ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.12.2021 Справа №905/1123/21

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., при секретарі Григор`євій М.В, розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця Жильйової Олени Станіславівни, м.Маріуполь Донецької області

до відповідача: Маріупольської міської ради м.Маріуполь Донецької області

про спонукання вчинити певні дії,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Жильйова Олена Станіславівна м.Маріуполь звернулась до господарського суду Донецької області з позовом до Маріупольської міської ради м.Маріуполь про визнання протиправним та скасування рішення Маріупольської міської ради від 26.02.2021 №8/4-266 та визнання укладеною Додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки в редакції позивача.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Маріупольської міської ради №8/4-266 від 26.02.2021 неправомірно поновлено фізичній особі-підприємцю Жильйовій О.С. строк оренди земельної ділянки площею 0,0018га по вул. 130 Таганрозької дивізії, 3а, у Лівобережному районі м. Маріуполя тільки на один рік, приймаючи до уваги, що на вказаній земельній ділянці розташоване належне позивачу на праві власності нерухоме майно. Позивач вказує також на ті обставини, що після закінчення строку дії договору оренди продовжував користуватись земельною ділянкою, належно виконуючи усі вимоги договору.

Ухвалою господарського суду від 22.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1123/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

13.07.2021 на електронну адресу суду та 19.07.2021 через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на законність прийнятого рішення від 26.02.2021 №8/4-266; дотримання місячного строку розгляду звернення позивача із заявою про продовження строку дії договору та надіслання на адресу позивача листа-повідомлення №26.6.3-72638-26.1 від 17.12.2020 про відсутність наміру поновлювати дію договору оренди на той самий строк, що був встановлений договором.

28.07.2021 через канцелярію суду від представника позивача надійшла відповідь б/н від 26.07.2021 на відзив, у якій стверджує, що лист-повідомлення міської ради від 17.12.2020 №26.6.3-72638-26.1, на який посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, позивач не отримував.

07.09.2021 через канцелярію суду від представника відповідача надійшли письмові заперечення №11352/2021 від 31.08.2021, у яких висловив незгоду з аргументами позивача щодо неотримання листа-повідомлення від 17.12.2020 №26.6.3-72638-26.1., звертає увагу на наявність доданих до відзиву доказів його направлення на адресу позивача. З приводу строку на який було поновлено договір оренди відповідач наголошує, що у відповідності до наданих законом повноважень на пленарному засіданні депутатський корпус Маріупольської міської ради висловив свою волю щодо надання позивачу в оренду земельної ділянки строком на один рік.

14.09.2021 через канцелярію суду від представника позивача надійшли пояснення по справі, у яких підтримує заявлені позовні вимоги.

14.09.2021 господарським судом Донецької області постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи №905/1123/21 до судового розгляду по суті на 30.09.2021.

Ухвалою від 22.10.2021 призначено судове засідання у справі на 25.11.2021.

Ухвалою господарського суду від 25.11.2021оголошено перерву в судовому засіданні з розгляду справи по суті до 16.12.2021, позивачу запропоновано надати суду письмові пояснення щодо змісту прохальної частини позову.

08.12.2021 на електрону адресу суду від позивача надійшли пояснення по справі б/н від 07.12.2021, в яких просить суд при розгляді справи врахувати, що під час підготовки позовної заяви було допущено описку в абзаці 1 пункту 2 прохальної частини позовної заяви в частині земельної ділянки, яка є предметом спору, у зв`язку з чим просить суд вважати правильним предмет спору - земельна ділянка площею 0,0018га кадастровий номер :01:012:0049, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, 3А, яка надана ФОП Жильйовій Олені Станіславовні на підставі договору оренди земельної ділянки від 21.06.2011. зареєстрованому в управлінні Держкомзему у м. Маріуполі Донецької області 23.06.2011 за №00055, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Апалько М.Ю. за №1249 від 21.06.2011.

З метою конкретизації земельної ділянки, що є предметом спору, представник позивача також просить суд додати до пункту 2 тексту Додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 21.06.2011 фразу наступного змісту: «а саме в частині земельної ділянки площею 0,0018га кадастровий номер :01:012:0049, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, 3 А» після слів: « 2. Усі інші пункти Договору оренди земельної ділянки від 21.06.2011 року, зареєстрованому в управлінні Держкомзему у м. Маріуполі Донецької області 23.06.2011р. за №00055, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Апалько М.Ю. за №1249 від 21.06.2011р…».

