ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2021 року, м. Херсон, справа № 923/760/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В., розглянувши у відкритому засіданні справу

за позовом: Прокурора - керівника Каховської окружної прокуратури Херсонської області, м. Нова Каховка Херсонської області,

в інтересах держави в особі:

позивач-1: Асканія-Нова селищна рада, смт. Асканія-Нова Чаплинського району Херсонської області,

позивач-2: Біосферний заповідник "Асканія-Нова" ім.Ф.Е. Фальц-Фейна Національної академії аграрних наук України, смт. Асканія-Нова Чаплинського району Херсонської області,

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт", с Новорайськ Бериславського району Херсонської області,

про внесення змін до договору оренди землі,

за участю секретаря судового засідання Рудченко І.О.,

прокурора Волкової Н.М., служб. посвідчення № 057794 від 29.10.2020,

від позивача-1: не прибув,

від позивача-2: не прибув,

від відповідача: не прибув,

у с т а н о в и в:

Обставини провадження у справі

Справа розглядається за позовом Прокурора - Керівника Каховської окружної прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Асканія-Нова селищної ради (позивач-1) та Біосферного заповідника "Асканія-Нова" імені Ф.Е.Фальц-Фейна Національної академії аграрних наук України (позивач-2) з спрямованими до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт" (відповідач) вимогами про внесення змін до укладеного між позивачем-1 та відповідачем 07.12.2016 договору оренди землі, з урахуванням змін до нього, право оренди за яким зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 18351443, шляхом викладення змісту пункту 8.1 даного договору оренди в наступній редакції:

"На орендовану земельну ділянку встановлені наступні обмеження:

- зміна цільового призначення земельної ділянки на весь строк дії договору,

- організація території і сівозміни, обробіток ґрунту, внесення добрив та використання засобів захисту рослин наземним способом на полях, проведення лісомеліоративних, протипожежних, рекреаційних, санітарно-оздоровчих заходів здійснювати відповідно до законодавства за погодженням із адміністрацією Біосферного заповідника "Асканія-Нова" імені Ф.Е. Фальц-Фейна Національної академії аграрних наук України.

Також на земельну ділянку встановлено обмеження у вигляді заборон:

- будівництво промислових та інших об`єктів,

- розвитку господарської діяльності, яка може призвести до негативного впливу,

- прокладання доріг і трубопроводів, розміщення нових населених пунктів, промислових підприємств і господарських об`єктів,

- штучного зрошення полів ближче 1000 м від заповідної зони,

- застосування мінеральних добрив та хімічних засобів захисту рослин літальними апаратами,

- мисливства та полювання, відстрілювання і відловлювання тварин,

- влаштування місць для масового відпочинку населення,

- випалювання стерні, бур`янів, інших видів господарської діяльності, які можуть спричинити негативний вплив на заповідну зону".

Правовими підставами позову прокурора вказано ст.ст.1, 3-5, 7, 8, 17, 18 Закону України "Про природно-заповідний фонд України", ст.ст.1, 13, 30 Закону України "Про оренду землі", ст.ст.44, 45, 110, 111 Земельного та ст.653 Цивільного кодексів України, а в якості фактичного обґрунтування позову зазначено про наступні обставини:

- звернення прокурора до суду з цим позовом є заходом прокурорського реагування з метою захисту екологічних інтересів держави в особі позивачів, у зв`язку з необхідністю захисту об`єктів природно-заповідного фонду та спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання охорони природи, з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав землекористувачів у межах заповідника;

- між ТОВ "Агротекс-Миколаїв" та Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області 07.12.2016 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 234,3000га, цільовим призначенням "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва", що розташована за межами населених пунктів на території Асканія-Нова селищної ради Чалинського району Херсонської області;

- 23.06.2018 державним реєстратором Асканія-Нова селищної ради Чалинського району Херсонської області на підставі актів приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність зареєстровано право комунальної власності Асканія-Нова селищної ради Чалинського району Херсонської області на земельну ділянку площею 234,3000га з кадастровим номером :13:012:0001, запис про право власності № 26818842;

- відповідно до додаткової угоди від 16.10.2020 до вказаного договору від 07.12.2016 оренди земельної ділянки було внесено зміни, у зв`язку з чим орендодавцем за цим договором став позивач-1 у справі, Асканія-Нова селищна рада, а новим орендарем став відповідач у справі, ТОВ "ЮТС-Агропродукт";

- орендована на підставі вказаного договору оренди земельна ділянка входить до буферної зони заповідника, на яку, за законом, встановлено наступні заборони щодо: будівництва промислових та інших об`єктів; розвитку господарської діяльності, яка може призвести до негативного впливу; прокладання доріг і трубопроводів, розміщення нових населених пунктів, промислових підприємств і господарських об`єктів; штучного зрошення полів ближче 1000 м від заповідної зони; застосування мінеральних добрив та хімічних засобів захисту рослин літальними апаратами; мисливства та полювання, відстрілювання і відловлювання тварин; влаштування місць для масового відпочинку населення; випалювання стерні, бур`янів, інших видів господарської діяльності, які можуть спричинити негативний вплив на заповідну зону;

- за пунктом 8.1. вказаного договору оренди встановлене лише одне обмеження, а саме стосовно зміни цільового призначення земельної ділянки на весь строк дії договору;

- відсутність у договорі оренди земельної ділянки - складової буферної зони заповідника, відповідних обмежень вказує на невідповідність умов даного договору діючому законодавству, а тому такі обмеження підлягають включення до договору у судовому порядку шляхом внесення змін та доповнень до договору.

