ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року Справа № 906/323/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Петухов М.Г.

суддя Василишин А.Р.

при секретарі судового засідання Романець Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Асистанс Холдинг" на рішення господарського суду Житомирської області від 27.09.2021 р. у справі №906/323/21 (суддя Кудряшова Ю.В., повний текст складено 07.10.2021 р.)

за позовом керівника Коростишівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Корнинської селищної ради Житомирського району Житомирської області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Асистанс Холдинг"

про стягнення 345413 грн. 99 коп.

за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Асистанс Холдинг"

до керівника Коростишівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Корнинської селищної ради Житомирського району Житомирської області

про зобов`язання належного оформлення та реєстрації договору оренди земельних ділянок на погоджених між сторонами умовах

за участю представників:

прокуратури - Гарбарука В.А.

позивача (за первісним позовом) - Гайдамаченка В.Г.,

відповідача (за первісним позовом) - Чурсіна О.В.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 27.09.2021 р. у справі №906/323/21 первісний позов задоволено. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Асистанс Холдинг" на користь Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області збережені кошти в сумі 16034,03 грн. за користування земельною ділянкою площею 0,2698 га кадастровий номер :05:009:0019 та 329379,96 грн. за користування земельною ділянкою площею 3,7609 га кадастровий номер :05:007:0022. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Асистанс Холдинг" на користь Житомирської обласної прокуратури 5181,21 грн. сплаченого судового збору. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідач є власником нерухомого майна розміщеного на відповідних земельних ділянках та відповідно після набуття права власності на нерухоме майно у ТОВ "Асистанс Холдинг" виникло право користування ними. Однак, матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування вказаними земельними ділянками та державної реєстрації такого права після набуття права власності на комплекс у складі нежитлових будівель по вул. Соборній, 3, в смт. Корнин, а тому відповідач користується ними без оформлення відповідних прав на землю.

З огляду на викладене ТОВ "Асистанс Холдинг", як фактичний користувач земельних ділянок, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України.

Оскільки, матеріали справи не містять доказів погодження Корнинською селищною радою протоколу розбіжностей від 06.07.2020 р., суд вважає помилковими доводи відповідача щодо наявності укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :05:009:0019 площею 0,2698 га.

Разом з тим, господарський суд Житомирської області вважає необґрунтованими зустрічні позовні вимоги про зобов`язання Корнинської селищної ради зареєструвати договори оренди земельних ділянок на умовах встановлення орендної плати у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки, оскільки при укладенні договору оренди земельної ділянки сторони не дійшли згоди щодо істотних умов, а саме ціни договору (орендної плати).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "Асистанс Холдинг" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні первісного позову відмовити та зустрічний позов задоволити. Стягнути з позивача за первісним позовом судові витрати.

Скаржник вважає, що первісний позов є необґрунтованим, оскільки відносини між сторонами базуються на договірних відносинах, а тому положенням ст.1212 ЦК України до спірних правовідносин не можуть бути застосовані. Крім того, зазначає, що звернення первісного позивача одночасно з підстав визначених ст.22 та ст.1212 ЦК України, свідчать про незаконність пред`явлених вимог.

На думку апелянта під час ухвалення оспорюваного рішення судом першої інстанції помилково не було застосовано положення ч.7 ст.181 ГК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин). Вважає, що оскільки позивач за первісним позовом не передав до суду неврегульовані розбіжності, то протокол розбіжностей від 06.07.2020 р. на підставі ч.7 ст.181 ГК України є ним погодженим, а договір оренди землі укладеним з урахуванням його умов.

Скаржник звертає увагу також на недоведеність використання ним у спірному періоді земельної ділянки кадастровий номер :05:007:0022 площею 3,7609 га з огляду на те, що придбання об`єктів нерухомості не свідчить про початок користування земельною ділянкою на якій він знаходиться. Водночас зазначає, що позивачем не було надано належних доказів проведення нормативної грошової оцінки спірних земельних ділянок.

Корнинською селищною радою Житомирського району Житомирської області та Коростишівською окружною прокуратурою було подано відзиви на апеляційну скаргу в яких, з підстав викладених в них, просять рішення господарського суду Житомирської області від 27.09.2021 р. у справі №906/323/21 залишити без змін, апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Асистанс Холдинг" - без задоволення.

Разом з тим, до апеляційної скарги скаржником було долучено додаткові докази, зокрема: витяги з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки від 27.10.2021 р. та витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.10.2021 року (т.2, а.с.87-90).

