ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2021м. ДніпроСправа № 904/8408/21
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Адамант", с. Зимна Вода Пустомитіського району Львівської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Амо-Груп", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості у розмірі 337852,91 грн.

Суддя Крижний О.М.

Секретар судового засідання Баворовська Г.П.

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Адамант" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Амо-Груп" заборгованість в розмірі 314450,00 грн., індекс інфляції в розмірі 2886,74 грн., 3% річних в розмірі 3284,00 грн., пеню в розмірі 17232,17 грн., що разом складає 337852,91 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди залізничного рухомого складу №АД/А12/1-21пв від 12.01.2021 в частині повної та своєчасної сплати орендної плати.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов. 23.11.2021 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у якому, зокрема, зазначав, що копію позовної заяви з додатками не отримував, у зв`язку з чим не має змоги у повному обсязі ознайомитися з доказами наданими позивачем та скласти обґрунтований відзив на позовну заяву. Також відповідач у даному клопотанні просив суд зобов`язати позивача направити на адресу відповідача копію позовної заяви з додатками.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2021 суд звернув увагу відповідача на те, що в матеріалах справи містяться докази направлення за місцезнаходженням відповідача копії позовної заяви з додатками, а відтак вказане клопотання відхилив та роз`яснив відповідачу право на ознайомлення з матеріалами справи.

Відповідно до відстеження із сайту Укрпошта, поштове відправлення із копією ухвали суду від 17.12.2021 про перенесення судового засідання на 28.12.2021, вручене особисто 24.12.2021.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2021 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представники сторін у судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення судового засідання не заявили.

У судовому засіданні 28.12.2021 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача (на попередніх судових засіданнях), господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин укладення сторонами договору оренди, строк дії цього договору, умови надання в оренду майна, порядок та строк сплати орендної плати, наявність чи відсутність порушення зобов`язань.

Так, судом встановлено, що 12.01.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Адамант" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Амо-Груп" (орендар) укладено договір оренди №АД/А12/1-21пв залізничного рухомого складу, відповідно до п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) для перевезень вантажів по залізницях України та Молдови рухомий склад (далі "РС") за актами прийому - передачі, в яких вказується найменування, модель, кількість і номери, комплектація рухомого складу, які є невід`ємною частиною даного договору

Відповідно до п. 2.2.2 договору орендар здійснює платежі орендодавцю в сумах і строки, які визначені цим договором.

Згідно з п. 3.1 договору передача РС в оренду проводиться за датою прибуття РС на станцію на території України, зазначену орендарем, відповідно з штемпелем в залізничній накладній (або інформації ГІОЦ) і оформляється двостороннім актом прийому-передачі РС, із зазначенням відповідних номерів, року випуску, дат деповського та капітального ремонту кожної одиниці РС, комплектацію РС. Оплату залізничного тарифу на станцію прибуття на території України, зазначену орендарем, оплачує орендодавець. Оренда РС починається в день підписання Акту прийому-передачі РС від орендодавця до орендаря. День підписання акту вважається першим днем оренди.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що орендна плата нараховується за кожну добу оренди РС. Сума договору в цілому складається з орендної плати за всі одиниці РС, які були передані в оренду відповідно до п. 1.1 даного договору, за винятком кількості одиниць РС, які тимчасово не експлуатуються у зв`язку з проведенням планових ремонтів.

Відповідно до п. 5.2 договору з моменту підписання даного договору розмір орендної плати становить 450,00 грн. з урахуванням ПДВ 20% - 75,00 грн. 00 коп., за один вагон на добу і до 28.02.2021 року залишається без змін.

Орендар здійснює передоплату в розмірі 100% орендної плати за кожен поточний місяць, не пізніше 10-го числа згідно виставленого рахунку. Датою оплати орендної плати вважається дата надходження коштів на рахунок орендодавця. Остаточний розрахунок здійснюється після закінчення місяця протягом 20 банківських днів після підписання акту приймання виконаних послуг на підставі рахунку. (п.п.5.2.1, 5.2.2, 5.2.3 договору).

Згідно з п. 7.1 договору договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2021 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх закінчення.

30.06.2021 сторонами підписано додаткову угоду №1 до договору оренди, якою змінено розмір орендної плати за договором з 01.07.2021 на суму 500,00 грн. (з урахуванням ПДВ 20% - 83,33 грн.

На підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором позивачем надано акти прийому-передачі на піввагонів: від 26.01.2021, від 02.02.2021, від 04.02.2021, від 05.02.2021, від 17.02.2021, від 23.02.2021.

Позивачем виставлено на оплату відповідачу рахунки на оплату №18 від 30.04.2021 на суму 81000,00 грн., №22 від 31.05.2021 на суму 83700,00 грн., №25 від 30.06.2021 на суму 54000,00 грн., №29 від 31.07.2021 на суму 70000,00 грн., №34 від 31.08.2021 на суму 30800,00 грн., №36 від 02.09.2021 на суму 550,00 грн.

Також позивачем надано акти надання послуг №18 від 30.04.2021 на суму 81000,00 грн., №24 від 31.05.2021 на суму 83700,00 грн., №28 від 30.06.2021 на суму 54000,00 грн., №32 від 31.07.2021 на суму 70000,00 грн., №37 від 31.08.2021 на суму 30800,00 грн., №40 від 02.09.2021 на суму 550,00 грн.

