ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2021 справа № 904/6408/21

За позовом: Комунального закладу освіти «Обласний еколого-натуралістичний центр дітей та учнівської молоді», м. Дніпро,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Ойл Сервіс», м. Львів,

про розірвання договору про закупівлю №47/07 від 01.07.2020 та стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 36'405,00 грн заборгованості,

Суддя Яворський Б.І.,

при секретарі Муравець О.М.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився.

Відводів складу суду сторонами не заявлялося.

У провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа №904/6408/21 за позовом Комунального закладу освіти «Обласний еколого-натуралістичний центр дітей та учнівської молоді» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Ойл Сервіс» про розірвання договору про закупівлю №47/07 від 01.07.2020 та стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 36'405,00 грн заборгованості. У позовній заяві позивач також зазначив, що очікує понести витрати за надання правової (правничої) допомоги в розмірі 10'000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 28.10.2021 у справі №904/6408/21 позовні вимоги задоволено повністю. Розірвано договір №47/07 про закупівлю від 01.07.2020 та присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Ойл Сервіс» (79008, м.Львів, вул.Староєврейська, буд 7а; ) на користь Комунального закладу освіти «Обласний еколого-натуралістичний центр дітей та учнівської молоді» (49094, м.Дніпро, вул.Мандриківська, 80; ) 36'405,00 грн безпідставно отриманих коштів та 4'540,00 грн судового збору. Рішення суду було надіслане за адресою позивача та відповідача, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно інформації АТ «Укрпошта» відправлення за номером 274 позивачу вручене за довіреністю 18.11.2021.

15.11.2021 заклад освіти (згідно штрих-кодового ідентифікатора №631 на поштовому конверті) звернувся до суду із заявою (вх.№4747/21 від 22.11.2021) про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат з доказами її надіслання відповідачу та клопотанням про поновлення строку на подання такої заяви з підстав того, що розгляд справи відбувся без участі сторін. До заяви долучено: копію договору про надання правової допомоги № 04.03.2021/2 від 04.03.2021, детальний опис робіт (наданих послуг) від 12.11.2021, акт №1 про надання правової допомоги від 04.03.2021 та №2 від 15.04.2021 з відповідними рахунками та виписками про їх оплату за договором №04.03.2021/2; копію договору про надання правничої (правової) допомоги № 11/08 від 13.08.2021 з актом наданих послуг №1 від 08.09.2021, рахунком і випискою про оплату, а також детальним описом наданих послуг на суму 1'960,00 грн від 12.11.2021; копію договору про надання правничої (правової) допомоги №09/11 від 09.11.2021 з актом про надання правової допомоги №1 від 09.11.2021, детальним описом наданих послуг на суму 1'960,00 грн від 12.11.2021 та рахунком на оплату; копії свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю №1374 від 12.03.2005 та ордерів на надання правничої (правової) допомоги.

Відповідно до частини 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. При цьому, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання суд підписує рішення без його проголошення (частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України).

У даній справі, суд розглянув справу без участі сторін та ухвалив рішення. Повний текст рішення було складено 08.11.2021.

Ухвалою від 25.11.2021 Господарський суд Львівської області поновив позивачу строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат призначив до розгляду в судовому засіданні на 02.12.2021 та повідомив сторони про таке засідання. Явка сторін в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась.

Судове засідання 02.12.2021 у даній справі не відбулося у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Яворського Б.І. Ухвалою від 13.12.2021 судове засідання призначено на 23.12.2021, явка сторін у судовому засіданні обов`язковою не визнавалась.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте 01.12.2021 подав клопотання про проведення судового засідання без участі представника (вх.№ 28893/21).

Відповідач участі представника у судове засідання не забезпечив, доказів неспівмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката не подав.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 1 та ч.3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ст.126 ГПК України).

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст.126 ГПК України).