Крім того, позивач вказує на допущену описку у тексті сторінки шостої позову, а саме невірно вказано що ФОП Жильйова О.С. зверталася до Маріупольської міської ради з листом від 09.07.2019, замість правильного «листом від 16.02.2021».

Розглянувши вказані письмові пояснення, суд зазначає, що зі змісту позовної заяви та доданих до позову документів вбачається, що предметом спору є саме земельна ділянка площею 0,0018га кадастровий номер :01:012:0049, яка знаходиться за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, 3А, яка надана позивачу на підставі договору оренди земельної ділянки від 21.06.2011, в свою чергу у прохальній частині позову позивач просить суд визнати укладеною додаткову угоду щодо земельної ділянки площею 0,0059га кадастровий номер :01:012:0048, що розташована за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, 1, яка надана позивачу на підставі договору оренди земельної ділянки від 29.08.2016.

Таким чином суд дійшов висновку, що письмові пояснення позивача за своїм змістом не змінюють предмет позову, а лише направлені на виправлення допущених під час підготовки тексту позовної заяви технічних описок.

Враховуючи, що предметом укладеного 21.06.2011 договору оренди земельної ділянки є дві земельні ділянки: площею 0,0059га за адресою м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, 1; площею 0,0018га, яка знаходиться за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, 3А, в свою чергу предметом розгляду по справі №905/1123/21 є спірні правовідносини сторін лише відносно земельної ділянки площею 0,0018га, суд дійшов висновку, що конкретизація земельної ділянки в тексті Додаткової угоди до договору оренди не змінює сутність правовідносин, є виправданою з метою недопущення непорозумінь відносно об`єкту правовідносин.

Відповідно до відомостей з сайту Укрпошти відповідач отримав 09.12.2021 пояснення позивача по справі б/н від 07.12.2021, на час винесення рішення у справі заперечення міської ради на пояснення позивача на адресу суду не надходили.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приймає письмові пояснення позивача та враховує їх при прийняті рішення.

25.11.2021 на електрону адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника Маріупольської міської ради.

Представники сторін у судове засідання 16.12.2021 не з`явились, про місце, час та дату розгляду справи сторони були повідомлені належним чином.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Суд зазначає, що явка представників учасників у судове засідання 09.11.2021 обов`язковою не визнавалась.

Враховуючи, що учасники справи були належним чином повідомлені про час та дату судового засідання, а неявка представників сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду справи про суті, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності учасників справи.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд ВСТАНОВИВ:

21.06.2011 між фізичною особою-підприємцем Жильйовою Оленою Станіславівною (орендар) та Маріупольською міською радою (орендодавець) було укладено договір оренди земельної ділянки (далі - договір), за змістом п.п.1.1., 2.1. якого згідно з рішенням Маріупольської міської ради №6/7-566 від 19.04.2011 орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування, зокрема, земельну ділянку площею 0,0018га, яка знаходиться: по вул.130 Таганрозької дивізії, 3-А, в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя; кадастровий номер: :01:012:0049.

За умовами п.5.1 договору оренди спірна земельна ділянка передається в оренду з метою та за цільовим призначенням: "для роздрібної торгівлі у неспеціалізованих магазинах (функціонування навісу у комплексі з торгівельним павільоном)".

Відповідно до п. 3.1 договір укладено терміном на 5 (п`ять) років (до 19.04.2016).

У п.3.2. договору сторони дійшли згоди, що після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за два місяця до закінчення строку дії договору оренди повідомити письмово орендодавця про намір поновлення терміну договору. В іншому випадку договір поновленню не підлягає.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок на 2011 рік (з урахуванням коефіцієнту індексації на 2011 рік) становить 979,45грн/м.кв (п.4.1. договору).

За змістом п.4.3. договору плата за землю сплачується орендарем у грошовій формі у розмірі 5% від грошової оцінки земельної ділянки.

Орендна плата за землю вноситься за базовий податковий (звітний) період щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем місяця (п.4.4. договору).

Згідно з п. 9.2.7. договору орендар зобов`язаний звернутися до орендодавця за 2 (два) місяця до закінчення строку дії договору оренди з письмовою заявою про поновлення договору шляхом переукладення договору оренди.

Орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасної сплати орендної плати (п.9.3.1.4. договору).

Відповідно до п. 11.1 договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

За умовами п.11.2 договору у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.

Договір набуває чинності на підставі ст.18 Закону України Про оренду землі після його підписання та державної реєстрації (п.13.2. договору).