Позивач-1 належним чином повідомлений про заявлений прокурором позов та його судовий розгляд: ухвалу суду від 07.06.2021 про відкриття провадження у справі отримано позивачем-1 за рекомендованим листом 25.06.2021 (згідно з відміткою у поштовому повідомленні (а.с.143)). Проте, позивач-1 не проявив свого відношення до позову прокурора - заяв та клопотань по справі до суду не подав, а представник позивача-1 в судові засідання по справі жодного разу не прибув.

Позивач-2 позов прокурора підтримав з підстав, які вказано у позовній заяві, та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стверджуючи про наступне:

- буферна зона, що межує з заповідною зоною заповідника встановлена постановою Ради Міністрів УРСР № 544 від 29.12.1972;

- межі буферної зони затверджені на карті у відповідності до наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 24 від 27.01.2004, й згідно з цими картографічними матеріалами орендована відповідачем земельна ділянка розташована в буферній зоні заповідника;

- правовий режим буферної зони заповідника встановлений Законом України "Про природно-заповідний фонд України".

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказав про те, що не заперечує щодо внесення змін до договору оренди земельної ділянки, в частині встановлення щодо неї передбачених законодавством заборон та обмежень, як щодо земельної ділянки - складової буферної зони заповідника, проте, позов не визнав та просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог, оскільки:

- орендодавець земельної ділянки не звертався до відповідача з пропозицією про внесення відповідних змін до договору оренди земельної ділянки;

- поданими прокурором доказами не доведено віднесення орендованої земельної ділянки до буферної зони заповідника: наявна у матеріалах справи картосхема не підписана та не затверджена, з неї неможливо встановити факт розташування ділянки у відповідній зоні;

- запропоновані зміни до договору не відповідають статті 111 Земельного кодексу України.

За відповідями прокурора та позивача-2 на відзив вказано про те, що наявними у справі матеріалами підтверджено належність (розташування) орендованої відповідачем земельної ділянки, саме, у буферній зоні заповідника, а запропоновані прокурором зміни до договору оренди цієї земельної ділянки повністю відповідають вимогам норм Земельного кодексу України, з урахуванням норм Закону України "Про природно-заповідний фонд України".

Ухвалою від 07.06.2021 суд відкрив провадження у справі за правилами загального провадження, встановлено учасникам судового процесу строки для надання суду заяв по суті справи. Ухвалою від 07.07.2021 суд постановив провести підготовче провадження у справі протягом розумного строку та відклав підготовче засідання на 11-30 год. 15.09.2021.

Протокольними ухвалами суду від 15.09.2021, за протоколом засідання (а.с.200):

1) прийнято до справи відзив на позовну заяву, з метою врахування доводів даного відзиву при розгляді справи по суті, оскільки відзив подано до суду в межах встановленого ч.8 ст.165 Господарського процесуального кодексу України строку для подання відзиву на позовну заяву - протягом 15-ти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі;

2) залучено до справи відповіді на відзив, з огляду на те, що питання про прийняття до справи відзиву на позовну заяву вирішено судом в даному підготовчому засіданні;

3) відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про відкладення засідання.

Ухвалою суду від 15.09.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначене на 15-00год. 20.10.2021 судове засідання по розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 20.10.2021 була оголошена перерва до 10-00год. 29.10.2021.

Безпосередньо підготовче провадження проведене у судових засіданнях, які відбулися 07.07.2021 та 15.09.2021, а розгляд справи по суті - 20.10.2021 та 29.10.2021.

Сторонами дотримано вимоги ст.80 Господарського процесуального кодексу України щодо подання доказів разом з заявами сторін по суті справи, а тому письмові докази сторін прийнято судом до розгляду.

В судовому засіданні 29.10.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Обставини по суті спору, які встановлено судом

Біосферний заповідник "Асканія-Нова" імені Ф.Е. Фальц-Фейна створено відповідно до Указу Президента України від 26.11.1993 № 563 "Про біосферні заповідники в Україні" та наказу Української академії аграрних наук від 24.05.1995 № 70 "Про приведення статусу Біосферного заповідника "Асканія-Нова" у відповідність з чинним законодавством України" на базі приватного з 1898 року заповідника Ф.Е. Фальц-Фейна та заснованого Декретами Ради Народних Комісарів УРСР від 01.04.1919 та 08.02.1921 Державного степового заповідника "Чаплі", реорганізованого Постановою Президії Південного відділення ВАСГНІЛ від 13.04.1983 в біосферний заповідник, про що зазначено у Положення про Біосферний заповідник "Асканія-Нова" ім. Ф.Е. Фальц-Фейна Національної академії аграрних наук України, яке затверджене наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 04.01.2021 № 1 (надалі - Положення).

Чинну власну назву вказаний заповідник отримав у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України 02.04.1994 № 213.

Біосферний заповідник "Асканія-Нова" ім. Ф.Е. Фальц-Фейна Національної академії аграрних наук України (надалі - позивач-2, заповідник), діє у відповідності до цього Положення, за яким також, зазначено:

- у грудні 1984 року сесією координаційної ради ЮНЕСКО з програми "Людина і біосфера" ухвалено включення Біосферного заповідника до міжнародної мережі біосферних резерватів (Сертифікат ЮНЕСКО від 15.02.1985) (за пунктом 1.1.);

- заповідник перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України та є природоохоронною, науково-дослідною установою міжнародного значення і входить до складу природно-заповідного фонду України (за п.1.3. та п.1.4.);

- за заповідником закріплені земельні ділянки, які надані йому на праві постійного користування землею, що посвідчується державним актом та витягами з державного земельного кадастру про земельні ділянки (п.1.7.);

- загальна площа заповідника становить 33307га, з яких заповідна зона 11054га, буферна зона 6909га та зона антропогенних ландшафтів 15344га, складається з земельних ділянок загальною площею 11298,8га, що перебувають у постійному користуванні заповідника, та 22008,2га земель інших землекористувачів - зокрема, фермерських господарств (буферна зона та зона антропогенних ландшафтів) (п.1.13. та п.1.14.);

