ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2021 р. Справа№ 910/3323/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Грека Б.М.

Копитової О.С.

за участю секретаря судового засідання: Добродзій Є.В.

представники сторін в судове засідання не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду міста Києва від 02.08.2021 року

у справі №910/3323/21 (суддя Мандичев Д.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія

"Женева Фінанс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вайн Хауз Групп"

про відкриття провадження у справі про банкрутство

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2021 року у справі №910/3323/21, серед іншого, визнано кредитором у справі №910/3323/21 по відношенню до боржника: ТОВ "Фінансова компанія "Женева Фінанс" на суму 1 555 630,32 грн., з яких 76 700,00 грн. - вимоги першої черги, 1 478 930,32 грн. - вимоги четвертої черги; Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на суму 156 953,92 грн., з яких: 4 540,00 грн. - вимоги першої черги, 152 413,92 грн. - вимоги четвертої черги; ТОВ "Стибин Агро" на суму 5 384 816,00 грн., з яких: 4 540,00 грн. - вимоги першої черги, 5 380 276,00 грн. - вимоги четвертої черги; ГУ ДПС у м. Києві на суму 8 389 709,14 грн., з яких: 4 540,00 грн. - вимоги першої черги, 361 725,04 грн. - вимоги другої черги, 3 126 741,23 грн. - вимоги третьої черги, 4 896 702,87 грн. - вимоги шостої черги; ТОВ "Київська обласна енергопостачальна компанія" на суму 29 481,19 грн., з яких: 4 540,00 грн. - вимоги першої черги, 24 941,19 грн. - вимоги четвертої черги; АТ КБ "Приватбанк" на суму 40 433,75 грн., з яких: 4 540,00 грн. - вимоги першої черги, 35 893,75 грн. - вимоги четвертої черги; ГУ ДПС у Київській області на суму 552 989,40 грн., з яких: 4 540,00 грн. - вимоги першої черги, 484 668,18 грн. - вимоги третьої черги, 63 781,22 грн. - вимоги шостої черги; ОСОБА_2 на суму 7 991 778,14 грн., з яких 4 540,00 грн. - вимоги першої черги, 7987238,14 грн. - вимоги четвертої черги. Відмовлено ОСОБА_1 у визнанні кредитором на суму 8 570 590,16 грн.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 02.08.2021 року у справі №910/3323/21 в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 у розмірі 8 100 000,00 грн., які пов`язані з виходом зі складу учасників ТОВ "Вайн Хауз Групп". Крім того, до апеляційної скарги додано клопотання скаржника про витребування доказів та про призначення у справі судової експертизи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2021 вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Копитова О.С.

Ухвалою суду від 20.09.2021 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду міста Києва від 02.08.2021 року у справі №910/3323/21 залишено без руху у зв`язку з неподанням документів, які підтверджують відправлення копії цієї скарги і доданих до неї документів всім учасникам провадження у справі, а також доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі та встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених в ухвалі, протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Відповідно до відомостей, які містяться на зворотньому поштовому повідомленні, представник скаржника отримав копію вищезазначеної ухвали суду апеляційної інстанції 24.09.2021 року.

04.10.2021 року, згідно відтиску поштового штемпеля на конверті, тобто у встановлений судом строк, скаржником на виконання ухвали від 20.09.2021 року надано квитанцію про сплату судового збору в сумі 6 810,00 грн. та докази направлення копії апеляційної скарги іншим учасникам провадження у справі.

У зв`язку з перебуванням судді Копитової О.С. у відпустці протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2021 року для розгляду справи № 910/3323/21 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Грек Б.М., Сотніков С.В.

Ухвалою суду від 07.10.2021 вищевказаною колегією суддів поновлено скаржнику строку на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду міста Києва від 02.08.2021 року у справі №910/3323/21, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень або пояснень з приводу клопотань скаржника про витребування доказів та про призначення у справі судової експертизи та призначено справу до розгляду на 28.10.2021 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

28.10.2021 року через відділ документального забезпечення суду засобами електронного зв`язку від представника ТОВ "Фінансова компанія "Женева Фінанс" надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника кредитора, в якому останній просить суд розглядати справу без його участі, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.08.2021 року - залишити без змін.

