

Однак, колегія суддів вважає необґрунтованими наведені доводи апеляційної скарги з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Отже, процесуальний закон визначає, що не всі порушення норм процесуального права є безумовною підставою для скасування судового рішення. При цьому, наведені скаржником порушення процесуального закону не є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції і ухвалення нового судового рішення. Наведені порушення викладено у ч. 3 ст. 277 ГПК України.

Разом з цим, незаконне, на переконання відповідача, прийняття до розгляду поданої позивачем відповіді на відзив не міститься в переліку обов`язкових підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Разом з цим, з огляду на встановлені судом обставини справи, прийняття до розгляду місцевим господарським судом відповіді на відзив жодним чином не призвело до неправильного вирішення справи та ухвалення рішення про задоволення позову.

З урахуванням усього вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс" у повному обсязі.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду Черкаської області від 06.09.2021 у справі №925/721/21 прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Фермерського господарства "Єгор" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Єгор" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 06.09.2021 у справі №925/721/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Черкаської області від 06.09.2021 у справі №925/721/21.

4. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фермерське господарство "Єгор".

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст складено 28.12.2021.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В.Андрієнко