ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2763/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Стеріоні В.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківської обласної ради (61002, місто Харків, вулиця Сумська, будинок 64; ) 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Комунальне некомерційне підприємства Харківської обласної ради "Обласний центр паліативної медицини "Хоспіс" (61075, місто Харків, вулиця Луї Пастера, будинок 4-А; )
до Фізичної особи-підприємця Кайдалової Яни Віталіївни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 )
про розірвання договору оренди комунального майна, виселення та стягнення коштів
за участю представників:

позивача Крючкова І.М., посвідчення ВА №310 від 25.11.19;

3-ї особи не з`явився;

відповідача не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

12.07.2021 Харківська обласна рада звернулася до Господарського суду харківської області із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Кайдалової Яни Віталіївни, в якій просить суд:

- достроково розірвати договір оренди комунального майна від 21 жовтня 2019 року № 392Н, укладений між Харківською обласною радою та Фізичною особою-підприємцем Кайдаловою Яною Віталіївною;

- виселити Фізичну особою-підприємця Кайдалову Яну Віталіївну з нежитлових приміщень 4-го поверху загальною площею 637,4 м2, у тому числі місць спільного користування площею 35,7 м2, будівлі літ. "А-5", розташованих за адресою: м. Харків, вул. Луї Пастера, 4-А, що знаходяться на балансі Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний центр паліативної медицини "Хоспіс", та зобов`язати повернути зазначене майно Харківській обласній раді за актом приймання-передачі;

- стягнути з Фізичної особи-підприємця Кайданової Яни Віталіївни заборгованість з орендної плати за договором оренди комунального майна від 21 жовтня 2019 року № 392Н на загальну суму 139 754,27 грн., з яких:

70% орендної плати, а саме - 101 644,63 грн. суми заборгованості з орендної плати та пені на суму 1 548,60 грн. за період з 21.10.2019 по 31.05.2021 стягнути на користь Харківської обласної ради;

30% орендної плати, а саме - 35 516,76 грн. суми заборгованості з орендної плати та пені на суму 1 044,28 грн. за період з 21.10.2019 по 31.05.2021 стягнути на користь Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний центр паліативної медицини "Хоспіс".

- покласти на Фізичну особу-підприємця Кайдалову Яну Віталіївну витрати зі сплати судового збору в розмірі 6 810,00 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем свого зобов`язання за договором оренди комунального майна №392Н від 21.10.2019 в частині своєчасної та в повному обсязі сплати орендних платежів за період з 21.10.2019 по 31.05.2021.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.07.2021 прийнято позовну заяву Харківської обласної ради до розгляду та відкрити провадження у справі №922/2763/21. Вирішено, справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Розпочато у справі №922/2763/21 підготовче провадження та призначено підготовче засідання на 09.08.2021. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Комунальне некомерційне підприємства Харківської обласної ради "Обласний центр паліативної медицини "Хоспіс". Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву, із доказами, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем. Зазначено, що відзив повинен відповідати вимогам статті 165 ГПК України. Встановлено, що копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана відповідачем на адресу позивача та третьої особи одночасно із надісланням відзиву до суду. Документи, які підтверджують надіслання відзиву і доданих до нього доказів позивачу та третій особі (листом із описом вкладення) мають бути подані до суду разом із відзивом. Встановлено третій особі п`ятнадцятиденний з дня вручення даної ухвали для подання до суду письмових пояснень щодо позову. Заначено, що копія пояснень та доданих до них документів повинна бути надіслана третьою особою на адресу позивача та відповідача одночасно із надісланням їх до суду. Документи, які підтверджують надіслання пояснень позивачу та відповідачу (листом із описом вкладення) мають бути подані до суду разом із поясненнями. Звернуто увагу сторін на те, що учасники справи подають докази безпосередньо до суду, керуючись вимогами статті 80 ГПК України. Встановлено, що заяви та клопотання, які подаються до суду, повинні відповідати вимогам статей 169, 170 ГПК України.

28.07.2021 через канцелярію господарського суду Харківської області від директора Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний центр паліативної медицини "Хоспіс" надійшли письмові пояснення (вх.№17581 від 28.07.2021), в яких останній підтвердив зазначені в позовній заяві обставини щодо наявності заборгованості відповідача 30% орендної плати, а саме 35 516,76 грн. та пені на суму 1 044,28 грн. за період з 21.10.2019 по 31.05.2021, на підставі чого просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 09.08.2021 відкладено підготовче засідання на 06.09.2021.

