ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"28" грудня 2021 р. Справа № 924/875/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., при секретарі судового засідання Крупській В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Красилівської міської ради Хмельницької області м. Красилів

до 1. Фермерського господарства "Агроздобуток" с. ЩиборівкаКрасилівського району Хмельницької області

до 2. Фізичної особи ОСОБА_1 м. Красилів

про розірвання Договору оренди земельної ділянки від 31.12.2012р.

За участю представників учасників справи:

від позивача: Білоконь В.А. згідно виписки з ЄДР

Слободянюк М.О. згідно виписки з ЄДР

від відповідача 1: Лукіянчук О.М. згідно ордеру серії ВХ №1017594 від 27.09.2021р.

від відповідача 2: Лукіянчук О.М. згідно ордеру серії ВХ №1017595 від 27.09.2021р.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

28.12.2021р. в судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

25.08.2021р. на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Красилівської міської ради Хмельницької області м. Красилів до Фермерського господарства "Агроздобуток" с. ЩиборівкаКрасилівського району Хмельницької області та до Фізичної особи ОСОБА_1 м. Красилів про розірвання Договору оренди земельної ділянки від 31.12.2012р., укладений між Красилівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 та зареєстрований 13.11.2012р. в управлінні Держкомзему у Красилівському районі Хмельницької області у державному реєстрі земель за №06466 щодо передачі в оренду земельних ділянок загальною площею 147,4561га.

В обгрунтування позовних вимог зазначає про те, що відповідач 2 всупереч умовам Договору оренди земельної ділянки від 31.12.2012р. (де зазначено, що земельні ділянки передаються в оренду для ведення фермерського господарства) передав в суборенду земельні ділянки (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва).

Наголошує на тому, що ОСОБА_1 на умовах спрощеного порядку одержав у користування земельні ділянки державної (в подальшому комунальної) власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою - без проведення земельних торгів, отримав в оренду земельні ділянки, без наміру і самостійно здійснювати фермерське господарство, та передав в подальшому у суборенду земельні ділянки з 01.01.2014 р. по 01.01.2022 р. Зазначає, що з 2014року фактично користувачами земельних ділянок були та є суб`єкти господарювання, які не є фермерським господарством та не могли використовувати земельні ділянки для ведення фермерського господарства. Факти обробітку та використання земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ТОВ "Золоте колосся 2017" підтверджується листом №19 від 08.08.2021 року, згідно якого вказане товариство на території Кульчинівського старостинського округу має в обробці по договорам суборенди (орендар ОСОБА_1) 147,4584 га землі. У зв`язку з тим, що суборендарі земельних ділянок не є фермерським господарством, вказані суб`єкти могли користуватися даними земельними ділянками з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за результатами проведених земельних торгів (аукціону).

Зауважує, що частиною 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно; перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди (ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до п. "а" ч. 1, ст. 96 ЗК України, 35 Закону України "Про охорону земель", ст. 8 Закону України "Про оренду землі" землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням. Зазначає, що земельні ділянки для ведення фермерського господарства (код 01.02), не можуть прирівнюватися до земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; оскільки вони належать до різних видів цільового призначення земель сільськогосподарського призначення, що прямо підтверджується Класифікацією видів цільового призначення земель, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051, а також наказом Держкомзему від 23.07.2010 № 548 "Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель" (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 1 листопада 2010 р. за № 1011/18306). Чинне земельне законодавство України, зокрема, у ст.ст. 18-21 Земельного кодексу і України не містить приписів, які б дозволяли "прирівнювати" один до одного або б ототожнювали різні види цільового використання: земельних ділянок. Натомість, пункт п`ятий статті 20 Земельного кодексу України забороняє власникам самостійно визначати види використання земельних ділянок в межах категорії земель сільськогосподарського призначення. Інші акти законодавства, які не регулюють правовідносини щодо встановлення та зміни цільового призначення земельних ділянок не можуть бути підставою для "прирівнювання" правового режиму земельних ділянок, які належать до різних видів цільового призначення. Відповідні висновки узгоджується з позицією Верховного суду наведеною у постанові від 12.12.2019 у справі №904/1054/19. Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 01.06.2021 у справі №925/929/19 зауважила, що власники або користувачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення певного виду використання мають використовувати їх виключно в межах вимог, встановлених статтями 31, 33-37 ЗК України для такого виду використання. Зазначені норми права розрізняють категорії земель за їх цільовим призначенням та види використання земельної ділянки в межах кожної категорії земель. Зміна цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення на іншу категорію цільового призначення здійснюється за погодженими проектами землеустрою щодо їх відведення. Користувачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення повинні використовувати такі земельні ділянки відповідно до того виду. Наголошує, що у частинах 1 та 2 ст. 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, На що вона розраховувала при укладенні договору. Наведені обставини порушення цільового використання земельних ділянок свідчить про істотне порушення умов Договору оренди земельної ділянки від 31.10.2012 року, який зареєстрований 13.11.2012 року в управлінні Держкомзему у Красилівському районі Хмельницької області у державному реєстрі земель за № 06466, укладений між Красилівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1, отже є підставою для його розірвання.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2021р. позовну заяву передано для розгляду судді Кочергіній В.О.