Договір зареєстрований в управлінні Держкомзему у м.Маріуполі Донецької області 23.06.2011 за №00055, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Апалько М.Ю. за №1249.

На виконання умов вказаного договору, за актом приймання-передачі земельної ділянки Маріупольська міська рада передала, а фізична особа-підприємець Жильйова О.С. прийняла у користування в тому числі земельну ділянку 0,0018га (кадастровий номер: :01:012:0049), яка знаходиться за адресою: по вул.130 Таганрозької дивізії, 3-А, в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя.

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21738293 від 02.02.2009, на орендованій земельній ділянці за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, вул.130 Таганрозької дивізії, 3-А, знаходиться нерухоме майно - нежитлова будівля, торгівельний павільйон, власником якої є Жильйова О.С.

Рішенням господарського суду Донецької області від 20.06.2017 по справі №905/806/17 позовні вимоги фізичної особи-підприємця Жильйової Олени Станіславівни, м.Маріуполь, Донецька область до Маріупольської міської ради, м. Маріуполь, Донецька область про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 21.06.2011р. та зобов`язання укласти додаткову угоду до нього задоволено; визнано поновленим договір оренди земельної ділянки від 21.06.2011р., укладений між фізичною особою-підприємцем Жильйовою Оленою Станіславівною, м. Маріуполь, Донецька область та Маріупольською міською радою, м. Маріуполь, Донецька область стосовно земельної ділянки площею 0,0018га, кадастровий номер :01:012:0049, яка знаходиться по вул. 130 Таганрозької дивізії, 3-А, на той самий термін та на тих самих умовах, котрі передбачені цим договором, а саме строком від 19.04.2016р. до 19.04.2021р; зобов`язано Маріупольську міську раду укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки від 21.06.2011р. з Фізичною особою-підприємцем Жильйовою Оленою Станіславівною, м.Маріуполь в редакції, вказаній у резолютивній частині рішення.

Відтак, строк оренди спірної земельної ділянки продовжений до 19.04.2021.

На підставі вказаного рішення суду, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно спірної земельної ділянки площею 0,0018га, внесено запис про реєстрацію іншого речового права щодо строку дії договору оренди земельної ділянки на п`ять років до 19.04.2021 з правом пролонгації.

05.12.2020 позивач звернувся до Центру надання адміністративних послуг із заявою про продовження права оренди земельної ділянки з описом вхідного пакету документів на отримання адміністративної послуги - рішення міської ради про подовження терміну оренди земельної ділянки за наявності діючого договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого у встановленому законом порядку.

За змістом доданого до відзиву листа №26.6.3-72638-26.1 від 17.12.2020, директор департаменту по роботі з активами за результатами розгляду заяви від 05.12.2020 висловив відсутність наміру поновлювати дію договору оренди на той самий строк і на тих самих умовах, які були встановлені договором.

Листом-повідомленням від 16.02.2021 позивач повторно звернувся до Маріупольської міської ради, в якому повідомив про намір продовжити договір оренди земельної ділянки площею 0,0018га на той самий строк та на тих самих умовах. До листа-повідомлення позивач приєднав проект додаткової угоди, відповідно до редакції п.3.1. якої договір укладено терміном на 5 (п`ять) років (до 19.04.2026). Про отримання вказаного повідомлення 17.12.2021 свідчить відповідна печатка Маріупольської міської ради про реєстрацію на самому зверненні.

Відповідно до рішення Маріупольської міської ради №8/4-266 від 26.02.2021 Про поновлення строку оренди земельної ділянки по вул.130 Таганрозької дивізії, 3а в Лівобережному районі міста фізичній особі-підприємцю Жильйовій О.С. вирішено поновити на 1 рік строк оренди земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови) площею 0,0018га (кадастровий номер :01:012:0049) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (функціонування зупинкового навісу у комплексі з торговим павільйоном).

Не погоджуючись з вказаним рішенням ради в частині продовження строку оренди земельної ділянки лише на один рік, посилаючись на належне виконання обов`язків за умовами договору, у підтвердження чого суду надані копії податкових накладних з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018-2021 роки, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправним та скасування рішення Маріупольської міської ради від 26.02.2021 №8/4-266 та визнання укладеною Додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 21.06.2011 з терміном дії договору на п`ять років (до 19.04.2026).