Однак, відповідачем не було заявлено клопотання про долучення таких доказів та у апеляційній скарзі не обґрунтовано поважність причин, що зумовили неможливість подання ним таких доказів до суду першої інстанції у встановлений законом строк.

Суд звертає увагу на те, що виходячи з принципу змагальності господарського процесу сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції.

У відповідності до ч.8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно п.6 ч.2 ст.258 ГПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до висновків викладених Верховним Судом у постановах від 06.02.2019 р. у справі №916/3130/17, від 18.06.2020 р. у справі №909/965/16 та від 26.02.2019 р. у справі №913/632/17 єдиним винятковим випадком, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи.

Проте колегією суддів встановлено, що скаржник в апеляційній скарзі на виконання вимог частини 4 статті 80, пункту 6 частини 2 статті 258, частини 3 статті 269 ГПК України взагалі не заявляв про долучення додаткових доказів, не обґрунтовував наявності виняткового випадку неподання зазначених доказів у встановлений строк, як і не доводив неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином відповідач не дотримався чітко встановленого процесуальним законодавством порядку подання додаткових доказів в суді апеляційної інстанції, а отже не вчинив відповідної процесуальної дії, що, як наслідок, виключає вчинення судом апеляційної інстанції процесуальних дій щодо долучення та надання оцінки таким доказам.

Оцінюючи наявність правових підстав для звернення прокурора з позовом у даній справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді.

За змістом ч. 3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 53 ГПК України передбачено участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. При цьому передумовою участі органів та осіб, зазначених у цій статті, в господарському процесі є набуття ними господарського процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, і наявність процесуальної правосуб`єктності, яка охоплює процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суд від 26 травня 2020 року в справі №912/2385/18 (провадження №12-194гс19) прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює.

Судом встановлено, що 16.02.2021 р. Коростишівська місцева прокуратура звернулась в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратури» з повідомленням до Корнинської селищної ради в якому, зокрема, у зв`язку із виявленим фактом безпідставного збереження грошових коштів товариством з обмеженою відповідальністю "Асистанс Холдинг" за користування земельними ділянками, що належать Корнинській селищній раді, просить у разі наявності у останньої заперечень щодо звернення прокурора до суду з відповідним позовом або у разі самостійного звернення селищної ради чи усунення виявлених порушень повідомити про це органи прокуратури (т.1, а.с.43-45).

За результатами розгляду вказаного повідомлення 05.03.2021 р. Корнинська селищна рада надала відповідь (вих.№653) в якій повідомляє про те, що порушення здійснені ТОВ "Асистанс Холдинг" не усунені до цього часу та проти пред`явлення позову Коростишівською місцевою прокуратурою про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельними ділянками не заперечує (т.1, а.с.46).

З наявної в матеріалах справи претензії-вимоги від 30.09.2020 р. (т.1, а.с.84-85) також вбачається, що Корнинська селищна рада була обізнана про порушення інтересів держави, яке відбулось раніше звернення прокурора до неї з повідомленням про намір подати позов до суду, однак належним чином не здійснювала їх захист.

Разом з тим, з наведеного вище листування, судом встановлено, що позивач не лише не здійснював захист інтересів держави належним чином, зокрема, шляхом звернення з відповідними позовом до суду, а й не планував вживати таких заходів у майбутньому про що свідчить неповідомлення органам прокуратури у відповіді №653 від 05.03.2021 р. про намір самостійно звернутись з позовом до суду та не заперечення проти подачі позову Коростишівською місцевою прокуратурою.

На підставі вищевикладеного, колегією суддів встановлено, що невжиття позивачем належних заходів щодо захисту інтересів держави шляхом стягнення з відповідача безпідставно збережених грошових коштів за користування земельними ділянками без оформленого права на них в судовому порядку за умови його обізнаності про наявність відповідних порушень, стало підставою для звернення прокурора в інтересах держави в особі позивача до суду з відповідним позовом.

Таким чином, апеляційним господарським судом встановлено, що прокурором належним чином обґрунтовано наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в особі позивача у цій справі в порядку передбаченому ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 22.03.2018 р. ТОВ "Асистанс Холдинг" придбало комплекс у складі нежитлових будівель по вул. Соборній, 3, в смт. Корнин Попільнянського району Житомирської області, який розташований на земельних ділянках площею 3,7609 га кадастровий номер :05:007:0022 та площею 0,2698 га кадастровий номер :05:009:0019 (т.1, а.с. 31).