Ухвалою суду від 06.09.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №924/875/21, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 11год. 00хв. 05.10.2021р.

29.09.2021р. представником відповідача 1 та відповідача 2 подано відзив на позов (вх.№05-22/7944/21) із запереченнями. У відзиві зазначає про те, що відповідачем 1 було подано заяву до Красилівської районної державної адміністрації про надання йому дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, які розташовані, зокрема, за межами населеного пункту Кульчинівської сільської ради з дотриманням вимог ч. 6 ст. 188 Земельного Кодексу України. Голова Красилівської РДА своїм розпорядженням №488/2012-р від 03.10.2012р. затвердив проекти землеустрою, керуючись нормами ст.ст. 6,13,21,41 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", ст.ст. 17,122,124,126,134,186, п. 12 розділу Х Перехідних положень Земельного Кодексу України, пропозицій управління Держкомзему у Красилівському районі від 03.10.2012р. №04-05-03/2523. В подальшому, 12.12.2012р. відповідачем 1 було створено та зареєстровано Фермерське господарство "Агроздобуток". Відповідач 1 та відповідач 2, у відзиві вважають, що вказані факти спростовують та суперечать твердженню позивача щодо отримання відповідачем 1 в користування земельних ділянок на умовах спрощеного порядку без наміру самостійно здійснювати фермерське господарство. У відзиві відповідач 1 та відповідач 2 зазначають про те, що відповідач 1 щорічно сплачує орендну плату згідно податкових повідомлень-рішень на рахунок органу місцевого самоврядування, з 2018р. - на рахунок Красилівської міської ради Красилівської ОТГ, що не спростовується позивачем. Звертає увагу суду на те, що відповідач 1 відповідно до оскаржуваного Договору має право самостійно господарювати на орендованих ним земельних ділянках відповідно до умов Договору. П.9-11 Договору оренди зазначає, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від грошової оцінки землі в сумі 80 656,14 грн в рік. Обчислення розміру орендної пати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції. Орендна плата вноситься у такі строки-щомісячно. За умовами н.15-16 оскаржуваного Договору оренди земельних ділянок від 31.10.2012 року земельні ділянки передані ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, цільове призначення земельних ділянок - землі сільськогосподарського призначення. Відповідно до ст.1 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, а згідно п.3 ст. 24 вказаного Закону фермерське господарство має право вступати в договірні відносини з будь-якими юридичними або фізичними особами, органами державної влади та органами місцевого самоврядування. Відповідно до п.2 оскаржуваного Договору оренди ОСОБА_1 передано земельні ділянки площею 147,4561 га, які є ріллею. Права та обов`язки орендодавця визначені пунктами 28 та 29 Договору оренди земельних ділянок від 31.10.2012 року. Пунктом 30 оскаржуваного Договору оренди земельних ділянок від 31.10.2012 року визначено права орендаря: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; передавати земельні ділянки в суборенду; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно - побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи;здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем (за умови отримання відповідного дозволу). Обов`язки орендаря визначені п.31 Договору оренди земельних ділянок, де вказано, що орендар зобов`язаний: виконувати умови цього договору; приступати до використання земельних ділянок після державної реєстрації договору; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження), передбаченому законом або договором оренди;дотримуватися використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п`ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки надати копію договору відповідному органу державної податкової служби. В договорі оренди земельних ділянок зазначено, що права та обов`язки сторін визначаються відповідно до Закону України "Про оренду землі". Статтею 8 Закону України "Про оренду землі" унормовано, що орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення. З урахуванням наведеного вважає, що орендар має право самостійно господарювати на орендованих земельних ділянках, використовувати земельні ділянки згідно їх цільового призначення - землі сільськогосподарського виробництва та передавати земельні ділянки в суборенду, що не суперечить вимогам Закону України "Про оренду землі". Додатково повідомляє, що 27.09.2021р. відповідачем 1 було направлено до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області заяву про проведення перевірки щодо цільового використання земельних ділянок згідно оскаржуваного Договору оренди. У відзиві відповідач 1 також зазначає про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести становлять 10000грн. за надання правничої допомоги. До відзиву додано докази, в підтвердження викладених обставин та заперечень, а також докази надсилання відзиву на адресу позивача.