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Враховуючи, що спірний договір оренди землі був укладений між сторонами 21.06.2011, тобто до внесення 05.12.2019 Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" №340-IX змін до законодавства, яке, у тому числі, регулює правовідносини пов`язані з поновленням договорів оренди землі (зміни до Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі" набрали чинності 16.07.2020 року), поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами,за правилами, чинними на момент їх укладення (відповідно до абз. 4 розділу ІХ "Перехідних положень" Закону України «Про оренду землі»).

Правовідносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами у зв`язку із передачею її у користування та володіння врегульовано Законом України "Про оренду землі" №161-XIV (тут і далі - в редакції, чинній на момент укладення договору оренди земельної ділянки), в тому числі його положеннями визначено порядок і особливості укладення, зміни, припинення, а також поновлення договору оренди землі.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ст.2 Закону України "Про оренду землі").

За умовами ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди. Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Як вже встановлено судом, 21.06.2011 між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки (зареєстрований в управлінні Держкомзему у м.Маріуполі Донецької області 23.06.2011 за №00055, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Апалько М.Ю. за №1249), терміном на 5 років (до 19.04.2016).

Рішенням господарського суду Донецької області від 20.06.2017 по справі №905/806/17 визнано поновленим вказаний договір стосовно земельної ділянки площею 0,0018га, кадастровий номер :01:012:0049, яка знаходиться по вул. 130 Таганрозької дивізії, 3-А, на той самий термін та на тих самих умовах до 19.04.2021, на підставі чого внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивач звернувшись з даним позовом наполягає на пролонгації строку дії договору на той самий строк як орендар, який належно виконував свої обов`язки за умовами договору і тому має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Статтею 33 Закону України Про оренду землі врегульовано процедуру поновлення договору оренди землі на новий строк, шляхом реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1-5 цієї норми), або шляхом мовчазної згоди орендодавця (частина 6 цієї норми).

Частиною 6 ст. 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування.

Дана норма передбачає можливість поновлення договору оренди землі у порядку реалізації переважного права на укладення цього договору на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (ч. 2 ст. 33 Закону №161-XIV). До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч.3 ст. 33 цього Закону).

Отже, у процедурі поновлення договору оренди землі на орендаря, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк (поновлення договору), покладається обов`язок завчасно повідомити орендодавця листом-повідомленням, до якого додати проект відповідної додаткової угоди.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.08.2021 у справі №903/1030/19 зазначила, що ст.33 Закону №161-XIV прямо передбачала подання орендарем у строки, визначені у частині другій цієї статті, повідомлення саме про поновлення договору оренди землі та проект додаткової угоди про таке поновлення. Шляхом надсилання орендодавцю відповідного письмового повідомлення орендар мав завчасно продемонструвати наявність у нього наміру продовжити користування земельною ділянкою. А орендодавець, будучи обізнаним із таким наміром, отримував можливість спланувати подальші дії у зв`язку зі спливом строку договору оренди землі, зважити доцільність пошуку інших потенційних орендарів, а за їх наявності - зіставити пропоновані ними умови оренди з умовами, викладеними у проекті додаткової угоди, яку надав орендар.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц, від 22.09.2020 у справах №313/350/16-ц і №159/5756/18 зазначала, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону № 161-XIV, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору.

При цьому необхідно мати на увазі, що заперечення орендодавця щодо невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни.

У п. 3.2. договору оренди сторони передбачили, що після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за два місяця до закінчення строку дії договору оренди повідомити письмово орендодавця про намір поновлення терміну договору. В іншому випадку договір поновленню не підлягає.

Орендар зобов`язаний звернутися до орендодавця за 2 (два) місяця до закінчення строку дії договору оренди з письмовою заявою про поновлення договору шляхом переукладення договору оренди (згідно з п. 9.2.7. договору).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до відповідача:

- 05.12.2020 через центр адміністративних послуг Маріупольської міської ради із заявою про подовження терміну оренди земельної ділянки за наявності діючого договору оренди земельної ділянки. До заяви позивачем були надані документи, які включені у вичерпний перелік документів, вказаних в опису вхідного пакету документів на отримання адміністративної послуги 01.27. «Рішення міської ради про подовження терміну оренди земельної ділянки за наявності діючого договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого у встановленому законом порядку». Судом встановлено, що у переліку, запропонованому центром адміністративних послуг, відсутнє посилання на проект додаткової угоди;

- із листом-повідомленням від 16.02.2021 про поновлення договору оренди землі на тих самих умовах разом з проектом додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 21.06.2011. Факт отримання 17.02.2021 підтверджується відтиском штампу про реєстрацію вхідної кореспонденції.