Ухвалою суду від 28.10.2021 року відкладено розгляд справи на 18.11.2021 року на підставі положень ст. 216 ГПК України.

У зв`язку з перебуванням суддів Грека Б.М. та Сотнікова С.В. у відпустці витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2021 року для розгляду справи №910/3323/21 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Отрюх Б.В., Копитова О.С.

Ухвалою суду від 16.11.2021 року вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу №910/3323/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду міста Києва від 02.08.2021 року.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від ОСОБА_1 надійшла заява про доручення доказів до матеріалів справи, а від арбітражного керуючого Ткачука О.В. - клопотання про розгляд справи без його участі.

Ухвалою суду від 18.11.2021 року відкладено розгляд справи на 09.12.2021 року на підставі положень ст. 216 ГПК України.

29.11.2021 року через відділ документального забезпечення суду засобами електронного зв`язку від ТОВ "Фінансова компанія "Женева Фінанс" надійшла заява про участь у судовому засіданні 09.12.2021 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У зв`язку з перебуванням судді Отрюха Б.В. у відпустці витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2021 року для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М. судді: Копитова О.С., Грек Б.М.

Ухвалою суду від 30.11.2021 року вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу №910/3323/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду міста Києва від 02.08.2021 року та відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Фінансова компанія "Женева Фінанс" про участь у судовому засіданні 09.12.2021 року у справі №910/3323/21 в режимі відеоконференції.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду засобами електронного зв`язку від представника ТОВ "ФК "Женева Фінанс" надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, від представника ТОВ "Стибин Агро" - письмові пояснення по справі, в яких, серед іншого, також просить розглядати справу без його участі, а від представника скаржника - клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням його на самоізоляції через контактування з особою, яка має підтверджений діагноз хвороби Covіd-19.

Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

Розглянувши в судовому засіданні клопотання про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню через неповажність причин неявки представника ОСОБА_1 та ухвалив розглянути справу за наявними у ній матеріалами у відсутність осіб, які не з`явились в судове засідання.

За наслідками розгляду клопотань скаржника про витребування доказів та про призначення у справі судової експертизи ухвалою суду від 09.12.2021 року відмовлено у їх задоволенні як безпідставних та необґрунтованих.

09.12.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції в оскаржуваній скаржником частині - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Разом з тим, судова колегія зазначає, що 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019 року, відтак в даному випадку застосуванню підлягають положення Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

В силу положень ч.ч. 1, 2 ст. 45 наведеного кодексу, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Кредитор, за заявою якого відкрито провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті.

Забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

Склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Згідно ч. 2 ст. 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

У разі необхідності господарський суд може оголосити перерву в попередньому засіданні.

За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються:

- розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів;

- розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів;

- дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів;

- дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу.

Розпорядник майна за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у шосту чергу.

Погашення неустойки (штрафу, пені) у справі про банкрутство можливе лише в ліквідаційній процедурі.

Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду міста Києва від 12.04.2021 року за заявою ТОВ "Фінансова компанія "Женева Фінанс" відкрито провадження у справі №910/3323/21 про банкрутство ТОВ "Вайн Хауз Групп", введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Ткачука О.В.

Відповідне оголошення про відкриття щодо ТОВ "Вайн Хауз Групп" справи про банкрутство офіційно оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 21.04.2021 року.

Після публікації вказаного оголошення 15.06.2021 року (згідно відтиску поштового штемпелю на конверті) від ОСОБА_1 надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на суму 16 557 828,30 грн., з яких вимоги у розмірі 8 100 000,00 грн., які пов`язані з виходом зі складу учасників ТОВ "Вайн Хауз Групп", та 8 457 828,34 грн., які ґрунтуються на підставі договору зворотної фінансової допомоги.

