ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2021 справа № 906/884/21

за позовом: Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, м. Житомир

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Прайм Лайт, м. Львів

про розірвання договору та стягнення коштів у сумі 301 587,00грн.

Суддя Коссак С.М.

за участі секретаря Побігайленко Ю.Б.-В.

Представники:

Від позивача: Овсієнко Богдан Володимирович представник;

Від відповідача: не зявився

ВСТАНОВИВ

Супровідним листом від 03.09.2021 року на розгляд Господарського суду Львівської області ухвалою Господарського суду Житомирської області від 13.08.2021 року надіслано за підсудністю матеріали справи №906/884/21 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, м. Житомир до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Прайм Лайт, м. Львів про розірвання договору та стягнення коштів у сумі 301 587,00грн.

Як вбачається з витягу є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю Прайм Лайт є: 79044, м. Львів, вул. Єфремова, будинок 84/1Б; ідентифікаційний код юридичної особи 42151468.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 20.09.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 21.10.2021 року на 10год. 15хв.

У судовому засіданні 21.10.2021 року судом заяву про розгляд справи в режимі відеоконференції (вх.№2260/21 від 19.10.2021) відхилено на підставі ст.197 ГПК України та ухвалою суду від 21.10.2021 року відкладено розгляд справи на 12.11.2021 року на 10год. 00год.

26.10.2021 року від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява за вх.№25080/21 про участь в судовому засіданні, розгляд якої призначено на 12.11.2021 року на 10:00, в режимі відеоконференції з Господарським судом Житомирської області.

Ухвалою суду від 27.10.2021 року заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, м. Житомир (від 25.10.2021, вх.№25080/21) про участь у судовому засіданні 12.11.2021р. о 10:00год. у справі №906/884/21 в режимі відеокоференції задоволено та доручено Господарському суду Житомирської області (10002, м. Житомир, Путятинський майдан, 3/65) забезпечити проведення судового засідання у справі №904/884/21, призначене на 12.11.2021 р. о 10:00 год. в режимі відеоконференції, в якому братиме участь представник позивача - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, м. Житомир.

Ухвалою суду від 26.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні 17.12.2021 р. о 10:10 год.

В судове засідання 17.12.2021 року позивач, явку уповноваженого представника забезпечив, повністю підтримав позовні вимоги та просить позов задоволити.

В судове засідання 17.12.2021 року відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, був належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції від 01.12.2021 року. Одночасно, слід зазначити, що відповідачу відомо про розгляд справи, оскільки його уповноваженим представником подавалось клопотання про відкладення розгляду справи за вх.№26702/21, проте своїм правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ухвали суду надіслані учасникам справи за адресами, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та адресами, яка вказана позивачем у позовній заяві, конвертів від відповідача до суду не поверталось.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

Таким чином, судом було вчинено всіх можливі за даних обставин дії щодо належного повідомлення відповідача про розглядуваний спір. Зважаючи на зазначене, учасники справи належним чином були повідомлені про судовий процес.

Отже, в матеріалах справи достатньо доказів для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення.

З урахуванням того, що розгляд справи відбувається за правилами загального позовного провадження, відповідач скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву, в суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, які передбачені статтями 202, 216 ГПК України.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Аргументи позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю Прайм Лайт, 26.04.2021 року укладено договір про закупівлю товарів №142, на виконання умов якого Відповідачем було передано, а Позивачем прийнято згідно з Акту приймання-передачі паливних карток (талонів) від 14.05.2021 року згідно видаткової накладної № 194 від 14.05.2021 року талони на пальне у кількості 983 штуки: бензин А-92 633штуки по 10 літрів та 350 штук по 20 літрів на суму 325 518,60грн. Позивач оплатив отримані талони на загальну суму 325 518,60грн. повністю згідно з платіжного доручення від 14 травня 2021 року №1771, яке знаходиться в матеріалах справи.

Станом на 23.06.2020 року покупцем отоварено за допомогою талонів «Інтер Кард» лише 980 літрів бензину А-92 на суму 23 931,60грн..

В подальшому з 23.06.2021 АЗС «WOG» припинили отоварювати пальне за наявними картками через технічні причини, про що свідчать фіскальні чеки, які знаходяться в матеріалах справи, про що складено акт про нездійснення відпуску товару від 23.06.2021 року. Листом від 14.07.2021 року №0600-1002-8/52146, позивачем повідомлено відповідача про неможливість отоварення талонів на пальне номіналом 10 літрів, 20 літрів та направлено 10 нових актів про нездійснення відпуску товару за період з 01.07.2021 року по 14.07.2021 рік, які знаходяться в матеріалах справи. За укладеним договором між позивачем та відповідачем, продавцем (відповідачем) фактично передано 980 літрів бензину А-92 на суму 23 931,60грн., відтак продавцем - Товариством з обмеженою відповідальністю Прайм Лайт фактично не передано 12 350 літрів бензину А-92 вартістю 301 587,00грн..

