номер провадження справи 28/153/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2021 Справа № 908/3182/21

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни, розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику представників сторін справу №908/2511/21

за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (вул.Іллінська, 8, м. Київ, 04070; адреса для листування: вул. Леонтовича, буд. 9, офіс 301, м.Київ, 01054; ідентифікаційний код 20474912)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (вул. Перемоги, буд. 97-А, м. Запоріжжя, 69005, ідентифікаційний код 13490997)

про стягнення грошових коштів.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» з позовом до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 51.079,29 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» (страховик, позивач) та ТОВ «Конкорде ЛТД» (страхувальником) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №11757а1х від 26.01.2021, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані з володінням, розпорядженням та користуванням наземним транспортним засобом Mercedes-Benz GLS 400, д/н НОМЕР_1 . 09 березня 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Mercedes-Benz GLS 400, д/н НОМЕР_1 , та Toyota, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована полісом Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» №ЕР200718801. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.05.2021 у справі про адміністративне правопорушення №638/4027/21 визнано винним у скоєнні ДТП ОСОБА_1 . Позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 51.079,29 грн та звернувся до відповідача 07.05.2021 із заявою про регресні вимоги №4022 АРКС. Відповідач зобов`язання щодо своєчасної та повної виплати страхового відшкодування не здійснив. Позов заявлено на підставі норм ст. ст. 22, 979, 993, 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст. ст. 8, 9, 20, 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 12, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2021 позовну заяву передано на розгляд судді Федорової О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3182/21. Присвоєно справі номер провадження 28/153/21. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу строк для надання суду відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; для надання заперечень на відповідь на відзив з доказами направлення заперечень позивачу - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Встановлено позивачу строк для надання суду відповіді на відзив на позов, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов. Повідомлено сторін, що додаткові письмові докази, клопотання, заяви, пояснення, необхідно подати у строк до 05.12.2021.

Відповідач отримав копію ухвали суду 10.11.2021, а позивач 12.11.2021, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Від відповідача 15.12.2021 на електрону адресу суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач частково визнав заявлені позовні вимоги у розмірі 22.253,25 грн, в решті вимог просив суд відмовити.

Відзив відповідача судом не прийнято до розгляду, оскільки по-перше, він надісланий з порушенням встановленого судом строку, по-друге, відзив не містить електронного цифрового підпису особи, яка його направила до суду.

Так, положеннями частини 2 статті 170 Господарського процесуального кодексу України визначено, що письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Також Господарським процесуальним кодексом України передбачена можливість подати документи в електронному вигляді з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Як вбачається із наданого представником ПрАТ «УАСК АСКА» відзиву, електронний цифровий підпис представника відповідача відсутній.

За змістом ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Відповідно до частини восьмої статті 42 Господарського процесуального кодексу України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Проте, зазначений вище документ відповідача не відповідає вимогам вказаних норм закону (не скріплений електронним цифровим підписом).

23.12.2021 примірник зазначеного відзиву отримано судом, який було надіслано відповідачем засобами поштового зв`язку.

Втім, як вже зазначалося судом вище, у зв`язку з недотримання відповідачем норм чинного законодавства стосовно строків надання суду письмового відзиву, відсутність клопотання про поновлення процесуального строку на його подання, суд не приймає доводи відповідача, викладені у відзиві, та не надає їм правову оцінку.

Від позивача не надходило відповіді на відзив, додаткових доказів, заяв, клопотань.

Відповідно до ч. ч. 2, 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 24.12.2021, оскільки суд визнав матеріали справи достатніми для прийняття рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у судовому засіданні без виклику учасників справи, суд

УСТАНОВИВ:

Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» (страховик, позивач) та ТОВ «Конкорде ЛТД» (страхувальником) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №№11757а1х від 26.01.2021, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані з володінням, розпорядженням та користуванням наземним транспортним засобом Mercedes-Benz GLS 400, д/н НОМЕР_1 (далі забезпечений транспортний засіб).

Строк дії договору встановлено з 28.01.2021 по 27.01.2022.

09 березня 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Mercedes-Benz GLS 400, д/н НОМЕР_1 , та Toyota, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

09.03.2021 страхувальник звернувся до позивача із заявою про страхову подію та виплату страхового відшкодування на рахунок СТО ФОП ОСОБА_2 .

Відповідно до акту огляду транспортного засобу та ремонтної калькуляції №1.003.21.0 від 18.03.2021 загальна сума відновлювального ремонту склала 51.079,29 грн.

Згідно з рахунком-фактурою ФОП ОСОБА_2 вартість послуг з ремонту автомобіля склала 51.079,29 грн.

Страховим актом №АRX2746808 від 25.03.2021 позивач визначив до виплати страхувальнику страхове відшкодування в сумі 45.483,78 грн, а страховим актом №АRX2750058 від 06.04.2021 позивач визначив до виплати страхувальнику страхове відшкодування в сумі 5595,51 грн.