- буферна зона включає території, виділені з метою запобігання негативному впливу на заповідну зону господарської діяльності на прилеглих територіях, її режим визначається відповідно до вимог, встановлених для охоронних зон природних заповідників (п.4.5.);

- використання буферної зони поза межами землекористування заповідника передбачає організацію території і сівозміни, обробіток ґрунту, внесення добрив наземним способом на полях, проведення лісомеліоративних, протипожежних, рекреаційних крім тих, що пов`язані безпосередньо з виконанням завдань заповідника, передбачених цим Положенням, та санітарно-оздоровчих заходів відповідно до законодавства (п.4.6.);

- у буферній зоні забороняється: будівництво промислових та інших об`єктів; розвиток господарської діяльності, яка може призвести до негативного впливу; прокладання доріг і трубопроводів, розміщення нових населених пунктів, промислових підприємств і господарських об`єктів; штучне зрошення полів ближче 1000 м від заповідної зони; застосування мінеральних добрив та хімічних засобів захисту рослин літальними апаратами; мисливство та полювання, відстрілювання і відловлювання тварин; влаштування місць для масового відпочинку населення; випалювання стерні, бур`янів, інших видів господарської діяльності, які можуть спричинити негативний вплив на заповідну зону (п.4.7.);

- землекористувачі, території яких входять до буферної зони та зони антропогенних ландшафтів, здійснюють господарську діяльність з дотриманням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища та вказаних обмежень (п.4.17.).

Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, як орендодавець, та Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротекс-Миколаїв", як орендар, 07.12.2016 уклали між собою договір оренди землі, за умовами якого, орендодавець за результатами земельних торгів передає, а орендар приймає в строкове, на 7 років, платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності площею 234,3000га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за межами населених пунктів на території Асканія-Нова селищної ради, Чаплинського району Херсонської області, кадастровий номер земельної ділянки :13:012:0001.

За умовами даного договору, також, передбачено:

- орендована земельна ділянка повинна використовуватися способами, що не суперечать екологічним вимогам, не допускати забруднення радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, захищати її від водної та вітрової ерозії, дотримуватися вимог законодавства про охорону довкілля, при цьому, господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад встановлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється (п.5.4.);

- на орендовану земельну ділянку встановлені обмеження зміна цільового призначення земельної ділянки на весь строк дії договору (п.8.1.);

- до обов`язків орендаря належить, зокрема, дотримання встановлених щодо об`єкта оренди обмежень в обсязі, передбаченому договором та чинним законодавством (п.9.4.4) та використання земельної ділянки відповідно до її цільового призначення та умов договору, дотримуючись вимог земельного, екологічного законодавства, законодавства про охорону довкілля, державних санітарних стандартів, норм і правил (п.9.4.6);

- зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору, у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розглядається у судовому порядку (п.12.1).

Вказаний договір було зареєстровано 26.12.2016, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис про інше речове право №18351443.

Відповідно до акту приймання-передачі об`єкта оренди без реквізитів (номера акту та дати його складання) земельна ділянка, яка зазначена у даному договору, була передана у користування орендареві, ТОВ "Агротекс-Миколаїв".

В подальшому дана земельна ділянка була передана з державної до комунальної власності, з проведенням державної реєстрації права комунальної власності Асканія-Нова селищної ради на земельну ділянку площею 234,3000га з кадастровим номером :13:012:0001, запис про реєстрацію права комунальної власності від 23.06.2018 №26818842, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (за інформаційною довідкою № 256307226 з цього реєстру.

16.10.2020 Асканія-Нова селищна рада та ТОВ "ЮТС-Агропродукт" уклали між собою додаткову угоду до вказаного договору оренди землі від 07.12.2016, за умовами (на підставі) якої до вказаного договору було внесено зміни, а саме, визначено орендодавцем земельної ділянки за цим договором Асканія-Нова селищну раду (надалі - поивач-1) та змінено орендаря, з визначенням Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт" (надалі - відповідач) новим орендарем земельної ділянки за цим договором.

Поряд з цим, за Біосферним заповідником "Асканія-Нова" імені Ф.Е. Фальц-Фейна Національної академії аграрних наук України на праві постійного користування закріплено земельні ділянки загальною площею 11298,8га, що віднесені до заповідної зони, а саме: земельна ділянка площею 2612,4908га з кадастровим номером :06:001:0323, площею 6591,573га з кадастровим номером :06:001:0322 (безпосередньо межує з орендованою відповідачем земельною ділянкою), а також площею 2094,7362га з кадастровим номером :06:001:0321.

Так, згідно з наявними у справі картографічними матеріалами, а саме, картосхеми функціонального зонування території Біосферного заповідника "Асканія-Нова" імені Ф.Е. Фальц-Фейна Національної академії аграрних наук України та землекористування у межах Асканія-Нова селищної ради станом на 01.01.2021, земельна ділянка, яка орендується відповідачем на умовах вказаного договору оренди землі від 07.12.2016, із змінами до цього договору, належить до земель буферної зони даного біосферного заповідника.

Правові норми, що підлягають застосуванню

Щодо правового режиму буферної зони біосферного заповідника

Відповідно до ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ст.19 Земельного кодексу України встановлені категорії земель, до яких віднесені землі природно-заповідного та іншого природного призначення.

Згідно з ст.43 Земельного кодексу України землями природно-заповідного фонду є ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно з ст.44 Земельного кодексу України складовими земель природно-заповідного фонду є біосферні заповідники.

Згідно з ч.2 ст.45 Земельного кодексу України порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Згідно з ч.1 ст.46-1 Земельного кодексу України землі територій та об`єктів природно-заповідного фонду використовуються з урахуванням обмежень у їх використанні, визначених відповідно до Закону України "Про природно-заповідний фонд України" та положеннями про ці території, об`єкти.