Таким чином, відповідач поставку товару в кількості 12 350 літрів бензину А-92 вартістю 301 587,00грн. не здійснив, сплачену позивачем суму коштів у розмірі 301 587,00 грн. не повернув. Відтак, позивач у судовому засіданні просить стягнути з відповідача на користь позивача кошти за невикористані талони у розмірі 301 587,00 грн. та судові витрати.

Також позивач просить розірвати договір про закупівлю товарів за бюджетні кошти, укладений між позивачем та відповідачем), оскільки спірний договір належним чином продавцем (відповідачем у справі) не виконується, чим порушено вимоги ст. 193 ГК України, тому позивач зазначає, що є правові підстави для розірвання вищезазначеного договору та просить розірвати договір про закупівлю товарів №142 від 26.04.2021 року.

Аргументи відповідача.

Вимог ухвали суду не виконав, проти позову в установленому порядку не заперечив. Тому суд розглянув справу без участі представника відповідача та його відзиву на позов, за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи.

Предметом доказування є обставини з яким пов`язує факт укладення договору про закупівлю товарів, його неналежне виконання в частині непоставки товару (неповернення коштів за непоставлений товар), його розірвання у спосіб визначеним законодавством.

26.04.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області за результатами відкритих торгів за предметом закупівлі: Бензин А 92 (ДК 021:20-9 Нафта і дистиляти) укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю Прайм Лайт договір № 142 про закупівлю товарів за бюджетні кошти.

Відповідно до умов договору № 142 від 26.04.2021 року постачальник зобов`язується поставити Замовникові Бензин А-95 відповідно ДК 021:2015:09130000-9 нафта і дистиляти): бензин А-92 в кількості 13 330 літрів в талонах або скретч-картках, а замовник зобов`язується прийняти та сплатити постачальнику вартість товару у строки та на умовах, встановлених договором (відповідно до п.п. 1.1., 1.2. розділу 1договору).

Ціна договору становить 325 518,60 гривень (пункт 3.1. договору).

Відповідно до пункту 4.1. договору передбачено, що розрахунок за договором проводиться на протязі 7 банківських днів з моменту поставки товару замовнику. Оплата товару здійснюється в національній валюті України у безготівковій формі шляхом перерахування замовником відповідної суми коштів на поточний рахунок постачальника за фактично отриманий товар у строки та на умовах договору.

Відповідно до пункту 5.2. договору передбачено, що відпуск товару здійснюється шляхом надання талонів або скретч-карток на пальне номіналом 10 літрів, 20 літрів, дія яких поширюється в межах України.

Згідно з Акту приймання-передачі паливних карток (талонів) від 14.05.2021 року згідно видаткової накладної № 194 від 14.05.2021 року талони на пальне у кількості 983 штуки: бензин А-92 633штуки по 10 літрів та 350 штук по 20 літрів на суму 325 518,60грн. Позивач оплатив отримані талони на загальну суму 325 518,60грн. повністю згідно з платіжного доручення від 14 травня 2021 року №1771, яке знаходиться в матеріалах справи.

Станом на 23.06.2020 року покупцем отоварено за допомогою талонів «Інтер Кард» лише 980 літрів бензину А-92 на суму 23 931,60грн..

Всупереч укладеному Договору, починаючи з 23.06.2021, при спробі отоварити талони на пальне № та № номіналом 20 літрів на АЗС «WOG», що знаходиться за адресою: Житомирська область, с. Зарічани, Бердичівський Майдан, 8, проте позивачу було відмовлено у відпуску товару (Бензину А 92), пояснюючи це технічними причинами. Зокрема, складено акт про нездійснення відпуску товару від 23.06.2021 зі службовим документом від 23.06.2021 № 2344, які знаходяться в матеріалах справи.

Згідно пункту 8 розділу 5 Договору, право власності на пальне переходить до позивача у момент передачі талонів відповідачем і може бути реалізований у будь-якій момент на АЗС, тобто відповідач зобов`язується забезпечити наявність та передати визначену кількість пального за першою вимогою позивача по факту пред`явлення ним талона на певній АЗС відповідача.

В подальшому з 23.06.2021 АЗС «WOG» припинили отоварювати пальне за наявними картками через технічні причини, про що свідчать фіскальні чеки, які знаходяться в матеріалах справи, про що складено акт про нездійснення відпуску товару від 23.06.2021 року. Листом від 14.07.2021 року №0600-1002-8/52146, позивачем повідомлено відповідача про неможливість отоварення талонів на пальне номіналом 10 літрів, 20 літрів та направлено 10 нових актів про нездійснення відпуску товару за період з 01.07.2021 року по 14.07.2021 рік, які знаходяться в матеріалах справи.

За укладеним договором між позивачем та відповідачем, продавцем (відповідачем) фактично передано 980 літрів бензину А-92 на суму 23 931,60грн., відтак продавцем - Товариством з обмеженою відповідальністю Прайм Лайт фактично не передано 12 350 літрів бензину А-92 вартістю 301 587,00грн.

Відтак, відповідач поставку товару в кількості 12 350 літрів бензину А-92 вартістю 301 587,00грн. не здійснив, сплачену позивачем суму коштів у розмірі 301 587,00грн. не повернув.

Норми права та висновки суду.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму.