Платіжними дорученнями №764599 від 26.03.2021 та №768457 від 07.04.2021 позивач перерахував на користь СТО ФОП ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 51.079,29 грн (45.483,78 грн + 5595,51 грн).

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.05.2021 у справі про адміністративне правопорушення №638/4027/21 визнано винним у скоєнні ДТП ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Toyota, д/н НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована полісом Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (відповідача) №ЕР200718801. Ліміт за шкоду майну за цим полісом становить 130000,00 грн., франшиза 0,00 грн.

07.05.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про регресні вимоги на суму 45.483,78 грн вих. №4022 АРКС від 02.04.2021.

Додатково 08.06.2021 позивач надіслав на адресу відповідача заяву №4022+4082 АРКС з вимогою доплатити в порядку регресу 5595,51 грн.

Відповідач вимоги позивача залишив без реагування.

Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач за захистом порушених прав звернувся з позовом до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 990 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

У ст. 9 Закону України від 07.03.1996 № 85/96-ВР «Про страхування» визначено, що страховим відшкодуванням є страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Матеріалами справи підтверджується, що за умовами договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №11757а1х від 26.01.2021 відповідно до заяви страхувальника позивач виплатив 26.03.2021 та 07.04.2021 страхове відшкодування на рахунок СТО в розмірі 51.079,29 грн.

За приписами ч. 1 ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічна норма міститься у ст. 27 Закону України від 07.03.1996 № 85/96-ВР «Про страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У ст. 6 вказаного Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Як вже зазначалося судом вище вина водія ТЗ Toyota, д/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 встановлена в постанові Дзержинського районного суду м. Харкова у справі №638/4027/12.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Toyota, д/н НОМЕР_2 , застрахована полісом відповідача №ЕР202229723.

Ліміт відповідальності відповідача за шкоду майну за полісом №ЕР200718801 становить 130000,00 грн., франшиза 0,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п. 12.1 ст. 12 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, збільшення від нуля до одиниці коефіцієнту зносу деталей автомобіля впливає на зменшення вартості його відновлювального ремонту, та при наявності коефіцієнту зносу деталей автомобіля при встановлення вартості його відновлювального ремонту застосування такого коефіцієнту є обов`язковим.

Пунктами 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів встановлено, що значення Ез (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для фототехніки.

Винятком, стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Як встановлено судом, транспортний засіб Mercedes-Benz GLS 400, д/н НОМЕР_1 , 2017 року випуску, тобто строк експлуатації зазначеного автомобіля станом на момент ДТП не перевищував 7 років, а доказів того, що застрахований транспортний засіб підпадає під критерії, визначені п. 7.39 Методики, матеріали справи не містять. Отже, коефіцієнт фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю.

За приписами пункту 36.2 статті 36 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

У постанові Великої палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17 викладено правовий висновок про те, що згідно з положеннями статті 11 Цивільного кодексу України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

Право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

З виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 Цивільного кодексу України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що в такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Відтак, у силу приписів статі 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

При цьому, закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Виходячи з викладених висновків Великої Палати Верховного Суду та приписів законодавства, суд дійшов висновку, що порядок виплати страхового відшкодування, встановлений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», поширюється не тільки на страхувальника, але й на іншу особу, яка має право на виплату страхового відшкодування, в даному випадку на позивача, у тому числі щодо строків виплати страхового відшкодування та відповідальності за їх порушення.

Позивач надіслав відповідачу заяви про регресні вимоги 07.05.2021 та 08.06.2021.

Отже, відповідач не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування повинен був відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно з п. 37.2 ст. 37 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Згідно з п. 36.7 ст. 36 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Щодо вимог позивача на суму 51.079,29 грн. відповідач не надав доказів прийняття обґрунтованого рішення про відмову у виплаті позивачу страхового відшкодування та надання його позивачу у вставлений строк відповідно до п. 36.2 ст. 36, п.37.2 ст. 37 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідач не надав суду доказів виплати позивачу страхового відшкодування в розмірі 51.079,29 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач правомірно пред`явив до стягнення з відповідача страхове відшкодування в розмірі 51.079,29 грн.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 51.079,29 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за розгляд позовної заяви в розмірі 2270,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до відповідача приватного акціонерного товариства «Українська Акціонерна Страхова Компанія «АСКА» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 51.079,29 грн задовольнити.

2 Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (вул. Перемоги, буд. 97-А, м. Запоріжжя, 69005, ідентифікаційний код 13490997) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (вул. Іллінська, 8, м. Київ, 04070; адреса для листування: вул. Леонтовича, буд. 9, офіс 301, м.Київ, 01054; ідентифікаційний код 20474912) 51.079,29 грн (п`ятдесят одну тисячу сімдесят дев`ять грн. 29 коп.) страхового відшкодування, 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.) судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24 грудня 2021 року.

Суддя О.В. Федорова