Згідно з ч.1 ст.110 Земельного кодексу України на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження.

Згідно з ч.2 ст.111 Земельного кодексу України за законом та прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами, договором, рішенням суду можуть бути встановлені обмеження у використанні земель: а) умова розпочати і завершити забудову або освоєння земельної ділянки протягом встановлених строків; б) заборона на провадження окремих видів діяльності; в) заборона на зміну цільового призначення земельної ділянки, ландшафту; г) умова здійснити будівництво, ремонт або утримання дороги, ділянки дороги; ґ) умова додержання природоохоронних вимог або виконання визначених робіт; д) умови надавати право полювання, вилову риби, збирання дикорослих рослин на своїй земельній ділянці в установлений час і в установленому порядку; є)обов`язок щодо утримання та збереження полезахисних лісових смуг.

Згідно ч.4-5 ст.111 Земельного кодексу України:

- обмеження у використанні земель (крім обмежень, безпосередньо встановлених законом та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами) підлягають державній реєстрації в Державному земельному кадастрі у порядку, встановленому законом, і є чинними з моменту державної реєстрації;

- обмеження у використанні земель, безпосередньо встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, є чинними з моменту набрання чинності нормативно-правовими актами, якими вони були встановлені;

- відомості про обмеження у використанні земель зазначаються у схемах землеустрою і техніко-економічних обґрунтуваннях використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектах землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, проектах землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

- відомості про такі обмеження вносяться до Державного земельного кадастру.

Відповідно до п.23 та п.102 Порядку ведення Державного земельного кадастру, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 до Державного земельного кадастру на підставі, зокрема, договору або рішення суду, вносяться відомості (зміни до них) про обмеження у використанні земель.

Законом України "Про природно-заповідний фонд України", зокрема, встановлено:

- за статтею 3 - біосферні заповідники відносить до природно-заповідного фонду України;

- за статтею 7 - межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства; до встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду; на використання земельної ділянки або її частини в межах природно-заповідного фонду може бути встановлено обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором; обмеження (обтяження) підлягає державній реєстрації і діє протягом строку, встановленого законом або договором;

- за статтею 8 - збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду забезпечується шляхом: встановлення заповідного режиму; додержання вимог щодо охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду під час здійснення господарської, управлінської та іншої діяльності, розробки проектної і проектно-планувальної документації, землевпорядкування, лісовпорядкування, здійснення оцінки впливу на довкілля;

- за статтею 17 - біосферні заповідники є природоохоронними, науково-дослідними установами загальнодержавного значення, що утворюються з метою збереження у природному стані найбільш типових природних комплексів біосфери, здійснення фонового екологічного моніторингу, вивчення навколишнього природного середовища, його змін під дією антропогенних факторів;

- за статтею 18 - для біосферних заповідників установлюється диференційований режим охорони, відтворення та використання природних комплексів згідно з функціональним зонуванням: заповідна зона - включає території, призначені для збереження і відновлення найбільш цінних природних та мінімально порушених антропогенними факторами природних комплексів, генофонду рослинного і тваринного світу; її режим визначається відповідно до вимог, встановлених для природних заповідників; буферна зона - включає території, виділені з метою запобігання негативного впливу на заповідну зону господарської діяльності на прилеглих територіях; її режим визначається відповідно до вимог, встановлених для охоронних зон природних заповідників; зона антропогенних ландшафтів - включає території традиційного землекористування, лісокористування, водокористування, місць поселення, рекреації та інших видів господарської діяльності; в ній забороняється мисливство;

- за статтею 39 - для забезпечення необхідного режиму охорони природних заповідників, запобігання негативному впливу господарської діяльності на прилеглих до них територіях установлюються охоронні зони, а розміри охоронних зон визначаються відповідно до їх цільового призначення на основі спеціальних обстежень ландшафтів та господарської діяльності на прилеглих територіях;

- за статтею 40 режим охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду визначається з урахуванням характеру господарської діяльності на прилеглих територіях, на основі оцінки її впливу на довкілля; в охоронних зонах не допускається будівництво промислових та інших об`єктів, мисливство, розвиток господарської діяльності, яка може призвести до негативного впливу на території та об`єкти природно-заповідного фонду; оцінка такого впливу здійснюється в порядку, встановленому законодавством України; положення, що визначають режим кожної з охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду, затверджуються державними органами, які приймають рішення про їх виділення, охоронні зони територій та об`єктів природно-заповідного фонду враховуються під час розробки проектно-планувальної та проектної документації.

Щодо узгодження та зміни умов договору

Відповідно до ст.2 Закону України "Про оренду землі" відносини, що пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним та Цивільним кодексами України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. За ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно ж до ст.188 Господарського кодексу України:

- зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором (за ч.1 цієї статті);

- сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором (за ч.2 цієї статті);

- сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозицій повідомляє другу сторону про результати її розгляду (за ч.3 цієї статті);

- у разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (за ч.4 цієї статті).

Поряд з цим, згідно з ч.1 та ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому, договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно з ст.654 Цивільного кодексу України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно ж до ст.30 Закону України "Про оренду землі" зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін, а у разі недосягнення такої згоди спір вирішується в судовому порядку.

Оцінка судом встановлених обставин, з урахуванням положень правових норм, що підлягають застосуванню при вирішенні спору

1. Щодо внесення змін до договору оренди землі за змістом та у обсязі у відповідності до заявленого позову

У відповідності до приписів ст.ст.18, 39, 40 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" та згідно з п.4.5. - п. 4.7., п. 4.17 Положення про позивача-2 (заповідник) буферна зона заповідника є охоронною зоною, у межах якої встановлюються певні обмеження для використання земель, а саме не допускається будівництво промислових та інших об`єктів, мисливство, розвиток господарської діяльності, яка може призвести до негативного впливу на території та об`єкти природно-заповідного фонду.

