ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2021м. ДніпроСправа № 904/8425/21
за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м. Дніпро

до Приватного підприємства "Компанія "Нова хвиля", м. Київ

про стягнення неустойки, пені та втрат від інфляції

Суддя Крижний О.М.

Секретар судового засідання Баворовська Г.П.

Представники:

Від позивача: Савіна О.І., витяг з ЄДР, представник

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить стягнути з Приватного підприємства "Компанія "Нова хвиля" до державного бюджету України пеню в розмірі 5,85 грн., втрати від інфляції в розмірі 10,68 грн. та неустойку в розмірі 416146,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач продовжував в період з 15.05.2020 по 15.04.2021 користуватися орендованим майном після припинення договору оренди без жодних правових підстав та тим, що відповідач один платіж з орендної плати сплатив із простроченням.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про день час та місце судових засідання повідомлений належно, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2021 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Національний технічний університет "Дніпровська політехніка".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2021 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 28.12.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у дані справі є: встановлення обставин укладення договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, строк дії цього договору, порядок та строки сплати орендної плати, наявність/відсутність заборгованості з орендних платежів, наявність підстав для стягнення неустойки та нарахувань.

Так, судом встановлено, що 27.07.2010 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, правонаступником якого є Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (орендодавець) та Приватним підприємством "Компанія "Нова хвиля" (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-4094-ОД, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме нерухоме майно приміщення учбового корпусу №7 (далі - майно) площею 57,0 кв.м., розміщене за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. К.Маркса, 19 на даху Національного гірничого університету (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 31.03.2010 і становить за незалежною оцінкою 464618,00 грн.

Майно передається в оренду з метою розміщення антен. Використання орендованого державного майна не за призначенням забороняється (п.1.2 договору).

Пунктом 2.1. договору встановлено, що орендар вступає у строкове платне користування державним майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору (у разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж три роки - не раніше дати державної реєстрації договору) та акта приймання-передачі майна.

Згідно п. 2.2 договору передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником орендованого майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди.

У відповідності до п. 3.1 договору (з урахуванням додаткової угоди про внесення змін від 16.03.2015) орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) жовтень 2014 року 9472,42 грн. Орендна плата за наступний місяць оренди визначається шляхом коригування на індекси інфляції за наступні місяці.

Пунктом 3.3 договору (з урахуванням додаткової угоди про внесення змін від 16.03.2015) передбачено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні:

- 50% - до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки, відкриті відділеннями казначейства - у розмірі 4736,21 грн.;

- 50% - балансоутримувачу у розмірі 4736,21 грн., щомісячно не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

У відповідності до п. 5.2 договору орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату у співвідношенні визначеному п. 3.6 договору.

Згідно з п. 5.5 договору орендар зобов`язаний у разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцю орендоване майно за актом приймання-передачі у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі, один примірник якого надається орендарем орендодавцю у триденний термін з дати його підписання. Обов`язок щодо складання акту приймання - передавання покладається на орендаря. У разі ненадання у триденний строк з дати підписання акту приймання-передачі орендодавцеві, зобов`язання орендаря по поверненню орендованого державного майна вважаються невиконаними, а орендар зобов`язаний сплатити неустойку у розмірі подвійної плати за користування державним майном за час прострочення.

Відповідно до п. 5.6 договору (з урахуванням додаткової угоди про внесення змін від 16.03.2015) орендар зобов`язаний у місячний термін після укладення цього договору застрахувати орендоване майно на користь балансоутримуача, який несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об`єкта оренди у порядку, визначеному законодавством, від пожежі, залиття, протиправних дій третіх осіб, стихійних явищ, не менш ніж на його вартість, визначену висновком про вартість і надати орендодавцю та балансоутримувачу копію договору страхування орендованого майна, страхового полісу, договору страхування цивільної відповідальності та копії платіжних доручень з відміткою банку про сплату страхових платежів. Постійно поновлювати договір страхування державного майна та договір страхування цивільної відповідальності таким чином, щоб увесь строк оренди майно було застрахованим з одночасним наданням копій договорів страхування

Відповідно до п. 10.1. договору цей договір укладено строком на 1 рік, що діє з 27.07.2010 до 26.07.2011 включно.