Таким чином, позивач висловив намір подовжити договір на той самий строк, тобто ще на п`ять років.

Враховуючи, що рішенням господарського суду Донецької області від 20.06.2017 у справі №905/806/17 договір оренди стосовно спірної земельної ділянки поновлено та на тих самих умовах до 19.04.2021, умови п. 9.2.7. договору щодо повідомлення орендаря про поновлення строку договору за 2 місяці до закінчення строку його дії орендарем були виконані.

Відповідач стверджує, що у відповідь на заяву від 05.12.2020 з дотриманням місячного строку розгляду звернення, надіслав на адресу позивача за підписом директора департаменту по роботі з активами лист-повідомлення №26.6.3-72638-26.1 від 17.12.2020 про відсутність наміру поновлювати дію договору оренди на той самий строк, що був встановлений договором. У підтвердження на копії вказаного листа-повідомлення міститься відображення фіскального чеку від 17.12.2020. В обґрунтування повноважень директора департаменту відповідач посилається на рішення Маріупольської міської ради від 26.02.2019 року № 7/39-3733, зі змісту якого вбачається, що директор департаменту по роботі з активами та директор юридичного департаменту ради уповноважені на підписання листів-заперечень стосовно наміру подовження договорів оренди.

Як наслідок, за результатами розгляду звернення фізичної особи-підприємця Жильйової О.С. рішенням Маріупольської міської ради №8/4-266 від 26.02.2021 Про поновлення строку оренди земельної ділянки по вул.130 Таганрозької дивізії поновлено на 1 рік строк оренди земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови) площею 0,0018га (кадастровий номер :01:012:0049) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (функціонування зупинкового навісу у комплексі з торговим павільйоном) по вул.130 Таганрозької дивізії, 3а в Лівобережному районі міста ФОП Жильйовій О.С.

Поряд з цим, судом встановлено, що ні зі змісту листа-повідомлення №26.6.3-72638-26.1 від 17.12.2020, ні з матеріалів справи не вбачається за можливе встановити дотримання відповідачем встановленого законом місячного строку розгляду звернення позивача від 05.12.2020.

Так, відповідно до пункту 61 "Правил надання послуг поштового зв`язку", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009р. №270, передбачено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Крім того, згідно вказаних Правил підтвердженням надання послуг поштового зв`язку є розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку, а підтвердженням переліку відправлених документів є опис вкладення встановленої форми.

З урахуванням викладеного, фіскальний чек від 17.12.2020 за відсутності опису вкладення не може бути розцінений судом як належний та допустимий доказ у підтвердження відправлення листа-повідомлення №26.6.3-72638-26.1 від 17.12.2020 позивачу, а отже і не доводить повідомлення орендаря (доведення до його відома) протягом місяця з дня отримання заяви від 05.12.2020 про наявність заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі.

В матеріалах справи лише наявний опис вкладення від 13.07.2021 про направлення позивачу разом з відзивом на позов документів, серед яких копія листа №26.6.3-72638-26.1 від 17.12.2020.

Враховуючи викладене, в даному випадку відсутнє заперечення орендодавця щодо поновлення договору оренди землі протягом місяця після надходження відповідного звернення орендаря, яке ним було оформлено в порядку, запровадженому відповідачем через центр адміністративних послуг з наданням документів за переліком, визначеним відповідачем для отримання послуг. Таким чином, суд констатує, що відповідач не відреагував на звернення позивача в строк, встановлений ч.5 ст. 33 Закону України Про оренду землі.

Як встановлено судом, та не заперечується відповідачем, після закінчення терміну дії договору оренди землі позивач продовжує користуватися орендованою земельною ділянкою. Також позивач сплачує за користування цією земельною ділянкою орендну плату, що також не спростовано відповідачем та підтверджується копіями податкових накладних з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018-2021 роки.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.393 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно з ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За своєю правовою природою рішення Маріупольської міської ради №8/4-266 від 26.02.2021 є актом не нормативного характеру.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Організація та діяльність органів місцевого самоврядування регулюється Законом України Про місцеве самоврядування в Україні.

За змістом ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно з ч. 1 ст. 59 цього Закону Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Акт державного чи іншого органу управління повинен бути прийнятий в межах компетенції відповідного органу, не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних чи юридичних осіб, відповідати вимогам діючого законодавства і бути прийнятим у формі та в порядку, визначеному законом.