На підтвердження заявлених вимог кредитором до кредиторської заяви надано наступні документи та докази: копію заяви ОСОБА_1 від 27.11.2018 року, копію витягу з ЄДРПОУ від 01.06.2021 року станом на 18.11.2015 року, копію договору поворотної фінансової допомоги від 18.11.2015 року, копію випивки з розрахункового рахунку.

Додатково на виконання вимог ухвали суду від 14.07.2021 року заявником до матеріалів справи долучено копію договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Вайн Хауз Групп" від 22.09.2014 року, укладеного між Компанією "Юмікс Кепітал ЛТД" та ОСОБА_1 , копію договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Вайн Хауз Групп" від 22.09.2014 року, укладеного між ТОВ "ВМТ Девелопмент" та ОСОБА_1 , копії протоколу №8 загальних зборів учасників ТОВ "Вайн Хауз Групп" від 22.09.2014 року.

Розпорядником майна боржника арбітражним керуючим Ткачуком О.В. згідно повідомлення про результати розгляду кредиторських вимог №02-13/13 від 05.07.2021 року вимоги кредитора ОСОБА_1 визнано частково у розмірі 7 987 238,14 грн. та включено їх у четверту чергу реєстру вимог кредиторів.

Визнана сума заявлених вимог ґрунтується на договорі зворотної фінансової допомоги і підтверджуються відповідними банківськими виписками.

Іншу частину вимог на суму 8 100 000,00 грн., які пов`язані з виходом ОСОБА_1 зі складу учасників ТОВ "Вайн Хауз Групп", розпорядником не визнано у зв`язку із їх недоведеністю та необґрунтованістю.

За наслідками розгляду заявлених кредиторських вимог ухвалою попереднього засідання господарського суду міста Києва від 02.08.2021 року у даній справі, серед іншого, визнано ОСОБА_1 кредитором ТОВ "Вайн Хауз Групп" на суму 7 991 778,14 грн., з яких 4 540,00 грн. - вимоги першої черги, 7987238,14 грн. - вимоги четвертої черги, а також відмовлено ОСОБА_1 у визнанні кредитором на суму 8 570 590,16 грн.

Місцевий господарський суд погодився з розпорядником майна боржника щодо суми визнання вимог ОСОБА_1 та порядку включення їх до реєстру.

ОСОБА_1 з даною ухвалою суду не погодився та оскаржив її до апеляційного господарського суду.

Згідно ч. 3 ст. 47 КУзПБ ухвала господарського суду, постановлена за результатами попереднього засідання, може бути оскаржена стороною у справі про банкрутство лише в частині конкретних вимог кредиторів.

Оскільки доводи та вимоги апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з ухвалою суду в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 у розмірі 8 100 000,00 грн., які пов`язані з виходом зі складу учасників ТОВ "Вайн Хауз Групп", то у відповідності до ст. 269 ГПК України ухвала суду першої інстанції переглядається лише в цій частині.

В іншій частині ухвала місцевого господарського суду про визнання вимог як ОСОБА_1 , так і інших кредиторів боржника, не переглядається.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення ухвали місцевого господарського суду в оскаржуваній скаржником частині, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування з огляду на наступне.

Як вбачається з поданої заяви та вірно встановлено судом, 22.09.2014 року між Компанією "Юмікс Кепітал ЛТД" та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Вайн Хауз Групп", за умовами якого Продавець (Компанія "Юмікс Кепітал ЛТД") зобов`язується передати у власність Покупця свою частку у розмірі 92 % статутного капіталу ТОВ "Вайн Хауз Групп", а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити вказану частку Продавця.

Згідно з п. 1.2.5. Договору частка у статутному капіталі, що підлягає відчуженню (продажу) становить 92% статутного капіталу ТОВ "Вайн Хауз Групп", що складає 7 762 500,00 грн.

22.09.2014 року між ТОВ "ВМТ Девелопмент" та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Вайн Хауз Групп", за яким Продавець зобов`язується передати у власність Покупця свою частку у розмірі 4% статутного капіталу ТОВ "Вайн Хауз Групп", а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити вказану частку Продавця.

