ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2021 Справа № 23/74(917/478/21)

Суддя Господарського суду Полтавської області Ореховська О.О., при секретарі судового засіданні Кобець Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "НКЕМЗ", вул. Першотравнева, 35, м. Нова Каховка, Херсонська область, 74900,

до Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", вул.Свіштовська, 3, м.Кременчук, Полтавська область, 39610,

про стягнення 243 463,54 грн

Представники сторін: не з"явились ( явка обов"язковою не визнавалась)

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП "НКЕМЗ" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою (вх. № 512/21 від 01.04.2021р.) про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" про стягнення заборгованості в розмірі 243 463,54 грн., з яких 194 558,20 грн. сума основного боргу, 19 289,29 грн. інфляційне збільшення, 5 904,02 грн. - 3% річних, 23 712,03 грн. - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за Договором постачання №1НВП від 12.02.2019.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2021 даний позов був переданий на розгляд судді Ореховській О.О.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 20.04.2021 зазначену позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "НКЕМЗ" прийнято судом до розгляду в межах в межах справи №23/74 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" і відкрито провадження у справі №23/74 (917/478/21). Справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

14.05.2021р. до суду надійшло клопотання відповідача (вх. № 5302 від 14.05.2021) про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін (т.1, а.с.61).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 18.05.2021 клопотання ПАТ "Укрнафта" задоволено судом, розгляд справи №23/74 (917/478/21) призначено в судовому засіданні з повідомленням сторін на 17.06.2021р. на 11:00год (т.1, а.с. 66-67).

20.05.2021р. до суду від позивача надійшла заява від 11.05.2021 (вх. 5521 від 20.05.2021) про зміну позовних вимог, відповідно до якої позивач повідомив суд про часткову сплату відповідачем заборгованості. Крім того, в своїй заяві позивач зазначає, що враховуючи те, що з дати подання позову минув час, а відповідачем сума боргу в повному обсязі сплачена не була, позивачем вирішено змінити позовні вимоги. Так позивач просить суд прийняти дану заяву до розгляду і стягнути з відповідача 151 349,98грн. з яких: 94 558,20грн - основний борг, 27 396,05грн - пеня, 6 692,00грн - 3% річних та 22 703,73грн - інфляційне збільшення.

16.06.2021 від позивача до суду надійшла заява від 15.06.2021 (вх. 6547 від 16.06.2021р.) про зміну позовних вимог, якою позивач збільшив суму заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних збільшень. Відповідно до вказаної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача 155 641,19грн з яких: 94 558,20грн. - основний борг, 28 756,13грн. - пеня, 6 694,02грн. - 3% річних та 25 362,84грн. - інфляційне збільшення.

17.06.2021р. на адресу Господарського суду від відповідача надійшла заява (вх.6610 від 17.06.2021р.) відповідно до якої останній повідомив про часткову сплату заборгованості і прохає суд зменшити розмір пені, який буде визначений до стягнення на 80%. Заява відповідача про зменшення пені подана після закінчення процесуального строку для її подання ( п.3 ст. 252 ГПК України), тому судом залишається без розгляду.

17.06.2021 судом було оголошено протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні до 15.07.2021.

08.07.2021р. від позивача надійшла заява вих. №343 від 08.07.2021 про збільшення позовних вимог щодо розміру господарських санкцій (т.1, а.с.118-120). Даною заявою позивачем зменшено позовні вимоги в частині суми основного боргу (в зв`язку з частковою сплатою відповідачем) та збільшено позовні вимоги в частині заявлених до стягнення пені та 3% річних. Зокрема позивач просить суд, стягнути з відповідача 113 627,81грн. заборгованості, з яких 54 558,20грн. - основний борг, 29 297,24грн. - пеня, 7 071,64грн. - 3% річних та 22 703,73грн.

14.07.2021р. на електронну адресу суду від позивача надійшла заява (вх.7752) якою останній повідомив суд про сплату відповідачем суми основного боргу в повному обсязі. Позовні вимоги в частині стягнення 29 297,24грн. - пені, 7 071,64грн. - 3% річних та 22 703,73грн позивач просить суд задовольнити в повному обсязі. Вказаною заявою позивачем зменшено позовні вимоги в частину суми основного боргу.

Ухвалою від 15.07.2021 судом відкладено розгляд справи на 16.09.2021.

02.09.2021 від відповідача надійшла заява про зменшення розміру штрафних санкцій (вх. №9837 від 02.09.2021), в якій поросить суд зменшити розмір заявленої до стягнення пені на 80%.

16.09.2021 судом було оголошено протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні до 28.10.2021.

Ухвалою від 28.10.2021 судом відкладено розгляд справи на 07.12.2021.