12.08.2021 через канцелярію господарського суду Харківської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№18898 від 12.08.2021), де відповідач зазначила, що взаємної згоди на розірвання договору немає, при цьому відповідач намагається належним чином виконувати свої обов`язки, передбачені спірним договором. Вважає, що зазначені позивачем підстави для розірвання договору оренди в односторонньому порядку не є вагомими тому і договір оренди не може бути розірваним без згоди відповідача. Також, відповідач не погоджувався з заявленою позивачем сумою заборгованості, оскільки, як зазначила відповідач, нею було сплачено орендну плату в більшій сумі ніж це зазначає позивач. У зв`язку із зазначеним, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Разом з цим, на переконання відповідача, у зв`язку із виникненням світової пандемії, розмір орендної плати повинен бути знижений або заборгованість відповідача реструктуризована.

06.09.2021 через канцелярію господарського суду Харківської області представник позивача надав відповідь на відзив (вх.№20721 від 06.09.2021), в якій зазначив, що 22 листопада 2019 року Кайдалова Яна Віталіївна сплатила 36100,00 грн. і в призначенні платежу вказала, що ця сума є платою за оренду, авансовий платіж за 3 місяці на перед. З наведеним твердженням позивач не згоден. Стверджує, що призначення платежу, вказане відповідачем, є помилковим, адже договір оренди не передбачає авансових платежів та відповідно до пункту 5.2. договору зобов`язання орендаря за сплатою орендної плати забезпечуються у вигляді завдатку, у розмірі орендної плати за три місяці, передбаченого цим договором та конкурсними пропозиціями, та підлягає сплаті до обласного бюджету та балансоутримувачу строком до 20 листопада 2019 року у співвідношенні, визначеному в пункті 3.3. цього договору. Також, відповідно до письмових доказів, які були надані позивачем до позовної заяви, а саме в розрахунках заборгованості з орендної плати вбачається, що відповідачем було сплачено орендна плата 25.11.2019 у сумі 3987,75 грн., 20.12.2019 у сумі 12200,00 грн., 23.01.2020 у сумі 12073,57 грн. Таким чином, дані платежі є підтвердженням того, що показання відповідача суперечать одне одному, адже відповідач фактично сплачував місячну оренду плату протягом трьох місяців після укладання договору. Отже, враховуючи наведене, позивачем дані кошти були враховані в якості завдатку, як засіб забезпечення виконання зобов`язання та не включені до заборгованості з орендної плати, оскільки безпосередньо дана сума не є орендною платою.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 06.09.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 27.09.2021.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 27.09.2021 відкладено підготовче засідання на 11.10.2021.

За результатами підготовчого засідання 11.10.2021 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі №922/2763/21 та призначено справу до розгляду по суті на 18 жовтня 2021 року о 16:00 годині, на підставі частини другої статті 185, частини першої статті 195 ГПК України. Зазначену ухвалу постановлено без виходу до нарадчої кімнати та занесено до протоколу підготовчого засідання у справі №922/2763/21.

13.10.2021 через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх.№24199 від 13.10.2021), в якій просив суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Кайданової Яни Віталіївни заборгованість з орендної плати за договором оренди комунального майна від 21 жовтня 2019 року № 392Н:

- 70% орендної плати, а саме 83 193,23 грн. суми заборгованості з орендної плати за період з 21.10.2019 по 31.05.2021 стягнути на користь Харківської обласної ради;

- 30% орендної плати, а саме 35 516,76 грн. суми заборгованості з орендної плати та пені на суму 1 044,28 грн. за період з 21.10.2019 по 31.05.2021 стягнути на користь Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний центр паліативної медицини "Хоспіс".

Також, представник позивача повідомив суд про те, що відповідач 27.09.2021 сплатила на користь позивача частину заборгованості у розмірі 20 000,00 грн.

18.10.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання (вх.№24288 від 18.10.2021) про долучення до матеріалів справи доказів, що свідчать про необґрунтованість позову.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 18.10.2021 оголошено перерву до 15.11.2021.