05.10.2021р. позивачем подано відповідь на відзив (вх.№05-22/8075/21). У відповіді зазначає про те, що користувачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення повинні використовувати такі земельні ділянки відповідно до того виду використання, за яким ці земельні ділянки були передані їм власником. Звертає увагу суду на те, що при наданні в суборенду земельних ділянок, які були надані для ведення фермерського господарства, нівелюється сам принцип надання вказаних земельних ділянок в спрощеному порядку, для вказаної мети, які були надані в оренду без проведення земельних торгів/аукціону, оскільки, вказаними діями можна обійти обов`язкову процедуру надання земельних ділянок в оренду на умовах земельних торгів/аукціону. У відповіді позивач просив суд не брати до уваги пояснення, міркування та аргументи наведених відповідачем 1 та відповідачем 2 у відзиві заперечень.

04.11.2021р. на адресу суду представником відповідача 1 та відповідача 2 подано клопотання (вх.№05-22/8921/21) про долучення до матеріалів справи додаткових доказів по справі. Адресовані до суду докази судом оглянуто та долучено до матеріалів справи.

22.11.2021р. на адресу суду від позивача надійшли письмові пояснення (вх.№05-22/9394/21). До пояснень додано докази їх надсилання на адресу відповідача 1 та відповідача 2.

30.11.2021р. представником відповідача 1 та відповідача 2 подано до суду клопотання (вх. №05-22/9629/21) про долучення до матеріалів справи додаткових доказів. Адресовані до суду докази судом оглянуто та долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 30.11.2021р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 14год. 30хв. 06.12.2021р.

Ухвалою суду від 06.12.2021р. у зв`язку з неявкою представників учасників справи судове засідання для розгляду справи по суті відкладено на 11год. 28.12.2021р.

В судовому засіданні 28.12.2021р. представники позивача наполягали на задоволенні позовних вимог з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідачів з приводу поданого позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позов.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, висловлені в судовому засіданні, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги суд встановив наступне.

31.10.2012р. між Красилівською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та ОСОБА_1 (Орендар) було укладено Договір оренди земельної ділянки.

Відповідно умов договору, Орендодавець, на підставі розпорядження голови Красилівської районної державної адміністрації від 03 жовтня 2012 року №488/2012-р надає, а Орендар приймає в довгострокове платне користування земельні ділянки (землі резерву та запасу) для ведення фермерського господарства, які знаходяться за межами с. Кульчини Кульчинівської сільської ради, Красилівського району Хмельницької області (п. 1 Договору).

Згідно п. 2 Договору, в оренду передаються земельні ділянки загальною площею 147,4561га, у тому числі рілля: - 7,6321га; - 51,1711га; - 11,7593га; - 31,4664га; - 10,6196 га; - 8,3003га; - 9,9242га; - 16,5861га.