Таким чином, положення ст.40 Закону України "Про природно-заповідний фонд України", з урахуванням положень ст.111 Земельного кодексу України, є достатньою правовою підставою для внесення до умов договору оренди землі положень щодо встановлення обмежень у землекористуванні земельними ділянками, що є складовими буферної зони біосферного заповідника, а саме, відповідних обмежень щодо:

- заборони на провадження окремих видів діяльності, а саме будівництва промислових та інших об`єктів, розвиток господарської діяльності, яка може призвести до негативного впливу на території та об`єкти природно-заповідного фонду,

- заборони на зміну цільового призначення земельної ділянки, ландшафту,

- умов додержання природоохоронних вимог або виконання визначених робіт,

- умов надання права полювання, вилову риби, збирання дикорослих рослин на своїй земельній ділянці в установлений час і в установленому порядку, у тому числі пряма заборона на мисливство.

Буферна зона навколо природного ядра (заповідної зони) заповідника встановлена постановою Ради Міністрів УРСР №544 від 29.12.1972, а межі буферної зони заповідника винесені на офіційно затвердженій карті сучасного функціонального зонування території біосферного заповідника, оприлюдненій у офіційному документі - "Проекті організації території та охорони природних комплексів Біосферного заповідника "Асканія-Нова" ім.Ф.Е. Фальц-Фейна НААН" (затверджено наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 27.01.2004 № 24).

Орендована відповідачем серед інших земельних ділянок, які розташовані поблизу заповідника (загалом шість земельних ділянок позначені бузковим кольором та номером 18, без зазначення кадастрових номерів цих ділянок, проте з зазначенням площі кожної з цих ділянок), земельна ділянка площею 234,3000га, з кадастровим номером :13:012:0001 (що ідентифікована судом на даній картосхемі, саме, за відповідною площею земельної ділянки), межує з заповідною зоною заповідника (позивач-2) та, у своїй певній частині, знаходиться в межах буферної зони заповідника, що підтверджується узагальненою картосхемою функціонального зонування території заповідника та землекористування у межах селищної ради станом на 01.01.2021, погодженій спеціальною адміністрацією заповідника та затвердженій головою Асканія-Нова селищної ради (позивач-1) (а.с.115). Відповідач цього не спростував та доказів іншого (тобто, місцезнаходження зазначеної земельної ділянки поза межами буферної зони заповідника) стосовно вказаної земельної ділянки площею 234,3000га, з кадастровим номером :13:012:0001 не надав.

При цьому, інша частина цієї земельної ділянки, у відповідності до даних зазначеної картосхеми, перебуває поза межами буферної зони заповідника, а саме, - в зоні типового землекористування (антропогенних ландшафтів), що має інший правовий режим землекористування, ніж буферна зона заповідника. Так, за ч.1 ст.18 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" зона антропогенних ландшафтів - це території традиційного землекористування, лісокористування, водокористування, місця поселення, рекреації та інших видів господарської діяльності, в межах якої заборонено мисливство.

Тобто, буферна зона заповідника та зона антропогенних ландшафтів не є тотожними зонами, зокрема, в частині передбачених закон обмежень землекористування.

Суд не приймає до уваги та, відповідно, відхиляє доводи відповідача про те, що остання редакція Проекту організації території та охорони природних комплексів Біосферного заповідника "Асканія-Нова" ім.Ф.Е. Фальц-Фейна НААН перебуває на погодженні (через несприятливу епідеміологічну ситуацію з СOVID-19), тому, фактично, не може вважатись офіційним документом та прийматись до уваги у розгляді даного питання. Вказані доводи відповідача відхилено судом беручи до уваги те, що до моменту затвердження нового проекту організації території установа природно-заповідного фонду у своїй діяльності керується попереднім проектом організації, а також, оскільки на теперішній час у розпорядженні спеціальної адміністрації заповідника знаходяться офіційно затверджені "Положення про Біосферний заповідник «Асканія-Нова» ім.Ф.Е. Фальц-Фейна НААН" та кадастрова документація (картка первинного обліку територій та об`єктів природно-заповідного фонду України (за формою 1ДКПЗФ), з визначенням функціонального зонування території заповідника. За таких обставин стверджувана відповідачем відсутність проекту організації території та охорони природних комплексів Біосферного заповідника "Асканія-Нова" ім.Ф.Е. Фальц-Фейна НААН у матеріалах справи є обумовленою об`єктивними причинами (обставинами) - значним обсягом даного документу, а саме, - 675 стор. з додатками, а також тим, що у розпорядженні спеціальної адміністрації заповідника знаходиться єдиний офіційно затверджений екземпляр проекту.

Таким чином, у зв`язку з знаходженням частини орендованої відповідачем земельної ділянки 234,3000га, з кадастровим номером :13:012:0001 у буферній охоронній зоні заповідника щодо такої земельної ділянки існують законодавчі обмеження у її використанні, а саме:

- певний порядок організація території і сівозміни, обробітку ґрунту, внесення добрив наземним способом на полях, проведення лісомеліоративних, протипожежних, рекреаційних та санітарно-оздоровчих заходів відповідно до законодавства,

- забороняється: будівництво промислових та інших об`єктів; розвиток господарської діяльності, яка може призвести до негативного впливу; прокладання доріг і трубопроводів, розміщення нових населених пунктів, промислових підприємств і господарських об`єктів; штучне зрошення полів ближче 1000 м від заповідної зони; застосування мінеральних добрив та хімічних засобів захисту рослин літальними апаратами; мисливство та полювання, відстрілювання і відловлювання тварин; влаштування місць для масового відпочинку населення; випалювання стерні, бур`янів, інших видів господарської діяльності, які можуть спричинити негативний вплив на заповідну зону.