22.03.2018 р. проведено державну реєстрацію права власності у формі приватної власності за власником ТОВ "Асистанс Холдинг" об`єкту нерухомого майна - комплексу у складі нежитлових будівель, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1, а.с.28).

29.03.2018 року ТОВ "Асистанс Холдинг" звернулось з заявою до Корнинської селищної ради про укладання договору оренди на земельні ділянки площею 3,7609 га (кадастровий номер :05:007:0022) та 0,2698 га (кадастровий номер :05:009:0019) на яких розташований комплекс (т.1, а.с.29).

В подальшому ТОВ "Асистанс Холдинг" звернулось до Корнинської селищної ради з листом від 20.04.2018 р., в якому, зокрема, просило територіальну громаду створити сприятливі умови для початку інвестиційної діяльності підприємства та встановлення орендної плати на земельні ділянки за адресою вул. Соборна, 3 у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі, що відповідає статті 21 Закону України "Про оренду землі" та пункту 1 статті 274 Податкового кодексу України (т.1, а.с.30).

Рішенням Корнинської селищної ради №442 від 26.04.2018 р. надано дозвіл ТОВ "Асистанс Холдинг" на розроблення технічної документації із землеустрою земельної ділянки орієнтовною площею 3,7609 га та площею 0,2698 га з метою передачі в оренду з земель комунальної власності селищної ради, які знаходяться в смт. Корнин по вул. Соборна, 3 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (т.1, а.с.14).

Рішенням Корнинської селищної ради від 12.06.2020 р. вирішено: 1) затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі площею 3,7609 га кадастровий номер :05:007:0022 та площею 0,2698 га кадастровий номер :05:009:0019 щодо передачі в користування на умовах оренди, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, які знаходяться за адресою смт. Корнин по вул. Соборна, 3; 2) передати ТОВ "Асистанс Холдинг" вказані земельні ділянки в користування на умовах оренди строком на 15 років; 3) встановити орендну ставку за користування земельними ділянками згідно діючих ставок орендної плати за земельні ділянки, встановлені на території Корнинської селищної ради; 4) доручити селищному голові укласти договір оренди вищевказаних земельних ділянок з ТОВ "Асистанс Холдинг"; 5) зареєструвати договір оренди земельних ділянок та оформити речове право на земельні ділянки згідно чинного законодавства. Господарсько-земельному відділу селищної ради внести зміни в земельну облікову документацію (т.1, а.с.17).

Рішеннями Корнинської селищної ради №839 від 21.06.2019 р. та №1213 від 26.06.2020 р. було затверджено ставки орендної плати на земельні ділянки на території селищної ради на 2020 та 2021 роки, зокрема, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості для юридичних осіб у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки незалежно від місцезнаходження земельної ділянки (т.1, а.с.15-16, 18-19).

З поданих до суду прокурором проектів договорів оренди земельних ділянок площею 3,7609 га кадастровий номер :05:007:0022 та площею 0,2698 га кадастровий номер :05:009:0019, строк оренди становить 15 років з орендною платою у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки (т.1, а.с.32-41).

Відповідач в свою чергу підписав договір оренди земельної ділянки площею 0,2698 га кадастровий номер :05:009:0019 з урахуванням протоколу розбіжностей від 06.07.2020 р., відповідно до якого запропонував редакцію п. 9 договору оренди землі викласти в наступній редакції: "Орендну плату встановити в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки, з врахуванням коефіцієнтів індексації, а саме: 506338,03 х 3% =15190,14 гривень в рік (1265,85 грн. в місяць)" (т.1, а.с.74-77).

Також 06.07.2020 р. головою Корнинської селищної ради та директором ТОВ "Асистанс Холдинг" підписано акт приймання передачі земельної ділянки (т.1, а.с.78).

Апелянт вважаючи, що договір оренди земельної ділянки площею 0,2698 га кадастровий номер :05:009:0019 з урахуванням протоколу розбіжностей від 06.07.2020 р. є укладеним, сплатив на рахунок Корнинської селищної ради орендну плату за липень грудень 2020 року у сумі 7595,10 грн. (1265,85 х 5 міс.), що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (т.1, а.с.79-81).