Судові витрати, крім судового збору, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч.8 ст.129 ГПК України).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником надано копію договору про надання правничої (правової) допомоги № 04.03.2021/2 від 04.03.2021 щодо стягнення заборгованості за договором про закупівлю № 47/07 від 01.07.2020, укладеного між позивачем (клієнт) та Адвокатським бюро «Адвокатське бюро Валерія Гейка» (виконавець), відповідно до умов якого бюро зобов`язується надати замовнику послуги з адвокатської діяльності (код ДК 021:2015:79110000-8 послуги з юридичного консультування та юридичного представництва інтересів клієнта у всіх судах України у справі про невиконання договірних обов`язків ТзОВ «Транс Ойл Сервіс» на підставі договору про закупівлю ПММ №47/07 від 01.07.2020) та виходячи з переліку послуг, визначених у розділі 2 цього договору (зокрема, представництво інтересів клієнта у судах всіх інстанцій та юрисдикцій), клієнт зобов`язується прийняти послуги та здійснити оплату у розмірі 10'000,00 грн, без ПДВ на умовах, що передбачені цим договором.

Згідно п.4.4 договору за результатами послуг складається акт наданих послуг про надання правничої допомоги, який підписується повноважними представниками кожної зі сторін. Клієнт зобов`язується сплатити Адвокатському бюро по безготівковому рахунку за фактично надані послуги (гонорар-винагорода за фактично надані послуги клієнту), шляхом оплати актів наданих послуг , виставлених адвокатським бюро упродовж 5 робочих днів з дня отримання акту наданих послуг. Додаткові витрати, що відповідно до завдання-доручення, не були включені до загальної вартості наданої правової допомоги згідно договору, сплачуються клієнтом на підставі окремих угод (п.4.1 та п.4.6 договору).

Сторонами у п.4.7 договору погоджено, що оплата послуг проводиться згідно калькуляції: ознайомлення з матеріалами справи - 1'000,00 грн, аналіз матеріалів та діючої судової практики 2'000,00 грн, збір інформації по суті справи, робота з контрагентами - 2'000,00 грн, формування правової позиції та підготовка матеріалів до суду - 3'000,00 грн, вибір способів захисту правової позиції та їх узгодження з клієнтом, подача справи до суду - 2'000,00 грн.

Згідно п.6.1 договору він діє упродовж всього календарного року до 31.12.2021.

Відповідно до положень статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на предмет договору об`єктом оплати за договором є надані адвокатом юридичні послуги, зокрема, у зв`язку із вирішенням спору в суді.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. У постанові від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 Верховний Суд зазначив наступне: «Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу». Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді. Так, актом №1 від 11.03.2021 та №2 від 15.04.2021 про надання правової допомоги за договором №04.03.2021/2 від 04.03.2021 сторони підтвердили, що виконавцем надано замовнику правничу допомогу в кількості 20 годин на загальну суму 10'000 грн. Виписками Державної казначейської служби від 30.03.2021 та від 18.05.2021 підтверджуються здійснені оплати.

Щодо витрат за договором №11/08 від 13.08.2021 та №09/11 від 09.11.2021 на суму 3'920,00 грн суд відзначає наступне.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Положеннями ст. 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Заявником до заяви про ухвалення додаткового рішення також долучено копію договору про надання правничої (правової) допомоги № 11/08 від 13.08.2021 та договору про надання правничої (правової) допомоги №09/11 від 09.11.2021. Предметом наведених договорів є надання послуг (правничої допомоги) з юридичного консультування та юридичного представництва інтересів клієнта, а саме: надання усних консультацій та роз`яснень клієнту з питань правового характеру, які пов`язані з розглядом справ судами; надання усних консультацій з питань практики застосування чинного законодавства України, що стосується діяльності клієнта; надання клієнтові усних консультацій щодо відповідей на запити про надання публічної інформації, на звернення громадян, юридичних осіб правоохоронних органів, на адвокатські запити; надання консультацій при розробці внутрішньої документації: наказів, положень, інструкцій (п.1.1 договорів).

Сторонами на виконання зазначених договорів підписано відповідні акти про надання правової допомоги у яких, серед іншого, зазначено про надання адвокатом усних консультацій та роз`яснень клієнту з питань правового характеру, які пов`язані з розглядом справ судами (акт від 08.09.2021) та надання усних консультацій та роз`яснень клієнту з питань правового характеру, які пов`язані з розглядом справи №904/6408/21 (акт від 09.11.2021). Заявником також долучено виписку за 27.09.2021 про оплату послуг та детальні описи робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт від 12.11.2021, у яких зазначено надання адвокатом усних консультації та роз`яснень клієнту щодо судової справи № 904/6408/21 про розірвання договору про закупівлю № 47/07 від 01.07.2020 та стягнення безпідставно отриманих коштів з відповідача у розмірі 1'960,00 грн за кожним договором.