26.02.2013 Маріупольською міською радою було прийняте рішення №6/26-3003 "Про внесення змін до рішення Маріупольської міської ради від 21.02.2012 №6/16-1563 "Про затвердження умов надання земельних ділянок на території Маріупольської міської ради", згідно з п.4 якого встановлено строки оренди земельних ділянок згідно з додатком 2.

Відповідно до додатку 2 вказаного рішення встановлено строки оренди земельних ділянок, де серед іншого визначений строк у 5 років для ділянок площею до 0,0100га включно.

Вказане рішення ради з додатком знаходиться у загальному доступі на офіційному сайті Маріупольської міської ради.

Отже, відповідно до вказаного рішення Маріупольської міської ради, при прийнятті Маріупольською міською радою оскаржуваного рішення мав бути застосований строк у 5 років, а не 1 рік як в оскаржуваному рішенні.

Суд відзначає, що виступаючи головним розпорядником земель комунальної власності, позивач є професійним орендодавцем, послідовна діяльність та реагування на запит суспільства якого повинні відповідати закону та орієнтувати суб`єктів земельних відносин на відповідну правильну поведінку в реалізації наданих їм прав.

Судовим рішенням Європейського Суду з прав людини від 26.03.2013 у справі "Рисовський проти України", Європейський Суд зауважив, що державні органи, які не впроваджують або недотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання обов`язків.

На думку суду, добросовісний орендар має право розраховувати на отримання рішення відповідача на поновлення договору оренди землі на той же строк, тобто може вважатись таким, що набув права "правомірного очікування". Позивач дотримувався вимог законодавства, які регламентують його поведінку, необхідну для отримання відповідного рішення уповноваженого органу в строки, які встановлені договором.

Статтею 144 Конституції встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

У відповідності до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відтак, у спорі щодо законності та обґрунтованості прийнятого відповідачем рішення, останній повинен довести існування обставин, які зумовили прийняття ним такого рішення.

Дослідивши зміст рішення Маріупольської міської ради №8/4-266 від 26.02.2021, суд встановив, що в ньому не наведено мотивів та будь-якого обґрунтування продовження строку оренди лише на один рік, відтак необхідності відступу від власного ж рішення щодо встановлених строків оренди.

У зв`язку з чим суд зазначає, що у питанні законності прийнятого відповідачем рішення про відмову у пролонгації договору оренди на той же строк (п`ять років), останній не навів мотивованих підстав для обмеження прав позивача на оренду конкретної земельної ділянки строком один рік.

Рішення органів державної влади і місцевого самоврядування повинні бути прозорі та зрозумілі, особливо у випадках, що стосуються відступу від попереднього рішення, за наслідками чого обмежуються права відповідної особи.

Суд враховує, що на спірній земельній ділянці розташоване нерухоме майно позивача, що належить йому на праві власності, а тому відмова у пролонгації строку договору оренди на п`ять років не відповідає критерію пропорційності, адже у будь-якому разі жодний інший орендар, крім позивача, не зможе користуватися цією земельною ділянкою, в умовах відсутності спору щодо прав власності на об`єкт нерухомості та відсутності доказів самостійного будівництва.

За змістом п. 39 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. по справі Серявін та інші проти України, будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, якою це право встановлено, лише якщо забезпечено справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

В ході розгляду справи відповідач не довів порушення суспільних інтересів існуванням орендних відносин між сторонами протягом наступних п`яти років до 19.04.2026 року у тій мірі, яка повинна призвести до застосування втручання держави у права особи на мірне володіння майном в порядку ч. 2 ст. 1 Першого Протоколу.

Відтак, відмовляючи у подовжені договору на наступні п`ять років, у рішенні не наведено жодного обґрунтування, за яким власник об`єкта нерухомості обмежується правами на земельну ділянку, на якій розміщено цій об`єкт, строком один рік.

Відповідачем також не доведено наявність обмежень орану місцевого самоврядування щодо виконання прийнятих тим самим органом місцевого самоврядування рішень.

Відповідно до ст. 3 ЦК України принцип справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом ч. 3 ст. 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар. Такі правові висновки викладені у постанові Верховного суду від 10.09.2018 у справі №920/739/17.

Приймаючи до уваги вищевикладене, невідповідність спірного рішення відповідача рішенню №6/26-3003 від 26.02.2013, а також прийняття спірного рішення з порушенням прав позивача, як добросовісного орендаря та власника нерухомого майна, суд приходить до висновку про невмотивовану, незаконну відмову відповідача у продовженні строку договору оренди на той самий строк, відтак наявність підстав для задоволення позову в частині визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради №8/4-266 від 26.02.2021.

