ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2021 р. Справа № 917/1566/21

м. Полтава

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран", вул.Т.Шевченка, 15, смт. Гранітне, Малинський район, Житомирська область,11634; поштова адреса: вул. Михайлівська, 20-В, м. Київ, 01001

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБП Ріал Естейт", вул. Зінківська, 6, м. Полтава, 36014

про стягнення 55 776,61 грн.

Суддя Солодюк О.В.

Без повідомлення учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнігран" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБП Ріал Естейт" про стягнення компенсації майнової шкоди, непокритої страховим відшкодуванням в розмірі 55 776,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини водія відповідача, перевищує виплачений позивачу страховою компанією розмір страхового відшкодування, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту) та отриманим страховим відшкодуванням - 55 776,61 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме сплачений судовий збір при поданні позовної заяви - 2 270,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 000,00 грн.

Ухвалою суду від 12.10.2021 вказану позовну заяву прийнято судом до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження суду не надав.

Копія ухвали суду від 12.10.2021, яка була направлена на адресу відповідача, отримана ним 18.10.2021, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи судом.

28.10.2021 від представника відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та зняття копій (вх.№11823)

29.11.2021 від представника відповідача надійшла заява про приєднання адвоката, як представника відповідача по справі 917/1566/21 (вх.№13192).

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

30.09.2020 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено належний позивачу - ТОВ «ЮНІГРАН» автомобіль марки FIAT DUKATO, д.н.з. НОМЕР_1 (свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 14.07.2017) з вини водія автомобіля ГАЗ 3302-414, д.н.з. НОМЕР_3 - ОСОБА_1 .

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 30.10.2020 року у справі №367/6545/20 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с.17).

Згідно з вимогами ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно страхових актів № ОЦВ-20-06-36120/1 від 14.12.2020, № ОЦВ-20-06-36120/2 від 09.04.2021, № ОЦВ-ЗГ-20-06-36120/3 від 16.07.2021 страхувальником (договір страхування № АР 8844508 від 29.07.2020 р.) автомобіля ГАЗ 3302-414 є ПрАТ «Укрросметал» (а.с.26-28).

Відповідно до постанови Ірпінського міського суду Київської області від 30.10.2020 року водій автомобіля ГАЗ 3302-414 ОСОБА_1 працює в ТОВ «ДБП Ріал Естейт» (а.с.17).

Таким чином, вина ОСОБА_1 , як працівника відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена вище наведеною постановою та в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України ці обставини не підлягають доказуванню.

У листі №03/00-003628 від 17.08.2021 року директор ПрАТ «Укрросметал» повідомив позивача, що автомобіль ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_3 , використовується з 2018 року ТОВ «ДБП Ріал Естейт» відповідно до договору оренди транспортних засобів № 05-04-2018 р. від 05.04.2018 р. (а.с.48-55).

Відповідно до п. 1.4 вищезазначеного Договору строк його дії по 05.03.2021 р.

Відповідно до п.п. 2.2.4. Договору оренди, Орендар зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну іншим особам у зв`язку з використанням автотранспортних засобів, відповідно до глави 82 Цивільного кодексу України.

Згідно п.п. 2.2.10. Договору оренди, Орендар зобов`язаний нести всі витрати, пов`язані з використанням автотранспортних засобів в період дії цього Договору.

Таким чином, володільцем автомобіля ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_3 на момент настання ДТП був відповідач - ТОВ «ДБП Ріал Естейт».

На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ПрАТ «Укрросметал», як власника автомобіля ГАЗ 3302-414 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 8844508 від 29.07.2020 у ПАТ «HACK «ОРАНТА».

ПАТ «HACK «ОРАНТА» перерахувало ТОВ «ЮНІГРАН» (а.с.22-23,26-27,29-30):

- на підставі розрахунку страхового відшкодування від 12.12.2020 відповідно до страхового акту № ОЦВ-20-06-36120/1 від 14.12.2020 - 7 984,52 грн., що підтверджується випискою з банку від 24.09.2021 (дата та номер операції № 60163 від 15.12.2020 року);

- на підставі розрахунку страхового відшкодування від 08.04.2021 відповідно до страхового акту № ОЦВ-20-06-36120/2 від 09.04.2021 - 29 584,48 грн., що підтверджується випискою з банку від 24.09.2021 (дата та номер операції № 18163 від 12.04.2021 року).

22.06.2021 за вих. № 481 позивач звернувся до ПАТ НАСК «ОРАНТА» із заявою, в якій повідомив, що ТОВ «Юнігран» понесло витрати на ремонт автомобіля марки FIAT DUKATO на загальну суму 155 512,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт №ФО-К-01002 від 02.04.2021 року (а.с.19) та банківською випискою про перерахування коштів за проведені ремонтні роботи (а.с.20-21) та просив вказати загальну суму страхового відшкодування по справі №36120 з врахуванням витрат ТОВ «ЮНІГРАН» на відновлюваний ремонт та надати страховий акт по даному страховому випадку, а також копії документів (звіт про оцінку, розрахунок вартості шкоди тощо), на підставі яких ПАТ HACK «ОРАНТА» оцінено майнову шкоду по даному страховому випадку (а.с.24).

21.07.2021 р. у листі № 09-02-17/1-04/6576 ПАТ HACK «ОРАНТА» у відповідь на звернення ТОВ «Юнігран» щодо перегляду розміру страхового відшкодування повідомило, що ПАТ HACK «ОРАНТА» було замовлено Висновок експертного авторизованого дослідження № 48-D/91/4 від 12.07.2021 р., складений ФОП Урсов С.В., відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу марки FIAT DUKATO, д.р.н. НОМЕР_1 у результаті пошкодження при ДТП, склав 64 654,89 грн., а тому ПАТ HACK «ОРАНТА» було прийнято рішення щодо доплати ТОВ «Юнігран» страхового відшкодування у розмірі 26 585,89 грн. (а.с.25).