Розпорядженням керівника апарату суду №438/2021 від 24.11.2021 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Рильової В.В. з 10.11.2021, враховуючи, що суддя не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що перешкоджає розгляду справи у строки встановлені Господарським процесуальним кодексом України, враховуючи положення частини дев`ятої статті 32 ГПК України, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2021 головуючим суддею по справі №922/2763/21 визначено суддю Пономаренко Т. О.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.11.2021 прийняти справу №922/2763/21 за позовом Харківської обласної ради до Фізичної особи-підприємця Кайдалової Яни Віталіївни, за участі 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний центр паліативної медицини "Хоспіс", про розірвання договору оренди комунального майна, виселення та стягнення коштів до свого провадження. Повторно розпочато розгляд справи №922/2763/21 по суті. Призначено справу №922/2763/21 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 15.12.2021.

Присутній в судовому засіданні 15.12.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 15.12.2021 не з`явився, явку свого представника не забезпечив. Про причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання відповідача було повідомлено належним чином.

Комунальне некомерційне підприємства Харківської обласної ради "Обласний центр паліативної медицини "Хоспіс", явку свого представника в судове засідання 15.12.2021 не забезпечило. Про причини неявки не повідомило. Про дату, час та місце судового засідання третя особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача було повідомлено належним чином.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Так, процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

Враховуючи положення статей 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

При цьому, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано під час розгляду справи, обумовлені чинним Господарським процесуальним кодексом України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

Відповідно до ст.219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 15.12.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промови представників сторін у судових дебатах, суд встановив наступне.

21.10.2019 між Харківською обласною радою (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Кайдаловою Яною Віталіївною (орендар) було укладено договір оренди комунального майна №392Н (надалі - Договір) (а.с.6-9 т.1).

Відповідно до п.1.1. Договору, 1.1. орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення 4-го поверху загальною площею 637,4 кв.м, у тому числі місця спільного користування площею 35,7 кв.м, будівлі, літ.«А-5», далі - майно, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Луї Пастера, 4-А, що знаходиться на балансі Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний центр паліативної медицини "Хоспіс" (надалі - балансоутримувач), склад і вартість якого визначено відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності про незалежну оцінку майна, складеного станом на 30.05.2019, вартість якого становить 2 574 890,00 грн. без урахування ПДВ.

Майно передається в оренду з метою надання соціальних послуг громадянам похилого віку та інвалідам, які потребують тимчасового або постійного утримання.

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передачі майна (п.2.1.Договору).

Передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною в звіті про незалежну оцінку суб`єкта оціночної діяльності, складеному за Методикою оцінки, затвердженою Кабінетом Міністрів України (п.2.3.Договору).

Обов`язок щодо складання акта приймання-передачі покладається на орендодавця (п.2.4.Договору).

Орендар повертає майно балансоутримувачу або юридичній особі, вказаній орендодавцем, у порядку, визначеному чинним законодавством України та цим Договором.

Майно вважається поверненим з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі (п.2.5.Договору).

Відповідно до п.3.1.Договору, стартова орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно, що знаходиться у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, та пропорцій її розподілу, затвердженої рішенням обласної ради від 01 березня 2012 року №368-УІ, далі - Методика, і становить за рік 205 991,20 грн. без урахування ПДВ та індексів інфляції. Орендна плата за перший місяць оренди жовтень 2019 року становить 17 165,09 грн. без урахування ПДВ та індексу інфляції за жовтень 2019 року, який буде враховано при сплаті.

Ставка орендної плати за конкурсними пропозиціями становить 8% за рік.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п.3.2.Договору).

Орендна плата перераховується щомісяця не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним у співвідношенні:

- 70% до обласного бюджету: р/р иА0020009 в Казначействі України (ЕАП), отримувач коштів - УК в Індустріальномур-нім. Харкова, код ЄДРПОУ УДКСУ - 37999701;

- 30% балансоутримувачу (п.3.3.Договору).

Розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством (п.3.4.Договором).

Відповідно до п.3.5. Договору, орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.3. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Зобов`язання орендаря за сплатою орендної плати забезпечуються у вигляді завдатку, у розмірі орендної плати за три місяці, передбаченого цим Договором та конкурсними пропозиціями, та підлягає сплаті до обласного бюджету та балансоутримувачу строком до 20 листопада 2019 року у співвідношенні, визначеному у п.3.3. цього Договору (п.5.2.Договору).

Згідно п.5.3. Договору, орендар зобов`язався своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до п.10.1.Договору, цей Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 21 жовтня 2019 року по 20 вересня 2022 року включно.

Зміни до умов цього Договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною (п.10.3.Договору).

В той же день, сторони погодили розрахунок орендної плати за оренду комунального майна (Додаток №1) (а.с.9 т.1).