Позивач зазначає, що відповідач здійснював орендні платежі відповідно до умов договору, на підставі виставлених позивачем рахунків, підписуючи, при цьому, акти виконаних робіт.

Проте, у відповідача перед позивачем виникла непогашена заборгованість за договором, по несплаті орендних платежів за квітень 2021 року - 75400,00 грн., за травень 2021 року - 83700,00 грн., за червень 2021 року - 54000,00 грн., за липень 2021 року - 70000,00 грн., за серпень 2021 року 30800,00 грн., за вересень 2021 року 550,00 грн. Всього 314450,00 грн.

Позивач звертався до відповідача із претензією, в якій вимагав погасити заборгованість. Відповіді на претензію матеріали справи не містять.

Позивач зазначає, що відповідачем свої зобов`язання за договором оренди щодо оплати не виконані, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 314450,00 грн., що і стало причиною виникнення спору.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України та п.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Обов`язок своєчасної сплати орендної плати орендарем передбачено договором (п.2.2.2), ч.5 ст. 762 Цивільного кодексу України, ч.3 ст.285 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Згідно зі ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, оскільки позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором, та відповідачем прийняті надані позивачем послуги без заперечень, що підтверджується актами надання послуг, які підписані відповідачем, виникає зустрічний обов`язок у відповідача виконати свої зобов`язання за договором, а саме сплатити орендну плату у розмірі 314450,00 грн.

До того ж заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 314450,00 грн. підтверджується актом звірки за період з 01.01.2021 по 02.09.2021 підписаним обома сторонами.

Доказів сплати орендної плати відповідач не надав, доводів, наведених позивачем в обґрунтування позову не спростував, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 314450,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім основного боргу, позивач нарахував та заявив до стягнення індекс інфляції у розмірі 2886,74 грн., 3% річних у розмірі 3284,00 грн. та пеню у розмірі 17232,17 грн.

Згідно ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст.548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.4 договору у разі порушення орендарем строків перерахування орендної плати, згідно п.5.2.1 орендар зобов`язаний сплатити орендодавцю пеню в розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми простроченої орендної плати.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 цього Закону).

Якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

З аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що пеня це договірна санкція.

Разом з цим, сторонами у договір не погоджено розміру пені, зазначено лише що її розмір не більше подвійної облікової ставки НБУ. Суд звертає увагу, що і одна облікова ставка НБУ також підпадає під поняття "не більше подвійної облікової ставки НБУ". Таким чином, позивачем не погоджено розміру пені, а отже відсутня правова підстава для нарахування пені, у зв`язку з чим вимога про стягнення пені у розмірі 17232,17 грн. за прострочення грошового зобов`язання задоволенню не підлягає.

Правова позиція щодо необхідності визначення у правочині умов щодо розміру та бази нарахування пені викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №904/4156/18.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено вище, орендар здійснює передоплату в розмірі 100% орендної плати за кожен поточний місяць, не пізніше 10-го числа згідно виставленого рахунку. Датою оплати орендної плати вважається дата надходження коштів на рахунок орендодавця. Остаточний розрахунок здійснюється після закінчення місяця протягом 20 банківських днів після підписання акту приймання виконаних послуг на підставі рахунку. (п.п.5.2.1, 5.2.2, 5.2.3 договору).

Надаючи аналіз п.5.2.1 та п. 5.2.3. договору суд зазначає наступне.

Представник позивача зазначав, що п.5.2.3 договору застосовується у випадку пошкодження вагонів тощо. Однак, договір такого не містить, відповідні пункти передбачають інший порядок відшкодування збитків.

Матеріали справи не містять рахунків про сплату передплати. При цьому кількість орендованих вагонів змінюється. Позивачем не наведено порядку погодження кількості вагонів у відповідний місяць і, відповідно, погодження суми передплати. У зв`язку з цим, застосуванню підлягає п.5.2.3 договору.

Судом здійснено перерахунок нарахування 3% річних та індексу інфляції з урахуванням настання строку здійснення остаточного платежу, у зв`язку з чим вимоги про стягнення 3% річних та індексу інфляції підлягають частковому задоволенню, а саме 3% річних у розмірі 1961,20 грн., а оскільки у даних періодах спостерігалася дефляція, відтак вимога про стягнення індексу інфляції задоволенню не підлягає.

За викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 316411,20 грн., з яких 314450,00 грн. основний борг та 1961,20 грн. 3% річних.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 4 746,17 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Адамант" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Амо-Груп" про стягнення заборгованості у розмірі 337852,91 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Амо-Груп" (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ярослава Мудрого, буд. 51 Б, ідентифікаційний код 42308657) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Адамант" (81110, Львівська область, Пустомитівський район, с. Зимна Вода, вул. Дорошенка, 18, ідентифікаційний код 37949267) заборгованість у розмірі 314450,00 грн. (триста чотирнадцять тисяч чотириста п`ятдесят грн. 00 коп.), 3% річних у розмірі 1961,20 грн. (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна грн. 20 коп.) та витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 4746,17 грн. (чотири тисячі сімсот сорок шість грн. 17 коп.)

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.12.2021

Суддя О.М. Крижний