В подальшому додатковими угодами договір пролонгував ся, а саме з 27.07.2011 по 26.06.2014, з 27.06.2014 по 26.05.2017, з 27.05.2017 по 26.04.2020.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, повній оплаті за договором і при наданні інформації щодо виконання умов цього договору, а саме наявності договору страхування, дозволу або декларації наданої органами державного пожежного нагляду, договір, за заявою орендаря, щодо продовження терміну дії наданою відповідно до п. 5.20, може бути продовжений на тих самих умовах, як передбачено у договорі.

Позивач зазначає, що листом №11-02-02649 від 19.05.2020 повідомив відповідача про припинення договору оренди з 27.04.2020 у зв`язку із закінченням терміну дії. Позивач вказує, що даний лист направив відповідачу 22.05.2020, що підтверджується копією списку №19617 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів.

22.03.2021 між орендарем та балансоутримувачем підписано акт повернення з оренди нерухомого/іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності. Підставою припинення зазначено угоду сторін.

Позивач зазначає, що строк дії договору оренди сплив 27.04.2020.

У зв`язку із несвоєчасним поверненням майна з оренди позивач нарахував та заявив до стягнення неустойку у розмірі 416146,98 грн., у зв`язку із несвоєчасною сплатою орендної плати за травень 2019 року позивач нарахував пеню розмірі 5,85 грн. та інфляційні втрати у розмірі 10,68 грн.

Вказане і стало причиною виникнення спору.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (стаття 759 Цивільного кодексу України).

Статтею 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Водночас орендоване майно є державним, тому на спірні правовідносини поширюється також і дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у частині 1 статті 2 якого наведено аналогічне визначення оренди.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору оренди, є господарськими зобов`язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 761 Цивільного кодексу України визначено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Орендар вступив у строкове користування об`єктом оренди з 27.07.2010 (дата підписання Акту приймання - передачі).

Частиною 1 статті 763 Цивільного кодексу України закріплено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Умови продовження договірних відносин за договорами оренди державного та комунального майна унормовані статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Так, відповідно до частини 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Фактичне використання відповідачем об`єкту нерухомого майна після закінчення обумовленого договором строку його дії, тобто після 26.04.2020, визнається усіма учасниками процесу.

Позивач зазначає, що листом №11-02-02649 від 19.05.2020 повідомив відповідача про припинення договору оренди з 27.04.2020 у зв`язку із закінченням терміну дії. Позивач вказує, що даний лист направив відповідачу 22.05.2020, що підтверджується копією списку №19617 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів.

Відповідно до п. 66 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі відправлення згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список в електронному вигляді за формою, визначеною оператором поштового зв`язку. Кількість поштових відправлень, поштових переказів одного виду та категорії (згрупованих за способом пересилання), що включаються до одного списку, та кількість таких списків визначаються оператором поштового зв`язку.

Список засвідчується підписом відправника. Якщо відправником є юридична особа, список згрупованих внутрішніх рекомендованих поштових карток, листів, бандеролей засвідчується підписом відповідального працівника цієї особи, список згрупованих внутрішніх листів та бандеролей з оголошеною цінністю, посилок, прямих контейнерів, поштових переказів - підписами керівника та головного бухгалтера. Підписи скріплюються відповідними печатками (за наявності).

Про прийняття для пересилання згрупованих поштових відправлень, поштових переказів видається один розрахунковий документ на один список. Один примірник списку видається відправникові (п.п. 67, 68 Правил).

Залучена позивачем до справи копія списку №19617 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів не містить ані підпису відправника, ані підпису відповідального працівника відділення поштового зв`язку (не зазначено його посади, прізвища, ініціалів), а відтак вказаний список не може вважатися належним доказом відправлення. Крім того, позивачем не надано розрахункового документу (фіскального чеку тощо), який би підтверджував прийняття для пересилання згрупованих поштових відправлень.