Так, 21.10.2019 згідно Акту приймання-передачі орендованого майна, на підставі Договору в строкове платне користування орендарю були передані нежитлові приміщення 4-го поверху загальною площею 637,4 м2, у тому числі місця спільного користування площею 35,7 м2, будівлі, літ. «А-5», які знаходяться на балансі Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний центр паліативної медицини «Хоспіс», розташовані за адресою: вул. Луї Пастера, буд. 4-А, м. Харків. Майно було передано для використання його з метою надання соціальних послуг громадянам похилого віку та інвалідам, які потребують тимчасового або постійного утримання (а.с.10 т.1).

Як стверджує позивач, в ході виконання Договору обов`язки по оплаті орендної плати відповідач виконував із порушенням як строків так і розмірів щомісячних платежів.

23.09.2020 через систематичне порушення договору в частині своєчасності та повноти сплати орендних платежів позивач надіслав на адресу відповідача претензію №01-37/2665 про сплату заборгованості за користування комунальним майном на загальну суму 63047,68 грн. (а.с.11-12 т.1).

10.12.2020 позивач надіслав на адресу відповідача претензію №01-37/3519 про сплату заборгованості за користування комунальним майном на загальну суму 71747,67 грн. (а.с.13-14 т.1).

У відповідь на претензії, 29.12.2020 відповідач направив позивачу лист, яким відповідач визнав факт існування боргу та зобов`язався сплатити його до 20.03.2021 та своєчасно оплачувати поточні нарахування (а.с.15 т.1).

27.01.2021 позивач повторно звернувся до відповідача з претензію №01-37/231 про сплату заборгованості за користування комунальним майном на загальну суму якої 85 471,36 грн. (а.с.16-18 т.1).

Як стверджує позивач, протягом січня-березня 2020 року відповідачу вдалося зменшити борг, проте повного розрахунку так і не відбулося. Поточні платежі відповідач, як і раніше, здійснював несвоєчасно.

31.03.2021 року позивач повторно звернувся до відповідача з претензією №01-37/962 про сплату заборгованості за користування комунальним майном в сумі 77554,34 грн. (а.с.19-20 т.1).

Проте, відповідач свої зобов`язання по сплаті орендної плати за користування комунальним майном належним чином так і не виконав, що й стало для позивача підставою для звернення з даним позовом до суду.

Також, як стверджує позивач, обов`язки по сплаті оренди відповідач не виконав і по відношенню до балансоутримувача.

Через те балансоутримувач направляв відповідачу претензії №427 від 30.12.2020 про сплату заборгованості на суму 47592,90 грн. та №113 від 22.04.2021 про сплату заборгованості на суму 63 675,56 грн. (а.с.34-42 т.1).

На переконання позивача, факт порушення умов договору та прав позивача є достатніми правовими підставами для дострокового розірвання договору, виселення відповідача з орендованих приміщень та стягнення з нього заборгованості по орендній платі на загальну суму 119 754,27 грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).

Відповідач надала копію квитанції №0.0. від 14.11.2019 на суму 15 500,00 грн. з призначенням платежу: оплата згідно договору оренди №392Н комунального майна від 21.10.2019 (а.с.79 т.1).

Разом з цим, відповідач надала копію квитанції №0.0..1 від 22.11.2019, відповідно до яких Кайдалова Яна Віталіївна сплатила 36 100,00 грн. та в призначенні платежу вказала, що ця сума є платою за оренду майнових комплексів та іншого майна, що у комунальній власності, авансовий платіж за 3 місяці, договір оренди №392Н.

З наведеним твердженням позивач не згоден. Стверджує, що призначення платежу вказане відповідачем є помилковим, адже договір оренди не передбачає авансових платежів та відповідно до пункту 5.2. договору зобов`язання орендаря за сплатою орендної плати забезпечуються у вигляді завдатку, у розмірі орендної плати за три місяці, передбаченого цим договором та конкурсними пропозиціями, та підлягає сплаті до обласного бюджету та балансоутримувачу строком до 20 листопада 2019 року у співвідношенні, визначеному в пункті 3.3. цього договору.

Разом з цим, як було встановлено судом, 07.04.2020 до Харківської обласної ради надійшов лист від відповідача вих.№08/20 (вх.3029/01-37 від 07.04.2020) з пропозицією зменшити на період карантину орендну плату на 50% (а.с.105 т.1).