За змістом п.2.1 Договору земельні ділянки виділені в натурі на місцевості:

Загальна площа земельної ділянки №1 - 7,6312га (кадастровий номер земельної ділянки №1 - :03:001:0050, нормативно грошова оцінка земельної ділянки -114559грн. 67коп.) (пп.2.2.1, 2.2.2, 2.2.3).

Загальна площа земельної ділянки №2 - 51,1711га (кадастровий номер земельної ділянки №2 - : 03:001:0051, нормативно грошова оцінка земельної ділянки - 951775грн. 72коп.) (пп.2.3.1, 2.3.2, 2.3.3).

Загальна площа земельної ділянки №3 - 11,7593 га ( кадастровий номер земельної ділянки - :03:002:0022, нормативно грошова оцінка - 211138грн. 42коп.) (пп.2.4.1, 2.4.2, 2.4.3).

Загальна площа земельної ділянки №4 - 31,4664 га (кадастровий номер земельної ділянки №4 - :03:003:0014, нормативно грошова оцінка земельної ділянки 530525грн. 84коп.) (пп.2.5.1, 2.5.2, 2.5.3).

Загальна площа земельної ділянки №5 - 10,6198га (кадастровий номер земельної ділянки №5 - :03:005:0049, нормативно-грошова оцінка земельної ділянки №5 - 194358,13 грн. (пп.2.6.1, 2.6.2, 2.6.3).

Загальна площа земельної ділянки №6 - 8,3003га (кадастровий номер :03:006:0033, нормативно грошова оцінка - 184824грн. 35коп.) (пп.2.7.1, 2.7.2, 2.7.3).

Загальна площа земельної ділянки №7 - 9,9242га (кадастровий номер :03:005:0050, нормативно грошова оцінка - 219512грн. 91коп.) (пп.2.8.1, 2.8.2, 2.8.3).

Загальна площа земельної ділянки №8 - 16,5861га (кадастровий номер :03:004:0036, нормативно грошова оцінка - 281843грн. 74коп.) (пп.2.9.1, 2.9.2, 2.9.3).

Згідно з п. 5 Договору, нормативна грошова оцінка земельних ділянок становить 2688538грн. 11коп./га.

Пунктами 8, 9 Договору встановлено, що Договір укладено на 49 років (у разі укладання Договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою).

Після закінчення строку дії Договору Орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від грошової оцінки землі в сумі 80656грн. 14коп. в рік.

Згідно з п.п. 15, 16 Договору, земельні ділянки передаються в оренду для ведення фермерського господарства.

Цільове призначення земельних ділянок - землі сільськогосподарського призначення.

Відповідно до п. 28 Договору, Орендодавець має право, зокрема, вимагати від Орендаря використання земельних ділянок за цільовим призначенням згідно з Договором оренди; розірвати Договір за рішенням суду достроково, у випадках: порушення Орендарем умов Договору; нецільового використання чи невикористання за призначенням об`єкту оренди протягом року з дати набуття права користування; несплати орендної плати більше 6 місяців.

Відповідно до п. 30 Договору, Орендар має право, зокрема, самостійно господарювати на землі з дотриманням умов Договору оренди землі; передавати земельні ділянки в суборенду.

Згідно з п. 38 Договору, дія Договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Невід`ємними частинами Договору є: план або схема земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об`єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених законом розрахунок розміру орендної плати за оренду земель.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений відтиском печатки Красилівської районної державної адміністрації.

13.11.2012 року договір оренди зареєстровано в управлінні Держкомзему у Красилівському районі Хмельницької області у державному реєстрі земель за № 06466.

12.12.2012р. проведено державну реєстрацію Фермерського господарства "Агроздобуток", код 38418121, керівник - ОСОБА_2, дані про основний вид діяльності - 01.11. - вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур.

Згідно п.6.3 Статуту Фермерського господарства "Агроздобуток" фермерське господарство використовує у своїй діяльності земельні ділянки, надані для засновника згідно договору оренди від 31.10.2012р.