Щодо вимоги про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі.

Рішенням господарського суду Донецької області від 20.06.2017 у справі №905/806/17 визнано поновленим договір оренди спірної земельної ділянки на той самий термін та на тих самих умовах, а саме до 19.04.2021, зобов`язано Маріупольську міську раду укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки від 21.06.2011р. з Фізичною особою-підприємцем Жильйовою Оленою Станіславівною, м.Маріуполь в редакції, вказаній у резолютивній частині рішення.

Як вже встановлено судом, позивач повторно 17.02.2021 направив Маріупольській міській раді лист-повідомлення про намір подовжити термін дії договору оренди земельної ділянки від 21.06.2011 щодо земельної ділянки площею 0,0018га, яка знаходиться по вул. 130 Таганрозької дивізії, 3-А, на той самий термін та на тих самих умовах із проектом додаткової угоди.

Таким чином, позивач висловив намір подовжити договір на той самий строк, тобто ще на п`ять років.

Отже, враховуючи, що договір оренди рішенням господарського суду Донецької області від 20.06.2017 у справі №905/806/17 поновлено до 19.04.2021, а лист-повідомлення був отриманий радою 17.02.2021, умови п. 9.2.7. договору щодо повідомлення орендаря про поновлення строку договору за 2 місяці до закінчення строку його дії орендарем були виконані.

За умовами п.5.1 укладеного між сторонами договору оренди, спірна земельна ділянка передається в оренду з метою та за цільовим призначенням: "для роздрібної торгівлі у неспеціалізованих магазинах (функціонування навісу у комплексі з торгівельним павільоном)".

Судом враховано, що на спірній земельній ділянці за адресою: м.Маріуполь, по вул.130 Таганрозької дивізії, 3а в Лівобережному районі міста розміщений об`єкт нерухомого майна нежитлова будівля - торгівельний павільйон, який перебуває в приватній власності позивача.

Право власності на зазначений об`єкт зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, право власності та законність будівництва сторонами не оскаржені. Тому суд, в межах тих обставин, які існують на даний час виходить з того, що позивач є законним власником об`єкту нерухомості, розташованому на спірній земельній ділянці.

Згідно з ч.1 ст.377 ЦК України (в редакції станом на дату набуття позивачем права власності на нерухоме майно), до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, одночасно переходить право приватної власності, право користування земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника такого об`єкта нерухомого майна, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

Частиною 3 ст. 415 ЦК України встановлено, що особа, до якої перейшло право власності на будівлі (споруди), набуває право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі (споруди).

Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України (в редакції станом на дату набуття позивачем права власності на нерухоме майно), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно з ст.1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

За змістом діючого законодавства та висновків Великої Палати Верховного Суду сформований стійкий принцип superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею).

У постанові від 31.08.2021 у справі №903/1030/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, інших положеннях законодавства (постанови від 4.12.2018 у справі № 910/18560/16, від 3.04.2019 року у справі № 921/158/18, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18). Згідно з вказаним принципом особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 263/6022/16-ц (пункт 42).

До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) (частина перша статті 377 ЦК України).

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч.2 ст. 120 ЗК України).

Враховуючи розміщення на земельній ділянці нерухомого майна, позивач продовжує користуватись наданою земельною ділянкою після 19.04.2021.

Суд також приймає до уваги, що факт неналежного виконання обов`язків за договором оренди землі позивачем, зокрема щодо своєчасної сплати орендної плати, відповідачем не доведено.

Поновлення договору оренди землі у судовому порядку, у передбачений ст. 33 Закону України Про оренду землі спосіб, вимагає укладення додаткової угоди між сторонами як єдиної підстави продовження орендних прав і обов`язків. Належним способом захисту порушеного права у цьому випадку є позов про визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17, від 15.01.2019 у справі № 922/1464/18, від 19.03.2019 у справі № 908/2484/17.

Відповідно до ч. 9 ст. 238 ГПК України у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Згідно ч. 11 ст. 33 Закону України Про оренду землі відмова, а також зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Згідно ч. 3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо, зокрема, існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст. 187 ГК України, спори, що виникають при укладанні договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Виходячи з викладеного вище, суд задовольняє вимогу позивача про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі в редакції позивача.