З метою всебічного розгляду порушеного питання 05.05.2020 Харківська обласна рада звернулася до балансоутримувача з листом вих.№01-37/1096, у якому просила надати пропозиції з цього приводу, а також підтвердити факт використання орендарем приміщення (а.с.104 т.1).

Того ж дня позивач звернувся до відповідача з листом від 05.05.2020 вих.№01-37/1114 з проханням надати докази неможливості користуватися орендованим приміщенням, наприклад: акт опечатування об`єкта оренди, показники лічильників, внутрішні накази по підприємству, що встановлюють особливий режим роботи під час карантину, інформацію від податкового органу, яка може засвідчити, що суб`єкт не отримував під час карантину доходу від використання об`єкта оренди тощо (а.с.102 т.1).

У відповідь на лист №01-37/1096 балансоутримувач повідомив листом від 15.05.2020, вих№179, що з метою з`ясування обставин оренди відповідачем приміщень "Хоспісу" була створена комісія. За результатами комісійного огляду приміщень було встановлено факт провадження орендарем господарської діяльності, зокрема, наявність адміністратора, доглядальниці та безпосередньо пацієнтів похилого віку. Тобто, орендовані приміщення використовуватися відповідачем за призначенням. Підсумовуючи, балансоутримувач зазначав, що не вбачає підстав для зменшення суми орендної плати (а.с.113 т.1).

Також, дане питання було розглянуто на засіданнях депутатський комісій, а саме на комісії з питань спільної власності територіальних громад області, де було вирішено відмовити в звільненні від сплати орендної плати за користування майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області на період дії карантину суб`єктам господарської діяльності, зокрема, Фізичній особі-підприємцю Кайдаловій Яні Віталіївні в зв`язку з наявними підтвердження балансоутримувачів про фактичне використання об`єктів оренди в період дії карантину, або де діяльність суб`єктів не було обмежено карантином.

За результатами опрацювання звернення відповідача, Харківська обласна рада направила лист від 09.11.2020 вих.№01-37/3158 до відповідача в якому повідомила про те, що відмовляє у задоволенні прохання щодо зменшення орендної плати (а.с.101 т.1).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору - ст. 611 ЦК України.

Згідно ст.193 ГК України та ст.526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відносини сторін даного договору регулюються також Законом України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції чинній на дату укладення договору оренди), який є спеціальним законом з питань оренди державного та комунального майна та, відповідно до частин першої та другої ст. 1, регулює організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Статтею 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції чинній на дату укладення договору оренди), визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно зі ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції чинній на дату укладення договору оренди) за договором оренди орендаря може бути зобов`язано використовувати об`єкт оренди за цільовим призначенням відповідно до профілю виробничої діяльності підприємства, майно якого передано в оренду, та виробляти продукцію в обсягах, необхідних для задоволення потреб регіону. Орендар зобов`язаний використовувати та зберігати орендоване майно відповідно до умов договору, запобігати його пошкодженню, псуванню. Орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Частиною 1 ст.19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції чинній на дату укладення договору оренди) визначено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

За змістом статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції чинній на дату укладення договору оренди) одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об`єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем. Договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Аналогічні за змістом підстави визначені ст.291 ГК України.

27.12.2019 набув чинності Закон України Про оренду державного та комунального майна № 157-IX від 03.10.2019, який згідно п. 1 Прикінцевих та перехідних положень був введений в дію з 01.02.2020. При цьому, згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закон України Про оренду державного та комунального майна № 2269-XII від 10.04.1992 із наступними змінами з дня введення в дію Закону № 157-IX визнано таким, що втрачає чинність.

Відповідно до преамбули Закон України Про оренду державного та комунального майна № 157-IX від 03.10.2019 цей Закон визначає правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна. майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України Про оренду державного та комунального майна №157-IX від 03.10.2019 орендодавцями державного майна є:

а) Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо єдиних майнових комплексів, нерухомого майна (будівель, споруд, їх окремих частин), а також майна, що не увійшло до статутного капіталу, що є державною власністю (крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та національних галузевих академій наук, а також майна, що належить вищим навчальним закладам та/або науковим установам, що надається в оренду науковим паркам та їхнім партнерам, та інших випадків, передбачених галузевими особливостями оренди майна);

б) органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо єдиних майнових комплексів, нерухомого майна та майна, що не увійшло до статутного капіталу, яке належить Автономній Республіці Крим;