Згідно з п. 1.2.5. Договору частка у статутному капіталі, що підлягає відчуженню (продажу) складає 4% статутного капіталу ТОВ "Вайн Хауз Групп", що становить 337 500,00 грн.

22.09.2014 року протоколом №8 загальних зборів учасників ТОВ "Вайн Хауз Групи": 1)надано згоду на відступлення (відчуження) частки в Статутному капіталі ТОВ "Вайн Хауз Групп", яка належить ТОВ "ВМТ Девелопмент" і складає 675 000,00 грн., що відповідає 8% Статутного капіталу Товариства на користь третіх осіб Громадянина України ОСОБА_1 - частини частки у розмірі 4% статутного капіталу, що складає 337 500,00 грн., та Громадянки України ОСОБА_4 - частини частки у розмірі 4% статутного капіталу, що складає 337 500,00 грн. ;

2) надано згоду на відступлення (відчуження) частки в Статутному капіталі ТОВ "Вайн Хауз Групп", яка належить Компанії "Юмікс Кепітал ЛТД" і складає 7 762 500, 00 грн., що відповідає 92% Статутного капіталу Товариства на користь третьої особи - Громадянина України ОСОБА_1 ;

3) включено Громадянина України ОСОБА_1 до складу ТОВ "Вайн Хауз Групп" у зв`язку з набуттям ним права власності на частку в статутному капіталі товариства;

4) включено Громадянку України ОСОБА_4 до складу Учасників ТОВ "Вайн Хауз Групп" у зв`язку з набуттям нею права власності на частку в статутному капіталі Товариства.

5) виключено зі складу учасників ТОВ "Вайн Хауз Групп" ТОВ "ВМТ Девелопмент" у зв`язку з відчуженням (відступленням) частки, яка належала йому у Статутному капіталі на користь третіх осіб;

6) виключено зі складу учасників ТОВ "Вайн Хауз Групп" Компанію "Юмікс Кепітал ЛТД" у зв`язку з відчуженням (відступленням) частки, яка належала йому у Статутному капіталі на користь третьої особи.

7) у зв`язку зі зміною складу учасників та відступленням (відчуженням) часток в статутному капіталі ТОВ "Вайн Хауз Групп" розподіл часток серед Учасників здійснено наступним чином:

- громадянин України ОСОБА_1 - 8 100 000,00 грн., що складає 96% Статутного капіталу ТОВ "Вайн Хауз Групп", 96 голосів;

- громадянка України ОСОБА_4 - 337 500,00 грн., що складає 4% Статутного капіталу ТОВ "Вайн Хауз Групп", 4 голоси.

Відповідно до витягу з ЄДРЮО 30.09.2014 року державним реєстратором Подільської районної в місті Києві державної адміністрації Мирополець Т.Д. проведено державну реєстрацію змін, а саме зміна найменування юридичної особи (повного та/або скороченого); зміна складу або інформації про засновників; зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи; зміна скороченого найменування.

27.11.2018 року ОСОБА_1 своєю заявою, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вепрейчук О.І., зареєстрованою у реєстрі за № 3158, повідомив про вихід зі складу учасників ТОВ "Вайн Хауз Групп".

28.11.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вепрейчук О.І. проведено державну реєстрацію змін щодо складу засновників (учасників), рішення про державну реєстрацію 3023477.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 167 ГК України корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Статтею 116 ЦК України унормовано права учасників господарського товариства. Так, учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, вийти з товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про господарські товариства" (надалі в редакції, чинній на дату подання заяви про вихід з товариства) розмір статутного капіталу товариства складається з номінальної вартості часток його учасників, виражених у національній валюті України.

Вкладом учасника товариства можуть бути гроші, цінні папери, інше майно, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 13 Закону України "Про господарські товариства").