Проте, всупереч приписів, зокрема, ст.40 Закону України "Про природно-заповідний фонд України", з урахуванням положень ст.111 Земельного кодексу України, та змісту п.4.5. - п. 4.7., п. 4.17 Положення про позивача-2 (заповідник), у договорі оренди землі, на умовах якого відповідач орендує вказану земельну ділянку, відсутні відповідні встановлені законом, з урахуванням зазначених законом та цим Положенням, обмеження у землекористуванні щодо земельної ділянки, яка, частково, знаходиться у буферній зоні заповідника.

Заперечення відповідача про те, що зміни у запропонованому прокурором обсязі до даного договору оренди землі в частині встановлення обмежень у землекористуванні земельною ділянкою - складовою (у своїй певній частині) буферної зони заповідника не передбачено (не встановлено) законом суперечать наведеному висновку суду, який не спростовано доводами відзиву на позовну заяву.

Поряд з цим, у відповідності до норм чинного законодавства та згідно з положеннями пункту 12.1 договору оренди землі, на умовах якого відповідач орендує земельну ділянку площею 234,3000га, з кадастровим номером :13:012:0001, передбачена можливість внесення змін до договору, у тому числі за рішенням суду.

За висновком суду обраний прокурором спосіб захисту порушених прав відповідає закону, зокрема, узгоджується з приписами ст.ст.13 та 30 Закону України "Про оренду землі", а також ст.188 Господарського кодексу України про заборону зміни господарських договорів в односторонньому порядку, якщо інше не передбачено законом або договором.

При цьому, суд приймає до уваги роз`яснення за абз.4 п.2.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" про те, що статтею 30 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. При цьому надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обов`язком позивача, тому недотримання останнім вимог частини другої статті 188 Господарського кодексу країни щодо надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору не позбавляє його права звернутися до господарського суду з позовом про зміну умов договору. Крім того, постанова від 12.02.2019 Великої Палати Верховного Суду у справі №914/2649/17 містить у собі висновок про те, що правила, передбачені ч.ч.2-4 ст.188 Господарського кодексу України, є матеріально-правовими, а не процесуальними. Процедура, передбачена ними, не відноситься до випадків обов`язкового досудового врегулювання спору ч.3 ст.124 Конституції України та не спричиняє наслідків у вигляді повернення позовної заяви відповідно до приписів п.6 ч.5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

За пунктом п.8.1. чинної редакції договору оренди землі, на умовах якого відповідач орендує земельну ділянку кадастровий номер :13:012:0001, у чинній редакції даного договору, вже встановлена заборона на зміну цільового призначення земельної ділянки, яку, серед інших заборон та обмежень у землекористуванні зазначеною земельною ділянкою, прокурор просить суд, згідно з заявленим позовом, внести до даного договору. У зв`язку з чим суд зазначає, що внесення змін до даного договору оренди землі, в частині приведення передбаченого за умовами цього договору обсягу (переліку) обмежень у землекористуванні земельною ділянкою кадастровий номер :13:012:0001 у відповідність до обсягу (переліку) таких обмежень стосовно землекористування земельною ділянкою з місцезнаходженням у буферній зоні заповідника, що встановлений нормами законодавства, з урахуванням змісту Положення, яким врегульовано діяльність заповідника (позивача-2), об`єктивно, можливо здійснити двома способами:

- шляхом доповнення (включення до) пункту 8.1. даного договору, усіх інших, окрім вже наявних за пунктом 8.1. даного договору (у чинній його редакції), встановлених нормами законодавства, з урахуванням змісту Положення, яким врегульовано діяльність заповідника (позивача-2),

- шляхом викладення пункту 8.1. даного договору у новій редакції, за якою передбачено усі встановлені нормами законодавства, з урахуванням змісту Положення, яким врегульовано діяльність заповідника (позивача-2), обмеження у землекористуванні земельною ділянкою з місцезнаходженням у буферній зоні заповідника.

З вказаних двох способів внесення змін до договору оренди землі з метою приведення його умов у відповідність до чинного законодавства прокурором обраний другий спосіб. Судом не встановлено неправомірності та/або необґрунтованості саме такого обраного прокурором способу приведення умов договору оренди землі у відповідність до вимог чинного законодавства. За висновком суду вказаний обраний прокурором спосіб захисту відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення, а також, забезпечує поновлення порушеного права.

2. Щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави за позовом

Відповідно до Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (стаття 15); держава Україна є одним з учасників цивільних (стаття 2); держава Україна набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади в межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (статті 167 та 170).

На органи прокуратури у відповідності до ст.23 Закону України "Про прокуратуру" покладено функції представництва інтересів держави в суді у визначених законом випадках. Відповідно до частини першої зазначеної статті представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Відповідно до частини третьої зазначеної статті прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у суді.

Відповідно до ч.3 ст.4 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до юрисдикції цього суду, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Відповідно ж до ч.4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду з позовом в інтересах держави обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 наявний висновок про те, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств, організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Таким чином, оскільки термін "інтереси держави" виступає у даному випадку оціночним поняттям, прокурор чи його заступник кожного разу при зверненні до суду з позовом в інтересах держави повинні самостійно визначити з посиланням на законодавство, на підставі якого подано позов, в чому саме полягає порушення матеріальних або інших інтересів держави, якщо таке порушення вже має місце, або ж в чому саме полягатиме можливе порушення матеріальних або інших інтересів держави, а також, обґрунтувати у позовній заяві необхідність їх захисту інтересів держави, визначивши орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до ст.66 Конституції України кожен зобов`язаний, зокрема, не заподіювати шкоду природі.