в) органи, уповноважені представницькими органами місцевого самоврядування, - щодо єдиних майнових комплексів, нерухомого майна і споруд, майна, що не увійшло до статутного капіталу, яке перебуває у комунальній власності;

г) балансоутримувачі - щодо:

нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 400 квадратних метрів на одного балансоутримувача, якщо менший розмір площі не встановлено рішенням представницького органу місцевого самоврядування - щодо об`єктів комунальної власності або галузевими особливостями оренди майна;

нерухомого майна для організації та проведення науково-практичних, культурних, мистецьких, громадських, суспільних та політичних заходів - на строк, що не перевищує п`яти календарних днів протягом шести місяців, а також щодо майна, яке передається суб`єктам виборчого процесу для проведення публічних заходів (зборів, дебатів, дискусій) під час та на період виборчої кампанії;

нерухомого майна для організації та проведення науково-практичних, культурних, мистецьких, громадських, суспільних та політичних заходів - на строк, що не перевищує 30 календарних днів протягом одного року щодо кожного орендаря, якщо балансоутримувачем є державне або комунальне підприємство, установа, організація, що здійснює діяльність з організування конгресів і торговельних виставок;

іншого окремого індивідуально визначеного майна;

ґ) державне підприємство із забезпечення функціонування дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних міжурядових організацій в Україні Державного управління справами - щодо нерухомого майна та іншого окремого індивідуально визначеного майна цього підприємства, що передається дипломатичним представництвам та консульським установам іноземних держав, представництвам міжнародних міжурядових організацій в Україні.

Пунктом 10 частини 1 статті 1 Закону України Про оренду державного та комунального майна №157-IX від 03.10.2019, визначено, що орендою є речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна №157-IX від 03.10.2019 визначено, що орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.

Орендна плата визначається за результатами аукціону.

У разі передачі майна в оренду без проведення аукціону орендна плата визначається відповідно до Методики розрахунку орендної плати, яка затверджується Кабінетом Міністрів України щодо державного майна та представницькими органами місцевого самоврядування - щодо комунального майна.

У разі якщо представницький орган місцевого самоврядування не затвердив Методику розрахунку орендної плати, застосовується Методика, затверджена Кабінетом Міністрів України.

Орендна плата підлягає коригуванню на індекс інфляції згідно з Методикою розрахунку орендної плати. Якщо орендар отримав майно в оренду без проведення аукціону, відповідне коригування орендної плати на індекс інфляції здійснюється щомісячно.

Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Укладаючи договір оренди комунального майна №392Н від 21.10.2019, відповідач зобов`язався не лише сплачувати орендні платежі за орендовані нежитлові приміщення 4-го поверху загальною площею 637,4 кв.м, у тому числі місця спільного користування площею 35,7 кв.м, будівлі, літ.«А-5», розташоване за адресою: м. Харків, вул. Луї Пастера, 4-А, що знаходиться на балансі Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний центр паліативної медицини "Хоспіс", перераховуючи орендну плату щомісяця не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним у співвідношенні:

- 70% до обласного бюджету;

- 30% балансоутримувачу.

Проте, як було встановлено судом та не спростовано відповідачем, останній не виконував взяті на себе зобов`язання з оплати орендної плати у строки та у розмірі погоджені сторонами в Договорі, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість, а саме:

- зі сплати 70% орендної плати на користь Харківської обласної ради у розмірі 83 193,23 грн. за період з 21.10.2019 по 31.05.2021;

- зі сплати 30% орендної плати на користь Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний центр паліативної медицини "Хоспіс" у розмірі 35 516,76 грн. за період з 21.10.2019 по 31.05.2021.

Доказів сплати відповідачем заборгованості за утримання орендованих приміщень матеріали справи не містять.

Навпаки, матеріали справи містять лист від 29.12.2020 відповідача, відповідно до якого останній визнав факт існування боргу та зобов`язався сплатити його до 20.03.2021 та своєчасно оплачувати поточні нарахування.

Таким чином, відповідачем у вищезазначеному листі від 29.12.2020 було визнано заборгованість станом на від 29.12.2020 в повному обсязі.

В свою чергу відповідач стверджує, що на період дії карантину, у зв`язку із встановленням органами державної влади та місцевого самоврядування певних заборон та обмежень, відповідача повинно бути звільнено від відповідальності зі сплати орендної плати.

Так, право на звільнення від орендної плати за певних умов передбачено Цивільним кодексом України (стаття 762).