З метою уникнення незрозумілості прийнятого рішення, враховуючи, що за договором від 21.06.2011 в оренду позивачу надавалися дві земельні ділянки, суд вирішив необхідним у додатковій угоді до договору конкретизувати земельну ділянки відносно якої судом визнається поновленим спірний договір оренди земельної ділянки.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.129 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 12, 46, 73, 74-79, 86, 91, 129, 236-238 ГПК України господарський суд,

В И Р I Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольської міської ради Донецької області №8/4-266 від 26.02.2021 Про поновлення строку оренди земельної ділянки по вул.130 Таганрозької дивізії, 3а в Лівобережному районі міста фізичній особі-підприємцю Жильйовій О.С..

Визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 21.06.2011, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.09.2016 за №16335696, згідно з якою Маріупольська міська рада надає в користування фізичній особі-підприємцю Жильйовій О.С. строком на п`ять років земельну ділянку площею 0,0018га, кадастровий номер :01:012:0049, що розташована за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, 3А в Лівобережному районі міста Маріуполя, на той самий строк та на тих самих умовах, котрі передбачені договором оренди земельної ділянки від 21.06.2011 та викласти її у наступній редакції:

Додаткова угода

до договору оренди земельної ділянки від 21.06.2011 року, зареєстрованому в управлінні Держкомзему у м.Маріуполі Донецької області 23.06.2011 р. за №00055, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Апалько М.Ю. за №1249 від 21.06.2011р.

місто Маріуполь, Донецька область, _________________________________року

Ми, що нижче підписалися: Маріупольська міська рада, (), місцезнаходження: м. Маріуполь, пр. Миру, буд. 70, іменована далі Орендодавець, в особі директора юридичного департаменту Маріупольської міської ради Паська Максима Івановича (ІПН НОМЕР_1 ), який мешкає за адресою: м. Харцизьк, вул. Миру, буд. 42, діючий на підставі розпорядження Маріупольського міського голови Про надання повноважень з вчинення правочинів від 23.01.2017 року №23р, з одного боку,

та фізична особа-підприємець Жильйова Олена Станіславівна (РНОКПП НОМЕР_2 ), що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців серія ААБ №385973, запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 14.11.2003 № 2 002963, іменована далі Орендар, з другого боку,

на підставі положень ст. 33 Закону України Про оренду землі уклали цю додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 21.06.2011 року, зареєстрованому в управлінні Держкомзему у м.Маріуполі Донецької області 23.06.2011р. за №00055, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Апалько М.Ю. за №1249 від 21.06.2011р., з врахуванням змін, внесених рішенням Господарського суду Донецької області від 20.06.2017р. по справі №905/806/17, про нижченаведене:

1. Пункт 3.1. розділу 3. СТРОК ДІЇ ДОГОВОРУ в Договорі оренди земельної ділянки від 21.06.2011 року, зареєстрованому в Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії державного підприємства Центр державного земельного кадастру, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис №04.10.198.00049 від 29.06.2010 року, викласти у наступній редакції:

3.1. Договір укладено терміном на 5 (п`ять) років (до 19.04.2026р.).

2. Усі інші пункти Договору оренди земельної ділянки від 21.06.2011 року, зареєстрованому в управлінні Держкомзему у м.Маріуполі Донецької області 23.06.2011 р. за №00055, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Апалько М.Ю. за №1249 від 21.06.2011р., а саме в частині земельної ділянки площею 0,0018га, кадастровий номер :01:012:0049, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, 3 А, не змінені цим Договором, залишаються без змін.

3. Ця угода укладена у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у орендодавця, другий - в орендаря.

4. Зміст ст.ст.12.93,124 Земельного кодексу України сторонам договору відомо.

5. Ця додаткова угода набуває чинності відповідно до ст.ст.3,4.5 Закону України "Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" після її підписання сторонами та державної реєстрації.

ПІДПИСИ СТОРІН

Орендодавець Орендар

Маріупольська міська рада фізична особа-підприємець

м. Маріуполь, пр. Миру, буд. 70, Жильйова Олена Станіславівна

код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_2

АДРЕСА_2

______________________________________ ФОП________________Жильйова О.С.

Підпис М.П. підпис

Стягнути з Маріупольської міської ради (87555, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Миру, буд. 70; ) на користь фізичної особи-підприємця Жильйової Олени Станіславівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 4540,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому розділом IV ГПК України з урахуванням приписів перехідних положень.

Повний текст рішення складено та підписано 20.12.2021.

Суддя Ю.В. Макарова