Розглянувши подані позивачем заяви від 20.05.2021, 16.06.2021, 08.07.2021 та 14.07.2021, враховуючи вимоги вказаних заяв, позивач фактично зменшує позовні вимоги в частині основного боргу та збільшує нараховані до стягнення пеню, 3% річних та інфляційні.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, заяви позивача від 20.05.2021 та 16.06.2021 приймаються господарським судом до розгляду.

Подані позивачем заяви 08.07.2021 та 14.07.2021 залишаються судом без розгляду, оскільки подані поза межами процесуальних строків, без клопотання про їх поновлення.

За таких обставин, суд розглядає позовні вимоги в редакції заяви вих. №320 від 15.06.2021 (вх. №6547 від 16.06.2021 - т.1 а.с. 84-88). Відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 155 641,19 грн з яких : 94 558,20грн. - основний борг, 28 756,13грн. - пеня, 6 694,02грн. - 3% річних та 25 362,84грн. - інфляційне збільшення.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, суд встановив наступне.

12 лютого 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП "НКЕМЗ" (позивач, за умовами договору - Постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово - промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (відповідач, за умовами договору - Покупець) був укладений Договір №1НВП (далі Договір) (т. 1, а.с.6-8).

За умовами даного Договору Постачальник зобов`язався поставити Покупцеві, а Покупець в свою чергу зобов`язався прийняти та оплатити Товар (п.1.1 Договору).

Сторони погодили, що найменування, кількість, якість, ціна за одиницю і вартість Товару, строк та базис поставки Товару, а також умови, що стосуються поставки Товару, визначаються відповідно до Специфікацій на поставку Товару (далі - Додатки), які є невід`ємною частиною даного Договору (п.1.2. Договору).

12.02.2019 сторонами було підписано Специфікацію на поставку товару, що є Додатком №1 до Договору, якою було погоджено товар який підлягає поставці, кількість, ціну, умови поставки та оплати, строки та місце поставки (т. 1, а.с.9).

Як зазначає позивач, оскільки відповідачем у визначені строки не було здійснено попередньої оплати, поставка Товару позивачем не здійснювалася.

В подальшому 27.12.2019 сторони було підписано Додаткову угоду №1 до Договору №1НВП від 12.02.2019, якою внесли зміни по розділів 8 Договору "Строк дії Договору", 10 Договору "Реквізити сторін" та до Додатку №1 від 12.02.2019 (т. 1, а.с.12).

Зокрема, відповідно до Специфікації - Додаток № 1 до Договору (в редакції Додаткової угоди №1 від 27.12.2019) позивач зобов`язався передати у власність відповідачу наступний Товар:

- електродвигун згідно опитувального листа №8 від 05.07.2018 (додаток №1.1) BACO5K-90-24У1, 90 кВт, 250 об/мин, 380 В, М9633, ІР54, 50 Гц, 1ExdIICT4 Виробник: ТОВ "НВП "НКЕМЗ" - 2шт., загальною вартістю 887 882,00грн;

- електродвигун згідно опитувального листа №7 від 05.07.2018 (додаток №1.2) BACO7K-30-14У1, 30 кВт, 428,6 об/мин, 380 В, М9633, ІР54, 50 Гц, 1ExdIICT4 Виробник: ТОВ "НВП "НКЕМЗ" - 1шт., загальною вартістю 169 715,00грн.

Загальна вартість Товару визначеного Специфікацією становить 1 269 116,40грн.

Оплата за Товар здійснюється Покупцем в строки та в розмірі, погоджені Сторонами у відповідному Додатку до Договору (п.3.3. Договору).

Оплата за даним Договором здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника відповідно до виставленого останнім рахунку на оплату (п. 3.4. Договору).

Позивачем було виставлено рахунок на оплату №ВП00000109 від 06.03.2019 на загальну суму 1 269 116,40грн. (т. 1, а.с.15)

Відповідно до п.4 Специфікації від 12.02.2019, сторони погодили умови оплати товару, а саме:

- перший етап оплати: попередня оплата у розмірі 50% від вартості Товару, зазначеної в пункті 1 даного Додатку, має бути здійснена Покупцем протягом 30 календарних днів від дати підписання даного Додатку;

- другий етап оплати: оплата у розмірі 50% від вартості Товару, зазначеної в пункті 1 даного Додатку, має бути здійснена Покупцем протягом 30 календарних днів від дати поставки Товару.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 14.02.2020 було здійснено попередню оплату у розмірі 634 558,20грн, що підтверджується платіжним дорученням № від 14.02.2020 (т.1, а.с.16).

Згідно п.5 Специфікації (в редакції Додаткової угоди №1 від 27.12.2019) строк поставки товару: протягом 110 календарних днів від дати здійснення попередньої оплати за товар.