Відповідно до ч.6 ст.762 ЦК України, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Разом з цим, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30.03.2020 (зі змінами), внесені зміни до Цивільного кодексу з метою конкретизації умов, за яких орендарі мають право на звільнення та в якому розмірі.

Відповідно до пункту 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України установити, що з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року №211 (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.

У випадку, визначеному абзацом першим цього пункту, розмір плати за користування майном не може перевищувати сукупний (пропорційно до орендованої площі) обсяг витрат, які наймодавець здійснив або повинен буде здійснити за відповідний період для внесення плати за землю, сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і сплати вартості комунальних послуг.

Зазначені витрати покладаються на наймача як плата за користуванням майном за відповідний період пропорційно площі нерухомого майна, яку він наймає відповідно до договору, якщо договором не передбачений обов`язок наймача самостійно сплатити ці витрати повністю або частково.

Ця норма не поширюється на суб`єктів господарювання, які впродовж дії карантину фактично здійснювали діяльність з використанням цього майна в своїй господарській діяльності в повному обсязі, а також на договори найму майна, яке належить територіальній громаді.

Суд зауважує, що обмежень щодо частини діяльності відповідача, зокрема надання соціальних послуг громадянам похилого віку та інвалідам, які потребують тимчасового або постійного утримання, на період дії карантину встановлено не було.

Доказів добровільного врегулювання сторонами питання розміру орендної плати, зокрема звільнення від такої плати в період дії карантину в повному чи частковому обсязі, матеріали справи не містять.

Так, у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 (із змінами) встановлено карантин на усій території України з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, дія якого продовжувалась, зокрема, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів", від 22 липня 2020 року № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України (ст.ст.1, 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»).

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України).

Тому, оголошення карантину та законодавче внесення його до переліку форс-мажорних обставин автоматично не звільняє від виконання грошових зобов`язань. Боржник має обґрунтувати як саме обставини форс-мажору унеможливлюють виконання відповідних зобов`язань.

Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю (ч. 1 ст. 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні № 671/97-ВР).

Матеріали справи не містять жодних належних чи допустимих доказів того, що відповідач в період дії карантину не міг та не використовував спірне орендоване майно з метою визначеною умовами Договору.

Навпаки, як свідчать матеріали справи, дане питання було розглянуто на засіданнях депутатський комісій, а саме на комісії з питань спільної власності територіальних громад області, де було вирішено відмовити в звільненні від сплати орендної плати за користування майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області на період дії карантину суб`єктам господарської діяльності, зокрема, Фізичній особі-підприємцю Кайдаловій Яні Віталіївні в зв`язку з наявними підтвердження балансоутримувачів про фактичне використання об`єктів оренди в період дії карантину, або де діяльність суб`єктів не було обмежено карантином.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості з орендної плати перед позивачем у розмірі 83 193,23 грн. та перед Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради "Обласний центр паліативної медицини "Хоспіс" у розмірі 35 516,76 грн. за період з 21.10.2019 по 31.05.2021, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з оплати орендної плати на користь Харківської обласної ради у розмірі 83 193,23 грн. за період з 21.10.2019 по 31.05.2021 та з оплати орендної плати на користь Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний центр паліативної медицини "Хоспіс" у розмірі 35 516,76 грн. за період з 21.10.2019 по 31.05.2021, є обґрунтованими, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Разом з цим, згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частина 1 статті 217 Господарського кодексу України визначає, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Частина 2 зазначеної статті визначає такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання передбачені, зокрема, ст.ст. 549, 611, 625 ЦК України.

Відповідно до ст.230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Застосування штрафних санкцій, спрямовано перш за все на покарання за допущене правопорушення.

Крім того, невиконання або неналежне виконання боржником свого грошового зобов`язання не може бути залишене без реагування та застосування до нього міри відповідальності, оскільки б це суперечило загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 Цивільного кодексу України).

Згідно зі частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України, у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Разом з тим, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Відповідно до п.4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 №10 даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

В силу приписів статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідальність у вигляді пені також була передбачена сторонами п.3.5. Договору.

Як пояснив позивач, заборгованість з пені дійсно нараховувалась за період дії Договору, тобто з 21.10.2019 по 31.05.2021, але за весь період договору разом нараховано пеню на суму 6 968,82 грн., сплачено відповідачем лише 5 420,22 грн., тобто різниця на суму 1 548,60 грн., яка нарахована за останні 6 місяців, залишається несплаченою і саме цю суму Харківська обласна рада має намір стягнути.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши надані позивачем до позовної заяви розрахунки пені судом встановлено, що відповідні розрахунки позивачем здійснено арифметично вірно, а тому суд задовольняє позовні вимоги в цій частині.