В подальшому, 01.01.2019р. між ОСОБА_1 (Орендар) та ТОВ "Золоте колосся 2017" (Суборендар) було укладено вісім Договорів суборенди земельної ділянки.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Договорів, Орендар передає, а Суборендар приймає в довгострокове платне користування земельну ділянку (землі резерву і запасу), яка знаходиться за межами населеного пункту Кульчинівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області (об`єкт суборенди).

Об`єкт суборенди орендований Орендарем на підставі Договору оренди земельної ділянки, укладений між Красилівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 від 31.10.2012р., зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Красилівському районі 13.11.2012р. за № 06466.

В суборенду передається земельна ділянка:

- загальною площею 7,6312га, кадастровий номер :03:001:0050, нормативно грошова оцінка 114559грн. 67коп.;

- загальною площею 51,1711га, кадастровий номер :03:001:0051, нормативно грошова оцінка 951775грн. 72коп.;

- загальною площею 11,7593га, кадастровий номер :03:002:0022, нормативно грошова оцінка 211138грн. 42коп.;

- загальною площею 31,4664га, кадастровий номер :03:003:0014, нормативно грошова оцінка 530525грн. 84коп.;

- загальною площею 10,6198га, кадастровий номер :03:005:0049, нормативно грошова оцінка 194358грн. 13коп.;

- загальною площею 8,3003га, кадастровий номер :03:006:0033, нормативно грошова оцінка 184824грн. 35коп.;

- загальною площею 9,9242га, кадастровий номер :03:005:0050, нормативно грошова оцінка 219512грн. 91коп.;

- загальною площею 16,5861га, кадастровий номер :03:004:0036, нормативно грошова оцінка 281843грн. 74коп. (п.п. 2.1, 2.3, 2.5 Договорів від 01.01.2019р.).

Відповідно до п.п. 3.1 Договору, термін суборенди три роки.

Підпунктами 5.1, 5.2, 5.3 Договорів, земельна ділянка передається в суборенду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Цільове призначення земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення. Умови збереження стану об`єкта суборенди: проводити свою діяльність методами, що не призводять до погіршення якості земельної ділянки відповідно до вимог природоохоронного та земельного законодавства.

Відповідно до п. 9.1. Договорів, право Орендаря, зокрема, вимагати від Суборендаря використання земельних ділянок за цільовим призначенням згідно з Договором суборенди.

Пунктом 15.1 Договорів встановлено, що цей Договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди.

Договори підписані від Орендаря - ОСОБА_1, від Суборендаря - директором товариства "Золоте колосся 2017" та скріплені відтиском печатки товариства.

Згідно поданих позивачем інформаційних довідок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, зареєстроване право суборенди ТОВ "Золоте колосся" наведених вище земельних ділянок, підстава - договір суборенди від 01.01.2019р.

Позивач вважаючи, що використанням земельних ділянок для товарного сільськогосподарського виробництва порушуються умови договору щодо цільового використання землі просить суд розірвати договір оренди.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані сторонами докази по суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо, судом береться до уваги таке.

Відповідно до частини 1 статті 15 та частини 1 статті 16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Наведені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захист цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.

За змістом ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 18 Земельного кодексу України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

У ст. 19 Земельного кодексу України унормовано, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Частинами 1, 2 ст. 20 Земельного кодексу України ( в редакції на момент укладення договорів суборенди) визначено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу (ч. 5 ст. 20 Земельного кодексу України ( в редакції на момент укладення договорів суборенди)).

З наведених норм права вбачається, що за цільовим призначенням землі України поділяються на категорії. Однією з таких категорій є землі сільськогосподарського призначення. У межах кожної категорії земель виділяються види використання земельної ділянки, які визначаються її власником або користувачем самостійно, крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 31 Земельного кодексу України землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Відповідно до ст. 33 Земельного кодексу України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища (ст. 34 Земельного кодексу України).

За змістом частин 1, 3 ст. 35 Земельного кодексу України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

Громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва. На земельних ділянках, наданих для городництва, закладання багаторічних плодових насаджень, а також спорудження капітальних будівель і споруд не допускається (частини 1, 2 ст. 36 Земельного кодексу України).