До того ж, із наданої копії списку згрупованих відправлень не вбачається: що саме (немає посилання на лист) та за якою адресою відправлена кореспонденція.

Відповідно до правового висновку, сформованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, негативні наслідки неодержання орендарем (у тому числі фізичною особою-підприємцем) звернення до нього, якщо таке звернення здійснене добросовісно і розумно, покладаються на орендаря, а факт наявності відповідної заяви орендодавця та доказів її належного надсилання орендарю свідчить про добросовісне звернення орендодавця до орендаря, а відтак і про припинення договірних відносин між сторонами відповідно до приписів чинного законодавства.

Різниця справи що розглядається, із вказаною вище справою полягає в тому, що у справі що розглядається список згрупованих відправлень, який надано у якості доказів направлення листа про припинення договору оренди не відповідає вимогам нормативних актів щодо змісту та оформлення даного документу, зокрема у списку не вказано повну адресу орендаря, номеру цього листа, список не містить підписів ні відправника, ні співробітника пошти. Також відсутній фіскальний чек. Також на противагу вищезазначеній справі, лист направлявся без повідомлення про вручення і неможливо ні встановити факт вручення, ні причини невручення.

Крім того, суд звертає увагу, що із наданої позивачем копії списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листі з повідомлення, відповідно до якого, зокрема, направлявся лист балансоутримувачу (Національному технічному університету "Дніпровська політехніка"), однак номер листа відрізняється від того, що міститься у справі, зокрема, направлено лист №11-02-02849, а до справи залучено лист № 11-02-02649.

У судовому засіданні представник позивача повідомила, що помилково зазначено неправильний номер листа у списку згрупованих відправлень. Однак доказів того, що це була помилка та доказів того, що позивачем дану помилку виправлено матеріали справи не містять.

При цьому відсутні докази того, що відповідачеві направлено саме цей лист, що міститься у матеріалах справи, а не інший лист з іншим номером, що направлявся балансоутримувачу.

З урахуванням відсутності в законодавстві чітких вимог щодо змісту заперечень, суди надаючи оцінку таким доводам повинні комплексно оцінювати докази їх надсилання щодо своєчасності, направлення на належну адресу, тексту тощо з урахуванням усієї сукупності доказів, змісту документів, що надсилались, пропозицій щодо вчинення юридично значущих дій сторонами договору, поведінки сторін в подальшому. Водночас само по собі роз`яснення існуючого порядку укладення договору оренди не може бути розцінене як "мовчазна згода" на пролонгацію діючого договору оренди державного майна.

Разом з цим, позивачем не надано належних доказів повідомлення орендаря (належних доказів направлення листа за місцезнаходженням орендаря) про припинення договору оренди.

Матеріали справи не містять доказів звернення сторін договору (позивача, відповідача, балансоутримувача) про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору.

Відтак, беручи до уваги мовчазне волевиявлення сторін договору (позивача, відповідача та третьої особи) господарський суд констатує продовження дії договору на підставі закону автоматично, тобто відповідно до частини 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Крім того, позивач у судових засіданнях підтверджував те, що орендар продовжував сплачувати орендну плату після 26.04.2020 по дату підписання акту повернення з оренди нерухомого/іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності від 22.03.2021.

Оскільки судом встановлено, що спірний договір не припинив свою дію 26.04.2020, а був чинним по 22.03.2021 (дата повернення майна з оренди), тому вимога позивача щодо сплати неустойки відповідно до положень ст. 785 Цивільного кодексу України у розмірі подвійної орендної плати за поточний місяць користування майном за час прострочення за період з 15.05.2020 по 15.04.2021 є безпідставними.