В свою чергу відповідач, посилаючись у відзиві на позовну заяву на ст.258 ЦК України про застосування позовної давності в один рік щодо пені, клопотання про застосування такої позовної давності не заявляв, а тому судом дане питання не розглядається.

Щодо розірвання договору оренди комунального майна №392Н від 21.10.2019, виселення відповідача та повернення орендованого майна, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що підставою зміни або розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору є істотне порушення договору другою стороною. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом з урахуванням того, що істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору; це створює неможливість для другої сторони досягнення цілей договору, у даному випадку своєчасного надходження коштів до бюджету за оренду майна.

На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав передбачених ст. 783, та п.1 ст. 784 ЦК України у порядку встановленому ст.188 ГК України.

Судом встановлено, що відповідач, в порушення умов договору не сплачував платежі з оплати орендної плати, на підставі чого у останнього утворилась заборгованість, яка станом на день прийняття даного рішення складає 119 754,27 грн.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність заборгованості відповідача по оплаті орендних платежів у загальному розмірі 119 754,27 грн., що є істотним порушення умов Договору, позовні вимоги про розірвання договору оренди комунального майна №392Н від 21.10.2019 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Так, пунктом 2.5.Договору сторони визначили, що орендар повертає майно балансоутримувачу або юридичній особі, вказаній орендодавцем, у порядку, визначеному чинним законодавством України та цим Договором. Майно вважається поверненим з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України Про оренду державного та комунального майна № 157-IX від 03.10.2019, у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Відповідно до 1 ч. ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Беручи до уваги вищезазначене, враховуючи розірвання договору оренди комунального майна №392Н від 21.10.2019, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про виселення Фізичної особи-підприємця Кайдалової Яни Віталіївни з нежитлових приміщень 4-го поверху загальною площею 637,4 м2, у тому числі місць спільного користування площею 35,7 м2, будівлі літ. "А-5", розташованих за адресою: м. Харків, вул. Луї Пастера, 4-А, що знаходяться на балансі Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний центр паліативної медицини "Хоспіс", та повернення зазначеного майна Харківській обласній раді за актом приймання-передачі також підлягають задоволенню.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у Постанові від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Харківської обласної ради до Фізичної особи-підприємця Кайдалової Яни Віталіївни про розірвання договору оренди комунального майна, виселення та стягнення коштів задовольнити.

Розірвати договір оренди комунального майна від 21 жовтня 2019 року №392Н, укладений між Харківською обласною радою та Фізичною особою-підприємцем Кайдаловою Яною Віталіївною.

Виселити Фізичну особою-підприємця Кайдалову Яну Віталіївну з нежитлових приміщень 4-го поверху загальною площею 637,4 кв.м., у тому числі місць спільного користування площею 35,7 м2, будівлі літ. "А-5", розташованих за адресою: м. Харків, вул. Луї Пастера, 4-А, що знаходяться на балансі Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний центр паліативної медицини "Хоспіс", та зобов`язати повернути зазначене майно Харківській обласній раді за актом приймання-передачі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кайданової Яни Віталіївни заборгованість з орендної плати за договором оренди комунального майна від 21 жовтня 2019 року №392Н, а саме:

на користь Харківської обласної ради (р/р UA0020649 в Казначействі України (ЕАП), отримувач коштів ГУК Харківської області, Харківська МТГ, , код класифікації бюджету - 22080400) 70% суми заборгованості з орендної плати у розмірі 83 193 (вісімдесят три тисячі сто дев`яносто три) грн. 23 коп. за період з 21.10.2019 по 31.05.2021;

на користь Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний центр паліативної медицини "Хоспіс" (р/р НОМЕР_2 в Харківському ГРУ АТ КБ «Приватбанк») 30% суми заборгованості з орендної плати у розмірі 35 516 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот шістнадцять) грн. 76 коп. за період з 21.10.2019 по 31.05.2021 та пеню у розмірі 1 044 (одна тисяча сорок чотири) грн. 28 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кайданової Яни Віталіївни на користь Харківської обласної ради суму судового збору у розмірі 6 810 (шість тисяч вісімсот десять) грн.00 коп.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "28" грудня 2021 р.

Суддя Т.О. Пономаренко