За приписами ст. 37 Земельного кодексу України приватні несільськогосподарські підприємства, установи та організації можуть набувати у власність або оренду землі сільськогосподарського та іншого призначення для ведення підсобного господарства. Державні та комунальні несільськогосподарські підприємства, установи та організації можуть набувати в оренду землі сільськогосподарського та іншого призначення для ведення підсобного господарства.

У пунктах 36-39 постанови Великою Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 925/929/19 зі спору, що виник з подібних правовідносин, сформульовано такий правовий висновок:

"Указаними нормами права визначені види використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, зокрема для фермерського господарства, для ведення особистого селянського господарства, для сінокосіння і випасання худоби, для ведення індивідуального або колективного садівництва, для городництва, для ведення підсобного господарства. Власники або користувачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення певного виду використання мають використовувати їх виключно в межах вимог, встановлених ст. 31, 33-37 Земельного кодексу України для такого виду використання.

Отже, зазначені норми права розрізняють категорії земель за їх цільовим призначенням та види використання земельної ділянки в межах кожної категорії земель. Зміна цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення на іншу категорію цільового призначення здійснюється за погодженими проектами землеустрою щодо їх відведення. При цьому такої процедури для зміни виду використання земельної ділянки, зокрема на землі фермерського господарства, без зміни її категорії цільового призначення (землі сільськогосподарського призначення) чинним законодавством не передбачено.

Ураховуючи вищевикладене, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку, викладеного в постановах Верховного Суду України від 05.03.2013 у справі № 21-417а12, від 08.04.2015 у справі № 6-32цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 712/10864/16-а та постановах Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі № 701/902/17-ц, від 03.06.2019 у справі № 708/933/17, від 24.02.2020 у справі № 701/473/17, про те, що зміна виду використання землі в межах її цільового призначення повинна проводитися в порядку, встановленому для зміни цільового призначення такої землі.

Разом з тим, користувачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення повинні використовувати такі земельні ділянки відповідно до того виду використання, за яким ці земельні ділянки були передані їм власником".

Умовами договору оренди від 31.10.2012р. визначено, що цільове призначення переданих в оренду гр. ОСОБА_2 земельних ділянок - землі сільськогосподарського призначення (п.16 договору). Пунктом 15 договору визначено, що землі передаються в оренду для ведення фермерського господарства.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про землеустрій" цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

За основним цільовим призначенням землі України поділяються на такі категорій: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548 затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель.

Положеннями пунктів 1.2, 1.4 Класифікації встановлено, що код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі. Класифікацію видів цільового призначення земель визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів.

Відповідно до цієї класифікації вирізняють, зокрема, такі види цільового призначення сільськогосподарських земель: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код 01.01); для ведення фермерського господарства (код 01.02).

Тобто, існують окремі види цільового призначення сільськогосподарських земель з індивідуально визначеними кодами.

За приписами частин 1-3 ст. 22 Земельного кодексу України, в редакції від 29.12.2015, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування:

а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства;

б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства;

г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об`єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства;

ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури.

Так, статтею 24 Закону України "Про фермерське господарство" безпосередньо визначено, що фермерське господарство діє на умовах самоокупності. Всі витрати господарство покриває за рахунок власних доходів та інших джерел, не заборонених законодавством. Фермерське господарство самостійно визначає напрями своєї діяльності, спеціалізацію, організовує виробництво сільськогосподарської продукції, її переробку та реалізацію, на власний розсуд та ризик підбирає партнерів з економічних зв`язків у всіх сферах діяльності, у тому числі іноземних.

Норми статті 22 Земельного кодекс України кореспондуються з нормами статті 24 Закону України "Про фермерське господарство" стосовно цілей використання земель сільськогосподарського призначення, а саме: для виробництва сільськогосподарської продукції.

Статтею 1 Закону України "Про фермерське господарство" визначено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Отже основною метою фермерського господарства є вироблення товарної сільськогосподарської продукції в т.ч. шляхом її вирощування.