Верховний Суд постанові від 26.11.2020 у справі № 922/1948/19 зазначив, що укладаючи договір про надання правової допомоги, адвокат не тільки обізнаний про порядок, умови та особливості укладення договору про надання правової допомоги, правові наслідки пов`язані з його виконанням, а також розподілом витрат на професійну правничу допомогу між сторонами за результатами розгляду справи, а й повинен забезпечувати допомогу клієнту щодо отримання відшкодування витрат понесених ним у зв`язку з судовим розглядом справ (в тому числі щодо формування тексту договору, погодження розміру витрат (вартості робіт), підтвердження їх первинними документами тощо.

Оцінивши в сукупності надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що вони не можуть бути прийняті як належні, оскільки не є беззаперечними у взаємному зв`язку та не дають змогу чітко, об`єктивно та достовірно встановити ті обставини, на підтвердження яких вони надані, а саме: факт оплати саме за професійну правничу допомогу у даній справі. Акт про надання правової допомоги від 08.09.2021 не містять посилання на номер справи, а лише на договір № 11/08 від 13.08.2021, в якому сторони могли конкретно погодили юридичний супровід клієнта у спорі щодо розірвання договору та стягнення заборгованості із відповідача за договором про закупівлю № 47/07 від 01.07.2020, однак цього не зробили. Детальний опис за таким договором складений 12.11.2021 не може слугувати належним доказом. Крім того, як уже відзначалося, договір №040321/2 від 04.03.2021, який укладений саме для юридичного консультування та представництва інтересів КЗО «Обласний еколого-натуралістичний центр дітей та учнівської молоді» у справі про невиконання договірних обов`язків ТзОВ «Транс Ойл Сервіс» на підставі договору про закупівлю ПММ № 47/07 від 01.07.2020, діє до 31.12.2021 (п.6.1 договору) і за умов чинного договору про надання правової допомоги, послуги мали надаватися саме у межах договору від 04.03.2021, наприклад, шляхом укладення додаткового правочину. Однак, матеріали справи таких доказів не містять. Натомість, позивач подав договір №11/08 від 13.08.2021, у якому чітко не вказано, що правова допомога надається у межах даної справи.

Таким чином, у суду відсутня можливість пересвідчитись у тому, що фактично понесені позивачем витрати у розмірі 1'960,00 грн можна віднести до надання професійної правничої допомоги адвоката в межах справи № 904/6408/21.

Як уже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому суд повинен враховувати принципи співмірності та розумності судових витрат, характер спірних правовідносин та обсяг матеріалів справи. Крім того, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу. Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. В судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19). Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд також звертає увагу заявника на те, що договір про надання правничої (правової) допомоги №09/11 від 09.11.2021 укладений між адвокатським бюро і клієнтом уже після ухвалення рішення у справі та виготовлення його повного тексту (складено 08.11.2021, оприлюднено у ЄДРСР 09.11.2021), а тому позивач не довів, що послуги за цим договором надані саме у справі №904/6408/21.

У постанові від 11.11.2021 у справі №910/7520/20 Верховний Суд також відзначив, що суд має визначити, чи є обгрунтованим визначений розмір і чи є підстави для відмови стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.ч.5-7, 9 ст.129 ГПК України незалежно від відсутності клопотання про зменшення витрат.

Дослідивши заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених комунальним закладом освіти, надані заявником докази, враховуючи пов`язаність витрат із розглядом справи, застосовуючи зазначені вище критерії розумності розміру заявлених товариством до відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності та обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи всі аспекти та характер спірних правовідносин у справі та, виходячи із загальних засад господарського законодавства щодо принципів диспозитивності, змагальності сторін, рівності усіх учасників, суд дійшов висновку про наявність підстав для винесення додаткового рішення у справі про стягнення з відповідача на користь позивача 10'000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 13, 74, 86, 126, 126, 129, 130, 221, 244, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі № 904/6408/21 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Ойл Сервіс» (79008, м.Львів, вул. Староєврейська, буд. 7а; ) на користь Комунального закладу освіти «Обласний еколого-натуралістичний центр дітей та учнівської молоді» (49094, м.Дніпро, вул.Мандриківська, 80; ) 10'000,00 грн витрат на правову допомогу у справі №904/6408/21.

3 У задоволенні решти вимог за заявою відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст додаткового рішення складено 28.12.2021.

Додаткове рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Яворський Б.І.