Нормами Закону України "Про Червону книгу України", зокрема, встановлено:

- за статтею 2 - завданням законодавства про Червону книгу України є регулювання суспільних відносин, зокрема, у сфері охорони та відтворення рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, занесених до Червоної книги України, з метою попередження зникнення таких видів із природи, забезпечення збереження їх генофонду;

- за статтею 3:

- Червона книга України є офіційним державним документом, який містить перелік рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також узагальнені відомості про сучасний стан цих видів тваринного і рослинного світу та заходи щодо їх збереження і відтворення;

- Червона книга України є основою для розроблення та реалізації програм (планів дій), спрямованих на охорону та відтворення рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, занесених до неї.

- за статтею 4 - об`єктами Червоної книги України є рідкісні і такі, що перебувають під загрозою зникнення, види тваринного і рослинного світу, які постійно або тимчасово перебувають (зростають) у природних чи штучно створених умовах у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони;

- за статтею 11 - охорона та відтворення об`єктів Червоної книги України забезпечуються органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами, що є суб`єктами використання тваринного і рослинного світу, власниками об`єктів Червоної книги України, власниками та користувачами земельних ділянок, у межах яких перебувають рідкісні і такі, що знаходяться під загрозою зникнення, види тваринного і рослинного світу, занесені до Червоної книги України; охорона об`єктів Червоної книги України забезпечується шляхом, зокрема, пріоритетного створення заповідників, інших територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також екологічної мережі на територіях, де перебувають (зростають) об`єкти Червоної книги України, та на шляхах міграції рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного світу.

З урахуванням наведених нормами Конституції України та Закону України "Про Червону книгу України" інтереси держави у даному випадку полягають у забезпеченні екологічної мережі та належних умов життя та безпеки на територіях розповсюдження та проживання тварин, що занесені до Червоної книги України, та на шляхах міграції рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного світу, що є надбанням не тільки українського народу та і всього Європейського співтовариства.

Наданими до справи матеріалами щодо публікацій друкованих засобів масової інформації Херсонської області та різних Інтернет-видань (а.с.88-99) підтверджуються факти масової загибелі на території Каховського району Херсонської області з початку 2021 року сірих журавлів та інших видів птахів, які занесені до Червоної книги України та шляхи природної міграції яких проходять через Біосферний заповідник "Асканія-Нова" ім.Ф.Е. Фальц-Фейна Національної академії аграрних наук України.

Вказані непоодинокі факти масової загибелі птахів, які занесені до Червоної книги України, не заперечуються відповідачем при розгляді даної судової справи та були предметом обговорення та рішень регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, протоколи засідань якої наявні в матеріалах справи (а..с.101-106). За висновками даної комісії, що підтверджено протоколами випробувань біологічних матеріалів загиблих птахів (а.с.155-156, 159, 163, 167, 171, 183, 185) найбільш ймовірною причиною масової загибелі цих птахів є використання сільськогосподарськими підприємствами препаратів з діючою речовиною бродифакуму, що використовується для боротьби з гризунами.

Тобто, чинником, що створює умови для масової загибелі птахів, які занесені до Червоної книги України та шляхи природної міграції яких проходять через вказаний заповідник, відсутність у договорах оренді землі на території Каховського району Херсонської області, в частині оренди земельних ділянок - складових буферної зони заповідника положень щодо встановлення для їхніх землекористувачів обмежень у здійсненні господарської діяльності, що передбачені чинним законодавством, в буферній зоні заповідника.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до видання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, делеговані повноваження стосовно здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення.

Наявність підстав для здійснення прокурором представництва в суді та, відповідно, захисту законних інтересів держави за заявленим позовом, пов`язується з бездіяльністю позивача-1, Асканія-Нова селищної ради, - власника орендованої відповідачем земельної ділянки щодо внесення змін до договору оренди земельної ділянки, яка частково належить до буферної зони заповідника (позивач-2), в частині встановлення передбачених за законом обмежень використання у господарській діяльності земельних ділянок - складових буферної зони заповідника. Позивач-1, з моменту оформлення права комунальної власності на земельну ділянку площею 234,3000га за кадастровим номером земельної ділянки :13:012:0001 та продовження терміну дії договору оренди вказаної земельної ділянки з відповідачем, достовірно знаючи про наявність суміжної земельної ділянки - території заповідника з особливим режимом використання земель, маючи об`єктивну можливість встановити відсутність обмежень у використанні земельних ділянок сільськогосподарського призначення, не вжив заходів щодо встановлення таких обмежень за умовами договору оренди землі з відповідачем.

Прокурор направляв 13.04.2021 позивачеві-1 запит про надання інформації щодо вжиття позивачем-1 заходів до встановлення та реєстрації обмежень на використання земельних ділянок - складових буферної зони заповідника (позивач-2).

У відповідь на цей запит, листом від 14.04.2021 № 634/02-11 позивач-1 повідомив прокурору про те, що після реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки позивачем-1 не було ініційовано вирішення питання щодо реєстрації обмежень на використання вказаних земельних ділянок їхніми землекористувачами, у зв`язку з розташуванням цих ділянок в межах території буферної зони заповідника (позивач-2).

Вказане свідчить про нездійснення захисту державних інтересів суб`єктом владних повноважень, а саме, позивачем-1, Асканія-Нова селищною радою, який до того ж є стороною спірного договору оренди землі.