Стаття 1 Закону України від 18.01.01 р. № 2238-III "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001- 2004 років" визначає "сільськогосподарське виробництво" як вид господарської діяльності з виробництва продукції, яка пов`язана з біологічними процесами її вирощування, призначеної для споживання в сирому і переробленому вигляді та для використання на нехарчові цілі, а "Сільськогосподарське підприємство" (включаючи селянське (фермерське), рибальське та рибницьке господарства) як юридичну особу, основним видом діяльності якої є вирощування та переробка сільськогосподарської продукції, виручка від реалізації якої становить не менше 50 відсотків загальної суми виручки.

При цьому товарним виробництвом є система організаційно-економічних відносин, за якої корисні продукти створюються для їхнього продажу на ринку.

Зважаючи на наведені визначення суд приходить до висновку, що одним із видів діяльності фермерського господарства є товарне сільськогосподарське виробництво.

Зважаючи на те, що поняття "цільове призначення земельної ділянки" нерозривно пов`язане з поняттям "категорія земель", а статтею 19 Земельного кодексу України передбачено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, суд наголошує, що категорія - це основне цільове призначення кожної земельної ділянки.

З урахуванням наведених обставин, зважаючи на те, що за умовами договорів суборенди земельних ділянок від 01.01.2019р. останні використовуються для товарного сільськогосподарського виробництва, тобто суд приходить до висновку, що відсутні обставини використання земельних ділянок не за цільовим призначенням.

Окремо суд зазначає, що право Орендаря на передачу земельних ділянок в суборенду передбачено, зокрема, і п.30 договору оренди від 31.10.2012р.

Що стосується посилань відповідачів на приписи ст.37-1 Земельного кодексу України , судом враховується, що відповідно до ЗУ "Про землеустрій", масив земель сільськогосподарського призначення - сукупність земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що складаються з сільськогосподарських та необхідних для їх обслуговування несільськогосподарських угідь (земель під польовими дорогами, меліоративними системами, господарськими шляхами, прогонами, лінійними об`єктами, об`єктами інженерної інфраструктури, а також ярами, заболоченими землями, іншими угіддями, що розташовані всередині земельного масиву), мають спільні межі та обмежені природними та/або штучними елементами рельєфу (автомобільними дорогами загального користування, полезахисними лісовими смугами та іншими захисними насадженнями, водними об`єктами тощо).

Відповідно до статті 35 ЗУ "Про землеустрій", інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про державний земельний кадастр" передбачається, що відомості про масив земель сільськогосподарського призначення включають: назву, код (номер); опис меж та угідь, що входять до складу масиву; контури угідь; площу; інформацію про земельні ділянки, що входять до складу масиву; інформацію про документи, на підставі яких відомості про масив внесено до Державного земельного кадастру.

З урахуванням викладеного та зважаючи на те, що матеріали справи не містять доказів, що спірні земельні ділянки входять до складу масиву земель сільськогосподарського призначення в розумінні ЗУ "Про землеустрій", а також відсутності доказів реєстрації масиву земель, суд оцінює посилання відповідачів на приписи ст.37-1 ЗК України критично та до уваги не приймає.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку, що відповідачем не порушено цільового призначення земельної ділянки під час її використання, відсутні підстави для розірвання договору оренди землі, з огляду на що, у позові необхідно відмовити.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача у зв`язку з відмовою у позові.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 20, 24, 73, 74, 75, 123, 129, 221, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Красилівської міської ради Хмельницької області м. Красилів до Фермерського господарства "Агроздобуток" с. ЩиборівкаКрасилівського району Хмельницької області до Фізичної особи ОСОБА_1 м. Красилів пророзірвання Договору оренди земельної ділянки від 31.12.2012р. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10.01.2021р.

Суддя В.О. Кочергіна

Виготовлено 4 примірники:

1-до справи (в паперов. екз.),

2-позивачу Красилівська міська рада Хмельницької області (на електронну адресу )

3-відповідачу 1 ФГ "Агроздобуток" - адвокату Лукіянчук О.М. на електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1

4- представнику відповідача 2 ОСОБА_1 - адвокату Лукіянчук О.М. на електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1