В силу положень ст. 24 названого закону учасник товариства, частка якого у статутному капіталі товариства становить 50 або більше відсотків, може вийти з товариства за згодою інших учасників. Рішення щодо надання згоди на вихід учасника з товариства може бути прийнято протягом одного місяця з дня подання учасником заяви, якщо інший строк не передбачений статутом. Якщо для виходу учасника необхідна згода інших учасників товариства, він може вийти з товариства протягом одного місяця з дня надання такої згоди останнім учасником, якщо менший строк не визначений такою згодою. Учасник вважається таким, що вийшов з товариства, з дня державної реєстрації його виходу. Вихід учасника з товариства, внаслідок якого у товаристві не залишиться жодного учасника, забороняється. Не пізніше 30 днів з дня, коли товариство дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, воно зобов`язане повідомити такому колишньому учаснику вартість його частки, надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку. Вартість частки учасника визначається станом на день, що передував дню подання учасником відповідної заяви у порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". Вартість частки учасника визначається виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників товариства пропорційно до розміру частки такого учасника.

Відповідно до положень ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

При цьому, в силу ст. 91 ГПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Статтею 74 наведеного кодексу встановлено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим, як вірно встановлено місцевим господарським судом, до заяви з грошовими вимогами до боржника, в порушення норм статей 73-80 ГПК України, кредитором не долучено жодних доказів на підтвердження визначення його частки в статутному капіталі ТОВ "Вайн Хауз Групп" саме в розмірі 8100000,00 грн.

За вищенаведеними приписами чинного на час подання 27.11.2018 року ОСОБА_1 нотаріально посвідченої заяви про вихід зі складу учасників ТОВ "Вайн Хауз Групп" законодавства про господарські товариства вартість частки учасника визначається станом на день, що передував дню подання учасником відповідної заяви, виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників товариства пропорційно до розміру частки такого учасника.

Проте, ОСОБА_1 , в свою чергу, не доведено жодними належними та допустимими доказами відповідність визначення ним суми 8 100 000,00 грн. зазначеному вище порядку.

Більш того, згідно ч. 2 ст. 24 Закону України "Про господарські товариства" ОСОБА_1 , що володів 96% статутного капіталу ТОВ "Вайн Хауз Групп", мав право вийти зі складу учасників лише за згодою інших учасників. Натомість, доказів надання такої згоди ОСОБА_4 , що володіла 4% статутного капіталу ТОВ "Вайн Хауз Групп", до заяви до додано та матеріали заяви не містять. Не надано відповідних доказів і суду апеляційної інстанції.

Під час розгляду заяви ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції також враховує висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 12.10.2021 року у справі №01/1494(14-01/1494) стосовно порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство та стосовно ролі та обов`язків суду на цій стадії провадження у справі про банкрутство.

Так, згідно наведеної постанови, на підставі аналізу законодавства про банкрутство, яким керується суд на стадії попереднього засідання під час розгляду кредиторських вимог, у сукупності з положеннями процесуального закону щодо диспозитивності у господарському процесі, щодо прав та обов`язків кредитора як сторони у справі про банкрутство, щодо порядку доведення стороною даних, вказаних в обґрунтування своїх вимог і заперечень, щодо порядку надання доказів у справі, а також з урахуванням численної практики Верховного Суду з даного питання, судом касаційної інстанції зроблено наступні висновки:

- заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги (постанови Верховного Суду: від 26.02.2019 у справі №908/710/18, 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- проте, обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (постанови Верховного Суду: від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 05.03.2019 у справі №910/3353/16, від 18.04.2019 у справі №914/1126/14, від 20.06.2019 у справі №915/535/17, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанови Верховного Суду: від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови Верховного Суду: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18);

- відтак, завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови Верховного Суду: від 05.03.2019 у справі №910/3353/16, від 18.04.2019 у справі №914/1126/14, від 20.06.2019 у справі №915/535/17, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16);

- отже, у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17);

- ухвала, прийнята за результатами попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів; для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня) (постанови: від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17);

- метою апеляційного суду є перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції, а способом досягнення цієї мети - розгляд справи по суті повторно (постанова Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №922/116/18).

Так, предметом розгляду у цьому судовому провадженні є грошові вимоги ОСОБА_1 , що пов`язані з виходом зі складу учасників ТОВ "Вайн Хауз Групп".