Відповідно до виписки з банку від 24.09.2021 (дата та номер операції № 36972 від 19.07.2021 року) ПАТ «HACK «ОРАНТА» перерахувало позивачу на підставі розрахунку страхового відшкодування від 15.07.2021 відповідно до страхового акту № ОЦВ-ЗГ-20-06-36120/3 від 16.07.2021 - 26 585,89 грн. (а.с.23,28,31).

Згідно висновку експертного авторизованого дослідження № 48-D/91/4 від 12.07.2021 р., який складений ФОП Урсов С.В. (а.с.32-39) вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, необхідного для відновлення пошкодженого транспортного засобу згідно калькуляції вартості відновлюваного ремонту складає 119 931,50 грн., а вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ (визначається як вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин) складає 65 654,89 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «HACK «ОРАНТА» виплатила позивачу страхове відшкодування всього в розмірі 64 154,89 грн. розраховане як розмір матеріального збитку 65 654,89 грн. з вирахуванням суми франшизи 1 500 грн.

Позивач вважає, що після виплати страхового відшкодування має право вимагати від відповідача сплатити різницю між вартістю відновлюваного ремонту транспортного засобу і сумою страхового відшкодування, що становить 55 776,61 грн. (119 931,50 грн. - 64 154,89 грн.)

З метою досудового врегулювання спору, ТОВ «ЮНІГРАН» 20.08.2021 року направлено поштовим відправленням на адресу відповідача лист-вимогу за № 650 про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (а.с.56).

Поштове відправлення з даною вимогою повернулося на адресу позивача без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.57).

При прийнятті рішення суд керувався наступним:

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, оперативного управління або з інших підстав (договір оренди, довіреності тощо).

Частиною 1 статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Статтями 28, 29 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відносини між ПрАТ «Укрросметал» та ПАТ «HACK «ОРАНТА», яким було застраховано автомобіль ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_3 , регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким зокрема передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Крім того, Договором (полісом) обов`язкового страхування № АР 8844508 від 29.07.2020 передбачено франшизу в сумі 1 500 грн.

Суд звертає увагу, що різниця між виплаченою ТОВ «ЮНІГРАН» страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Судом встановлено, що факт дорожньо-транспортної пригоди не оспорюється, наявність вини водія відповідача та отримання позивачем суми страхового відшкодування у розмірі 64 454,89 грн. підтверджується відповідними доказами. Предметом спору є обставини щодо недостатності, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення становища пошкодженого майна позивача.

Зокрема позивач просить відшкодувати вартість втраченого майна, тобто пошкоджень, яких зазнав належний йому автомобіль, визначаючи вартість втраченого позивачем майна з висновку судової автотоварознавчої експертизи від 12.07.2021р. № 48-D/91/4, складеного ФОП Урсов С.В., згідно якого вартість відновлюваного ремонту складає 119 931,50 грн., а вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ (визначається як вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин) складає 65 654,89 грн.

Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), від 15 жовтня 2020 р. у справі № 755/7666/19 (провадження №61-10010св20).

За таких обставин, саме ТОВ «ДБП РІАЛ ЕСТЕЙТ», працівник якого є винуватцем ДТП, зобов`язаний сплатити ТОВ «ЮНІГРАН» таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню з ТОВ «ДБП РІАЛ ЕСТЕЙТ» на користь ТОВ «ЮНІГРАН», суд приймає висновок експертного авторизованого дослідження № 48-D/91/4 від 12.07.2021 р., який складений ФОП Урсов С.В.

Так, згідно експертного висновку вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, необхідного для відновлення пошкодженого транспортного засобу складає 119 931,50 грн., а вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ (визначається як вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин) складає 65 654,89 грн.

Страховиком виплачено ТОВ «ЮНІГРАН» 64 154,89 грн. (із розрахунку 65 654,089 грн. матеріального збитку з урахуванням зносу - 1 500,00 грн. франшизи).

Суд дійшов висновку, що позивач має право на відшкодування у повному обсязі вартості втраченого майна, тобто пошкоджень, яких зазнав його автомобіль, а тому стягнення різниці між сумою, необхідною для відновлення його майна та виплаченою сумою страхового відшкодування страховою компанією, з відповідача, працівник якого є винуватцем ДТП, у розмірі 55 776,61 грн., відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Таким чином розмір компенсації майнової шкоди, яка підлягає стягненню з ТОВ «ДБП РІАЛ ЕСТЕЙТ» на користь ТОВ «ЮНІГРАН» становить 55 776,61 грн. із розрахунку 119 931,50 грн - 64 154,89 грн.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів в спростування позовних вимог чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та відповідають вимогами чинного законодавства України.

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту) та отриманим страховим відшкодуванням (матеріальним збитком) підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн., про що суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частиною першою - другою статті 124 передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

У відповідності до статті 126, 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У відповідності до частини першої - четвертої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В матеріалах справи відсутні будь які докази (договір про надання професійної правничої допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер адвоката, акт виконаних-прийнятих робіт, платіжне доручення про оплату вартості професійної правничої допомоги, квитанції, тощо) на підтвердження понесених позивачем витрат в розмірі 9 000 грн. на професійну правничу допомогу.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Витрати по оплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238, 240, 247-252 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБП Ріал Естейт", вул. Зінківська, 6, м.Полтава, 36014,) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран", вул. Т.Шевченка, 15, смт. Гранітне, Малинський район, Житомирської області, 11634, ) компенсацію майнової шкоди, непокритої страховим відшкодуванням в розмірі 55 776,61 грн. та 2 270,00 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Солодюк О.В.