Позивачем на виконання умов Договору була здійснена поставка товару (електродвигунів) визначеною Специфікацією (в редакції Додаткової угоди №1 від 27.12.2019), що підтверджується видатковою накладною №ВП 00000226 від 07.05.2020 та товарно-транспортною накладною № б/н від 07.05.2020 (т. 1, а.с.17,19).

В подальшому відповідач листом №11-08/256 від 13.05.2020 (т.1, а.с. 20) повідомив позивача про наявність зауважень до двох поставлених двигунів.

19.06.2020 сторонами було складено Акт №1 прийому передачі згідно Договору №1НВП від 12.02.2019, за умовами якого позивачем було прийнято Товар для усунення недоліків та встановлено строк повернення товару відповідачу до 28.07.2020 (т.1, а.с.21).

Після усунення зауважень, позивачем був переданий товар відповідачу, що підтверджується Актом №2 прийому передачі до Договору №1НВП від 24.07.2019 (т.1, а.с.22) та товарно-транспортною накладною б/н від 27.07.2020 (т.1, а.с. 23).

Однак, як зазначає позивач, відповідач всупереч взятим на себе договірним зобов`язанням, за поставлений товар в повному обсязі та у визначені строки не розрахувався.

Листами від 20.08.2020 та 28.08.2020 позивач звертався до відповідача з проханням здійснити оплату отриманого товару.

Позивачем була направлена Претензія (вих.№4028/684 від 11.09.2020) з проханням сплатити заборгованість за поставлений товар в сумі 634 558,20 грн (т. 1, а.с.36).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було здійснено часткову сплату суми заборгованості за поставлений товар (платіжні доручення в мат. справи; т.1, а.с.31-35).

Оскільки сума заборгованості за поставлений товар відповідачем в повному обсязі сплачена не була, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в розмірі 243 463,54 грн., з яких 194 558,20 грн сума основного боргу, 19 289,29 грн інфляційне збільшення, 5 904,02 грн - 3% річних, 23 712,03 грн - пеня.

В подальшому відповідачем здійснювалися оплати заборгованості за Договором №1НВП від 24.07.2019, в зв`язку з чим позивач неодноразово змінював позовні вимоги.

Судом розглядаюся позовні вимоги в редакції заяви за вих. №4028/320 від 15.06.2021 (вх. №6548 від 16.06.2021; т.1, а.с.84-88), згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача 155 641,19грн, з яких: 94 558,20грн сума основного боргу, 25 362,84 грн. інфляційне збільшення, 6 964,02 грн 3% річних, 28 756,13 грн пеня.

З матеріалів справи вбачається відповідачем було сплачено суму основого боргу за Договором, що підтверджується платіжними дорученнями доручення № від 15.06.2021 на суму 40 000,00грн та № від 13.07.2021 на суму 54 558,20грн (т. 1, а.с.136, 143).

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК, ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні - покупцеві товар (Товари), а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно вимог ст. 712 ЦК України, - за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов`язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

Судом враховано, що згідно пункту 4 Специфікації "Умови оплати Товару", Покупець оплачує Постачальнику попередню оплату 50% вартості Товару, протягом 30 календарних днів від дати підписання Додатку №1; а оплата у розмірі 50% від вартості товару повинна бути здійснена покупцем протягом 30 календарних днів з дати поставки.

Матеріалами справи підтверджено, що:

- 14.02.2020 відповідачем було здійснено попередню оплату 50% вартості Товару на рахунок Позивача у розмірі 634 558,20 грн (плат. доруч. т.1, а.с.16);

- 27.07.2020 позивач (після усунення недоліків) здійснив поставку Товару у повному обсязі згідно умов Договору та Специфікації;

- оплата 50% від вартості товару (другий етап) у строки визначені Договором та Специфікацією відповідачем здійснена не була;

- платіжними дорученнями № від 30.09.2020, № від 22.10.2020, № від 28.10.2020,№ від 02.11.2020,№ від 27.11.2020 (т.1, а.с. 31-35) відповідачем здійснено часткову оплату;

- заборгованість станом на дату подання позову за поставлений Товар становила 194 558,20 грн.

- в зв`язку з частковою сплатою відповідачем суми заборгованості, позивачем були подані заяви про зміну позовних вимог, якими останній зменшував заявлену до стягнення суму основного боргу;

- судом розглядаються позовні вимоги в редакції заяви від 15.06.2021 (вх. №6547 від 16.06.2021), за якою сума основного боргу становила 94 558,20грн.

Також, матеріалами справи підтверджено, під час розгляду даної справи, відповідачем проведена повна оплата суми основного боргу за Договором в розмірі 94 558,20 грн згідно платіжних доручення № від 15.06.2021 на суму 40 000,00грн та № від 13.07.2021 на суму 54 558,20грн (т.1, а.с.117,125).