Згідно з п.1.5. свого Положення заповідник (позивач-2) є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, реєстраційні рахунки у відділеннях Держказначейства, може від свого імені набувати права та обов`язки, бути позивачем і відповідачем в судах. За змістом адресованих прокурору листів №145-12 від 25.02.2021 та №245-12 від 14.04.2021 позивача-2 встановлено, що позивачеві-2 було достовірно відомо про відсутність встановлених обмежень інших землекористувачів у використанні земельних ділянок сільськогосподарського призначення - складових буферної зони заповідника (позивач-2).

Відповідно до ст.64 Закону України "Про природно-заповідний фонд" порушення законодавства України про природно-заповідний фонд тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну або кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про природно-заповідний фонд несуть особи, винні, зокрема:

- у нецільовому використанні територій та об`єктів природно-заповідного фонду, порушенні вимог проектів створення та організації територій природно-заповідного фонду;

- порушенні вимог щодо використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду;

- перевищенні допустимих хімічних, фізичних, біотичних та інших впливів і антропогенних навантажень, порушенні вимог наданих дозволів на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Прокурор направляв 13.04.2021 позивачеві-2 запит про надання інформації про те, чи узгоджувались з позивачем-2 проекти з землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок в межах буферної зони заповідника (позивач-2), у тому числі щодо орендованої відповідачем земельної ділянки з кадастровим номером :13:012:0001, а також інформації про те, чи ініціювалось позивачем-2 вирішення питання щодо внесення змін до договору оренди в частині встановлення обмежень у використанні земельних ділянок.

У відповідь на цей запит, листом від 14.04.2021 № 245-12 позивач-2 повідомив прокурору про те, що:

- обмеження сільськогосподарської діяльності, які передбачені в буферній зоні заповідника (позивач-2) вказано, безпосередньо, в діючому Положенні про заповідник та у проекті організації території та охорони природних комплексів заповідника;

- про відсутність протягом останніх 30-ти років підстав для ініціювання позивачем-2 вирішення питання про внесення змін до договорів оренди або землевпорядної документації по земельних ділянках - складових території заповідника, оскільки протягом останніх 30 років фактів отруєння птахів від застосування родентицидів на території буферної зони та зони антропогенних ландшафтів заповідника зон не виявлялося;

- з 2016 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 580 "Про деякі питання реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки територіальними органами Державної служби з питань геології, картографії та кадастру" відповідні проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що межують з землями заповідника (позивач-2), останнім не погоджуються;

- кількість загиблих птахів за станом на 13.04,2021 складала 2237 особин, із загальними збитками природі 9907140,140грн, при цьому, розмір вказаних збитків постійно зростає, оскільки на територію заповідника переселилися та тримаються на ній 237 сірих журавлів, серед яких є уражені препаратами, й ці птахи повільно гинуть.

Вказане свідчить про нездійснення захисту державних інтересів уповноваженим суб`єктом, а саме, заповідником - позивачем-2.

У зв`язку з чим, наведене за позовною заявою обґрунтування здійснення прокурором представництва в суді та, відповідно, захисту законних інтересів держави у справі, відповідає вимогам ст.53 Господарського процесуального кодексу України та ст.23 Закону України "Про прокуратуру".

Висновки суду

За вказаних встановлених судом обставин та на підставі положень наведених правових норм позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, шляхом внесення змін до договору щодо частини орендованої земельної ділянки, яка знаходиться, саме, у буферній зоні біосферного заповідника.

Судові витрати прокурора на сплату 2270грн судового збору за подання до суду позовної заяви покладаються на підставі положень п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача, з стягненням компенсації по сплаті зазначеної суми судового збору на користь його платника - Херсонської обласної прокуратури, оскільки за результатами розгляду позову прокурора про внесення змін до договору оренди земельної ділянки суд дійшов висновку про наявність підстав для внесення змін у запропонованому прокурором обсязі до даного договору.

Керуючись ст.ст.238, 240 Господарського процесуального кодексу України суд, -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Внести зміни до договору від 07.12.2016 оренди землі, укладеного між Асканія-Нова селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт", в частині земельної ділянки з кадастровим номером :13:012:0001, що знаходиться в буферній зоні Біосферного заповідника "Асканія-Нова" імені Ф.Е. Фальц-Фейна Національної академії аграрних наук України, право оренди якої зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 18351443, виклавши пункт 8.1. даного договору у наступній редакції:

"На орендовану земельну ділянку встановлені наступні обмеження:

- зміна цільового призначення земельної ділянки на весь строк дії договору,

- організація території і сівозміни, обробіток ґрунту, внесення добрив та використання засобів захисту рослин наземним способом на полях, проведення лісомеліоративних, протипожежних, рекреаційних, санітарно-оздоровчих заходів здійснювати відповідно до законодавства за погодженням із адміністрацією Біосферного заповідника "Асканія-Нова" імені Ф.Е. Фальц-Фейна Національної академії аграрних наук України.

Також на земельну ділянку встановлено обмеження у вигляді заборон:

- будівництво промислових та інших об`єктів,

- розвитку господарської діяльності, яка може призвести до негативного впливу,

- прокладання доріг і трубопроводів, розміщення нових населених пунктів, промислових підприємств і господарських об`єктів,

- штучного зрошення полів ближче 1000 м від заповідної зони,

- застосування мінеральних добрив та хімічних засобів захисту рослин літальними апаратами,

- мисливства та полювання, відстрілювання і відловлювання тварин,

- влаштування місць для масового відпочинку населення,

- випалювання стерні, бур`янів, інших видів господарської діяльності, які можуть спричинити негативний вплив на заповідну зону".

3. Відмовити в задоволенні позову в іншій частині.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт" (місцезнаходження: 74360, Херсонська обл., Бериславський район, селище Новорайськ, вул. Промислова, буд.3; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 41101589) на користь Херсонської обласної прокуратури (місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул.Михайлівська,33; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 04851120) 2270грн. компенсації по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 10.01.2022.

Суддя К.В. Соловйов