Також позивач зазначає, що відповідач сплатив заборгованість з орендної плати за травень 2019 року із простроченням, а тому позивач нарахував та заявив до стягнення пеню у розмірі 5,85 грн. та втрати від інфляції у розмірі 10,68 грн.

Згідно ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст.548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 3.8 договору оренди орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати.

Як зазначено вище, умовами договору передбачено сплату орендної плати щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним.

Тобто, останнім днем оплати орендної плати за травень 2019 є 15.06.2019.

Частиною 5 ст. 254 Цивільного кодексу України визначено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

День фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені (п.1.9 постанови пленуму Вищого Господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

За змістом пункту 3 частини першої статті 3 (свобода договору як засада цивільного законодавства), пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 509, частини першої статті 627 ЦК України укладення договору із погодженням сторонами його умов, що визначені на розсуд сторін з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, та становлять зміст договору, зобов`язує сторони виконувати зобов`язання за цим договором належним чином відповідно до його умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526, частина перша статті 628, стаття 629 ЦК України). Цивільний кодекс України визначає строки зокрема днями, а не годинами. Отже визначення сторонами іншого порядку виходить за межі свободи договору, оскільки сторони в такому випадку відступають від положень актів цивільного законодавства (стаття 6 ЦК України).

Позивачем при нарахуванні пені не враховано положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України (15.06.2019 субота вихідний день) та положення п.1.9 постанови пленуму Вищого Господарського суду України від 17.12.2013 №14, а тому останнім днем оплати за травень 2019 року є 17.06.2019, відповідно прострочка з 18.06.2019 по 19.06.2019.

Таким чином, вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 2,93 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив до стягнення інфляційні втрати у розмірі 10,68 грн. за період з 16.06.2019 по 20.06.2019.

Щодо нарахування інфляційних втрат суд зазначає наступне.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 Об`єднана палата Касаційного господарського суду роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вбачає необхідності відступу від такого способу розрахунку інфляційних збитків у порядку статті 625 ЦК України, оскільки він не суперечить зазначеній нормі права та законодавству, яке застосовується при розрахунку інфляційних збитків.

З огляду на правові висновки Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у пункті 25 мотивувальної частини цієї постанови, про те, що якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова нараховується в залежності від математичного округлення часу прострочення у неповному місяці, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відступила від правових висновків, викладених у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №910/5625/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18 та від 17.10.2018 у справі №916/1883/16, про те, що якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до боржника (відповідача) відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Судом встановлено безпідставність нарахування інфляційних втрат, оскільки, враховуючи висновки Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 інфляційні втрати нараховуються якщо прострочення виконання зобов`язання триває більше 15 днів, а в даному випадку прострочення виконання відповідачем зобов`язання тривало менше 15 днів.

Відтак, вимога про стягнення інфляційних втрат задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 0,04 грн.

Щодо підсудності даного спору Господарського суду Дніпропетровської області, суд зазначає, що незважаючи на місцезнаходження відповідача (м. Київ) даний спір має розглядатися за правилами виключної підсудності відповідно до ч.3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, оскільки даний спір виник з приводу нерухомого майна, розташованого у м. Дніпрі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі №638/1988/17.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до Приватного підприємства "Компанія "Нова хвиля" про стягнення неустойки, пені та втрат від інфляції задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Компанія "Нова хвиля" (01032, м. Київ, бульвар Т.Шевченка, 54/1, ідентифікаційний код 23364928) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській області (49000, м. Дніпро, вул. Центральна, 6, ідентифікаційний код 42767945) до Державного бюджету України пеню у розмірі 2,93 грн. (дві грн. 93 коп.).

Стягнути з Приватного підприємства "Компанія "Нова хвиля" (01032, м. Київ, бульвар Т.Шевченка, 54/1, ідентифікаційний код 23364928) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (49000, м. Дніпро, вул. Центральна, 6, ідентифікаційний код 42767945) витрати зі сплати судового збору у розмірі 0,04 грн. (0 грн. 04 коп.)

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.12.2021

Суддя О.М. Крижний