Позивач, заперечуючи факт укладення договору оренди землі, направив ТОВ "Асистанс Холдинг" претензію-вимогу від 30.09.2020 р., в якій з поміж іншого вказує, що останнє ухиляється від укладання договорів оренди земельних ділянок кадастрові номера :05:007:002 та :05:009:0019, а тому вимагає сплатити орендну плату за використання вказаних земельних ділянок за період з 22.03.2018 р. та звільнити зазначені земельні ділянки, які використовуються без правових підстав (т.1, а.с.84-85).

Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду колегія суддів враховує наступне.

Згідно зі ст. 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Частиною 1 статті 377 ЦК України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до частини 1, 2 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до положень ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Згідно статті 93 Земельного кодексу України та статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

За змістом частини 3 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу, відповідно до частини 2 якої особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Статтею 206 ЗК України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положеннями частини першої статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 ЗК України).

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п.14.1.136 п. 14.1. ст. 14 ПК України).

Оцінюючи доводи апелянта про наявність, з урахуванням ч.7 ст. 181 ГК України, договірних відносин щодо земельної ділянки кадастровий номер :05:009:0019 площею 0,2698 га, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до статті 638 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частинами 1-3 статті 180 ГК України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Загальний порядок укладання господарських договорів врегульований положеннями ст. 181 ГК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), згідно з якою проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

У відповідності до ч.7 ст.181 ГК України, якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Згідно ч.8 ст.181 ГК України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Апеляційний суд критично оцінює доводи апелянта щодо незастосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень ч.7 ст.181 ГК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) з огляду на таке.

Зокрема, ч.7 ст.181 ГК України є загальною нормою, що визначає порядок врегулювання розбіжностей в разі укладення договору обов`язкового для сторін на підставі закону, однак до спірних правовідносин підлягають застосуванню спеціальні норми визначені в ч.8 ст.181 ГК України, яка узгоджується з нормами ч.2 ст.180 ГК України щодо необхідності досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов господарського договору.

За змістом ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» розмір орендної плати є істотною умовою договору оренди землі, а тому недосягнення сторонами згоди щодо її розміру нівелює визначену частиною 7 статті 181 ГК України презумпцію прийняття пропозиції ТОВ "Асистанс Холдинг" Корнинською селищною радою щодо розміру орендної плати внаслідок бездіяльності останньої.

В контексті спірних правовідносин суд приймає до уваги також те, що рішеннями Корнинської селищної ради від 21.06.2019 р. №839 та від 26.06.2020 р. №1213 було затверджено ставки орендної плати за земельні ділянки у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки і згідно ч.1 ст.73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" такі рішення є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням ч.8 ст.181 ГК України, колегією суддів встановлено, що недосягнення згоди щодо такої умови договору як розмір орендної плати свідчить про відсутність укладеного між сторонами договору оренди землі та як наслідок про відсутність обов`язку ТОВ "Асистанс Холдинг" щодо сплати орендної плати.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази укладення у встановленому законом порядку договорів оренди спірних земельних ділянок, колегія суддів вважає, що за змістом глави 15, статей 120, 125 ЗК України та з урахуванням положень статті 1212 ЦК України до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати згідно із статтями 1212-1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований необхідно, насамперед, з`ясувати: а) чи наявні правові підстави для використання земельної ділянки; б) яка площа земельної ділянки та чи є вона сформованою відповідно до вимог земельного законодавства; в) в якому розмірі підлягають відшкодуванню доходи пов`язані із безпідставним збереженням майна розраховані відповідно до вимог земельного законодавства, а саме на підставі нормативної грошової оцінки землі. Дана правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 10.02.2020 р. у справі № 922/981/18.

Колегією суддів встановлено, що оскільки 22.03.2018 р. ТОВ "Асистанс Холдинг" набув права власності на комплекс у складі нежитлових будівель по вул. Соборній, 3, в смт. Корнин Попільнянського району Житомирської області, то саме з цієї дати у останнього виникло право одержати земельні ділянки на яких він розташований у користування на праві оренди без проведення земельних торгів.

Відповідно до частині 1 статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до положень частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (частина 1). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі (частина 3). Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (частина 4). Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї (частина 9).

З поданих позивачем договору купівлі-продажу від 22.03.2018 р. вбачається, що придбаний відповідачем комплекс будівель розміщений на двох земельних ділянках кадастровий номер :05:007:0022 площею 3,7609 га та кадастровий номер :05:009:0019 площею 0,2698 га, що вказує на те, що на момент набуття права власності на нерухоме майно, вказані земельні ділянки були сформовані як об`єкти цивільних прав з визначенням їх площі, меж та присвоєнням кадастрових номерів.