Як було зазначено вище, на підтвердження заявлених грошових вимог в цій частині кредитором було подано низку документів, зокрема копію заяви ОСОБА_1 від 27.11.2018 року, копію витягу з ЄДРПОУ від 01.06.2021 року станом на 18.11.2015 року, копію договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Вайн Хауз Групп" від 22.09.2014 року, укладеного між Компанією "Юмікс Кепітал ЛТД" та ОСОБА_1 , копію договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Вайн Хауз Групп" від 22.09.2014 року, укладеного між ТОВ "ВМТ Девелопмент" та ОСОБА_1 , копії протоколу №8 загальних зборів учасників ТОВ "Вайн Хауз Групп" від 22.09.2014 року.

В розумінні положень ГПК України подані ОСОБА_1 документи є доказами, на підставі яких суди встановлюють обставини, що входять до предмета доказування у справі.

З цього приводу слід зазначити, що визначальним принципом господарського судочинства є змагальність сторін.

Саме на цьому принципі акцентувала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 у справі № 814/803/17.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Також, одним із принципів господарського судочинства є принцип диспозитивності, який відповідно до статті 14 ГПК України полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постановах Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №910/21939/15 та від 11.07.2019 у справі №904/2394/18 наведено правовий висновок, відповідно до якого на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них.

Особливістю провадження у справах про банкрутство є те, що в межах цього провадження суди розглядають багато різних спорів, щодо яких законодавцем визначено окремі процедури та особливості їх розгляду в межах єдиної процедури банкрутства. Одним з різновидів таких спорів є розгляд спірних вимог конкурсного кредитора, який оспорюється боржником або іншим кредитором боржника. Відтак, при розгляді спірних вимог кредиторів суди повинні керуватися спеціальними нормами законодавства про банкрутство, які визначають обов`язки конкретного кредитора щодо доказування розміру кредиторських вимог, визначають обсяг доказування, предмет доказування спірних кредиторських вимог, право суду відмовити у визнанні спірних вимог внаслідок неподання заявником документів, що їх підтверджують.

Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство.

Покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог.

Отже, за своєю правовою природою такий предмет спору не є тотожним спору про право, який розглядається у позовному провадженні. (Аналогічна правова позиція викладена у Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 27.08.2020 року у справі №911/2498/18).

Крім того, правового висновку про обґрунтованість відмови судів у визнанні грошових вимог кредитора-заявника внаслідок неподання таким кредитором належних та достатніх документальних доказів у справу про банкрутство при поданні заяви конкурсним кредитором суди дійшли у справах №910/21939/15 (постанова Верховного Суду 23.04.2019) та №904/2104/19 (постанова Верховного Суду 28.07.2020). Така практика є сталою судовою практикою як при застосуванні статті 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", так при застосуванні статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Враховуючи вищевикладене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині відмови у визнанні грошових вимог ОСОБА_1 на суму 8 100 000,00 грн., дослідивши заяву кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про відмову у визнанні останнього кредитором боржника з огляду на недоведеність таких вимог належними та допустимими доказами.

За вказаних обставин, оскільки у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвалу в оскаржуваній скаржником частині прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставні, необґрунтовані, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної ухвали у відповідній частині не вбачається.

Разом з тим, з метою належного захисту своїх порушених прав, у разі наявності обґрунтованих на те підстав, ОСОБА_1 не позбавлений права та можливості звернутись до господарського суду міста Києва з відповідними майновими вимогами до боржника в порядку позовного провадження, в якому судом може бути використано весь інструментарій, характерний безпосередньо для позовного провадження, а саме: витребування певних доказів, необхідних для правильного вирішення спору, призначення у справі відповідної судової експертизи тощо.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду міста Києва від 02.08.2021 року у справі №910/3323/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 02.08.2021 року у справі №910/3323/21 в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 у розмірі 8100000,00 грн., які пов`язані з виходом зі складу учасників ТОВ "Вайн Хауз Групп", залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Справу №910/3323/21 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови підписано 28.12.2021 року після виходу суддів Остапенка О.М. та Копитової О.С. з лікарняного.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді Б.М. Грек

О.С. Копитова