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що між сторонами відсутній предмет спору в частині стягнення 94 558,20грн суми основного боргу, суд закриває провадження у справі в цій частині вимог відповідно до п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

У відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач, в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором оплатив вартість поставленого товару з порушенням строків встановлених Договором та Специфікацією.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до положень п. 6.5 Договору, у випадку порушення Покупцем строку оплати за фактично поставлений Товар або у випадку порушення Постачальником строку платежу, передбаченого пунктом 3.6 Договору, винна Сторона сплачує іншій Стороні на вимогу останньої пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується від несплаченої суми за кожен календарний день порушення строку оплати.

Відповідно до розрахунку ( т.1 а.с. 84-86 в редакції заяви від 15.06.2021 (вх. №6547 від 16.06.2021) позивач нарахував та заявив до стягнення пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 28 756,13 грн. Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені, суд встановив, що позивачем під час розрахунку допущено арифметичні помилки.

За перерахунком суду, сума пені, яка підлягає до стягнення становить 27 373,21грн і є такою, що підлягає задоволенню, в частині стягнення 1 382,92грн пені позовні вимоги задоволенню не підлягають ( розрахунок залучено до матеріалів справи).

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та заявив до стягнення інфляційні втрати у розмірі 25 362,84 грн. за період з вересня 2020 по травень 2021 та 3% річних за користування грошовими коштами у розмірі 6 964,02грн. за період з 27.08.2020 по 15.06.2021.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення 3% річних та інфляційних, суд встановив, що позивачем під час розрахунку допущено арифметичні помилки при нарахуванні 3 % річних, за перерахунком суду 3 % річних складають 6 726, 08 грн.. В зв"язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 25 362,84грн інфляційних та 6 726,08грн 3% річних є правомірними та підлягають задоволенню повністю, в частині стягнення 237,94грн 3% річних - позов задоволенню не підлягає.

Перевірка правильності розрахунку пені, 3% річних та інфляційних здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон Еліт" ( розрахунки залучені до матеріалів справи).

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, про часткове задоволення позовних вимог, зокрема щодо стягнення 27 373,21грн пені, 6 726,08грн 3% річних та 25 362,84грн інфляційних; в частині стягнення суми основного боргу - закрити провадження у справі; в частині стягнення 1 382,92грн пені та 237,94грн 3% річних в задоволенні позову відмовити.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Щодо судових витрат в частині суми основного боргу, по якій судом закрито провадження у справі на підставі п. 2 ст. 231 ГПК України, суд зазначає наступне.

В постанові Верховного суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 19.02.2020 року в справі № 903/181/19 зазначено, що лише висновок суду першої інстанції про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково свідчить про вирішення спору по суті розглянутих вимог. Натомість, у тому випадку, коли в резолютивній частині судового рішення зазначається про закриття провадження у справі щодо частини із заявлених вимог у зв`язку з відсутністю предмету спору, спір по суті у відповідній частині не вирішується, навіть якщо розгляд справи по суті закінчується ухваленням рішення суду, без постановлення відповідної ухвали, як окремого процесуального документа.

Відповідно, у такому разі (закриття провадження у справі щодо частини із заявлених вимог у резолютивній частині рішення) норма частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору, не застосовуються і не може бути підставою для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у повному обсязі, в тому числі і щодо частини із заявлених вимог, за якою провадження було закрито.

У зазначеній нормі ГПК йдеться про здійснення розподілу судових витрат між сторонами у справі у разі вирішення спору по суті. Водночас, така норма не застосовується, якщо Закон України "Про судовий збір" у такому випадку передбачає повернення судового збору з Державного бюджету України.

Зокрема, у пункті 5 частини 1 статті 7 цього Закону прямо встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що сума судового збору в частині заборгованості по сумі основного боргу, по якій закрито провадження у справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Сума судового збору, що підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України, становить 2 735,71грн.

Керуючись ст.ст.129, 231, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, ст.7 Закону України "Про судовий збір", суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (вул.Свіштовська, 3, м.Кременчук, Полтавська область, 39610, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "НКЕМЗ" (вул. Першотравнева, 35, м. Нова Каховка, Херсонська область, 74900, ) 27 373,21грн пені, 6 726,08грн 3% річних та 25 362,84грн інфляційного збільшення та 891,93грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

3. Закрити провадження у справі в частині стягнення 94 558,20грн основного боргу.

4. Повернути Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "НКЕМЗ" (вул. Першотравнева, 35, м. Нова Каховка, Херсонська область, 74900, ) з Державного бюджету України 2 735,71грн судового збору, сплаченого відповідно до платіжного доручення №3190010 від 22.03.2021, оригінал якої знаходиться у матеріалах справи.

5. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 21.12.2021

Суддя Ореховська О.О.