Частиною 6 статті 120 ЗК України визначено, що істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера. У разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим).

Разом з тим, відповідач звертаючись до Корнинської селищної ради з заявою про укладення договору оренди земельних ділянок кадастровий номер :05:007:0022 та :05:009:0019, визначив такі їх площі, що відповідають площам вказаним у договорі купівлі-продажу від 22.03.2018 року. Тим самим відповідач самостійно визначив площі земельних ділянок необхідних йому для користування належними йому об`єктами нерухомого майна.

В подальшому Корнинською селищною радою було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі площею 3,7609 га кадастровий номер :05:007:0022 та площею 0,2698 га кадастровий номер :05:009:0019 щодо передачі в користування на умовах оренди, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, які знаходяться за адресою смт. Корнин, вул. Соборна, 3 та передано вказані земельні ділянки в користування ТОВ "Асистанс Холдинг" на умовах оренди строком на 15 років.

Оскільки відповідачем не було сформовано нові земельні ділянки іншої площі, з урахуванням розміщення на них комплексу нежитлових будівель, що перебувають у його власності, суд вважає, що ТОВ "Асистанс Холдинг" відповідно до положень ст. 120 ЗК України користується земельними ділянками саме тієї площі, які були передані йому в користування Корнинською селищною радою на підставі розробленої ним технічної документації, які також були сформовані та використовувалися попереднім власником об`єкта нерухомого майна.

З урахування вищевикладеного, колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача щодо необґрунтованості використання ним земельної ділянки кадастровий номер :05:007:0022 площею 3,7609 га.

У відповідності до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Однак, скаржником не було подано до суду будь-яких доказів, що підтверджували б лише часткове користування ним спірними земельними ділянками, а також останній не скористався своїм процесуальним правом клопотати перед судом про призначення судової експертизи з метою спростовування площ використовуваних ним земельних ділянок.

Отже, колегія суддів вважає, що прокурором правомірно визначено площу використовуваних ТОВ "Асистанс Холдинг" земельних ділянок по вул. Соборній, 3 в смт. Корнин, Попільнянського району Житомирської області.

Згідно з абзацом 3 частини 1 статті 13 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема комунальної власності. Крім того, за змістом абзацу 1 пункту 289.1 ПК України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Відповідно до частини 2 статті 20 і частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Отже, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, який сформований в режимі "реального часу", тобто на час звернення заявника, за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельну ділянку, внесених до Державного земельного кадастру, є належним та допустимим доказом, що підтверджує дані про нормативну грошову оцінку землі.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи скаржника щодо відсутності нормативної грошової оцінки спірних земельних ділянок, оскільки в матеріалах справи наявні сформовані Відділом у Попільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку спірних земельних ділянок від 12.02.2021 року.

Згідно витягів нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :05:007:0022 площею 3,7609 га становить 7058141,94 грн. та земельної ділянки кадастровий номер :05:009:0019 площею 0,2698 га 506338,03 грн. (т.1, а.с.26-27).

З урахуванням розміру нормативної грошової оцінки спірних земельних ділянок, ставок орендної плати на 2020 та 2021 роки (затверджених рішеннями Корнинської селищної ради від 21.06.2019 р. №839 та від 26.06.2020 р. №1213), а також сплачених відповідачем (за первісним позовом) сум орендної плати у розмірі 7595,1 грн., апеляційний господарський суд вважає обґрунтованим наведений позивачем розрахунок безпідставно збережених грошових коштів (т.1, а.с.151).

На підставі вищевикладеного, колегією суддів встановлено, що ТОВ "Асистанс Холдинг", як фактичний користувач спірних земельних ділянок, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути Корнинській селищній ради як власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України безпідставно збережені грошові кошти у сумі 345413,99 грн..

Разом з тим, з огляду на уже встановлену судом апеляційної інстанції відсутність укладеного між сторонами договору оренди землі, колегія суддів вважає необґрунтованими зустрічні позовні вимоги ТОВ "Асистанс Холдинг" про зобов`язання Корнинської селищної ради належним чином оформити та зареєструвати договір оренди земельних ділянок від 06.07.2020 р. на умовах встановленої орендної плати у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки.

Апеляційний господарський суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи в апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

В силу приписів ч.1 ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду та зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.

Оскільки відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Житомирської області від 27.09.2021 р. у справі №906/323/21 залишити без змін, апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Асистанс Холдинг" - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "28" грудня 2021 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Василишин А.Р.