Відповідно до ч.1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частина 1 статті 693 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Як встановлено судом, умовами договору (п. 5.8) визначено, що право власності на пальне переходить до позивача у момент передачі талонів відповідачем і може бути реалізований у будь-якій момент на АЗС, тобто відповідач зобов`язується забезпечити наявність та передати визначену кількість пального за першою вимогою позивача по факту пред`явлення ним талона на певній АЗС постачальника.

Таким чином, факт підписання сторонами акту приймання-передачі паливних карток (талонів) від 14.05.2021 року, видаткової накладної № 194 від 14.05.2021 року на загальну суму 325 518,60грн. не свідчив про факт передачі товару позивачу, а лише підтверджував факт передачі скретч-карток/талонів, які надавали позивачу право на отримання відповідної кількості товару у майбутньому.

Водночас, як зазначено позивачем, підтверджується матеріалами справи, не спростовано відповідачем, останнім не передано позивачу замовлений та оплачений товар в кількості 12 350 літрів бензину А-92 на загальну суму 301 587,00грн.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

У відповідності до ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов`язання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення суми сплачених коштів.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 301 587,00грн. основного боргу є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення та підтверджується матеріалами справи.

Щодо розірвання договору, суд зазначає таке.

Позивач просить розірвати договір про закупівлю товарів за бюджетні кошти, укладений між позивачем та відповідачем, оскільки спірний договір належним чином продавцем (відповідачем у справі) не виконується, чим порушено вимоги ст. 193 ГК України, тому позивач зазначає, що є правові підстави для розірвання вищезазначеного договору та просить розірвати договір про закупівлю товарів №142 від 26.04.2021 року.

Згідно зі ст. ст. 179, 180 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно із ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Частиною 2 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

У частинах 1 і 4 статті 631 цього Кодексу передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до розділу 11 договору, цей договір набирає чинності і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2021 року включно, а в частині виконання зобов`язань сторонами до повного їх виконання. У випадку дострокового розірвання договору, постачальник зобов`язаний протягом 3 робочих днів з дати розірвання договору повернути в повному обсязі замовнику кошти, сплачені за непоставлений або повернутий товар.

Окрім того, позивачем скеровано відповідачу повідомлення №0600-0803-8/53947 від 22.07.2021 року про розірвання договору. Натомість листом від 22.07.2021 року №647/2 відповідач повідомив, що зобов`язується виконати взяті на себе зобов`язання згідно з договором та продовжити заправку транспорту позивача за придбаними у нього талонами, проте відповідач не повідомив про дату та час відновлення безперебійного процесу постачання, яке так і не відбулося, талони не отоварювались.

Приписами ст. 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ст. 665 ЦК України).

Оскільки спірний договір про закупівлю товарів за бюджетні кошти, укладений між позивачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області та відповідачем - Товариства з обмеженою відповідальністю Прайм Лайт № 142 від 26.04.2021 року, належним чином відповідачем не виконується, що встановлено судом, тому наявні правові підстави для розірвання договору про закупівлю товарів №142 від 26.04.2021 року.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач не спростував доводів щодо існування простроченої заборгованості, а суд не виявив на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а стягненню підлягають: кошти за невикористані талони у розмірі 301 587,00грн, а договір про закупівлю товарів №142 від 26.04.2021 року підлягає розірванню.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 4523,81 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3351 від 11 серпня 2021 року, тобто за майнову вимогу в еквіваленті 1,5 відсотка від суми позову.

Згідно прохальної частини позовної заяви позивач також просить розірвати договір про закупівлю товарів №142 від 26.04.2021 року.

Відповідно до ч.2 ст.123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом, а саме Законом України „Про судовий збір".

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч.1 ст.4 Закону України Про судовий збір).

Підпунктом 2 п.2 ч.2 ст.4 вказаного Закону передбачено, що розмір ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, за подання позовної заяви за немайнову вимогу, позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 2 270,00грн.

Відповідно до п. 2.23 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» передбачено, що якщо факт недоплати судового збору з`ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може достягнути з позивача належну суму судового збору за результатами вирішення спору.

Відтак, за немайнову вимогу щодо розірвання договору про закупівлю товарів №142 від 26.04.2021 року, судовий збір у розмірі 2270,00грн. слід достягнути з позивача.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведену, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 4523,81грн. за майнову вимогу та 2270,00грн. за немайнову вимогу.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76 - 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Прайм Лайт (79044, м. Львів, вул. Єфремова, будинок 84/1 Б, ідентифікаційний код 42151468) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. Ольжича, 7, , р/р НОМЕР_1 в філії Житомирського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України», МФО 311647) грошові кошти у сумі 301 587,00грн. та 6793,81грн. судового збору.

3. Розірвати договір про закупівлю товарів від 26.04.2021 року №142, укладений між : Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Товариства з обмеженою відповідальністю Прайм Лайт.

4. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. Ольжича, 7, , р/р НОМЕР_1 в філії Житомирського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України», МФО 311647) в дохід державного бюджету 2270,00грн. судового збору за немайнову вимогу у справі.

5. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

6. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 24.12.2021р.

Суддя Коссак С.М.