СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. Харків Справа № 905/820/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А. , суддя Шевель О.В.

за участі секретаря судового засідання Ярітенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури (вх. №3360Д) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 05.10.2021 (ухвалу постановлено суддею Устимовою А.М. 05.10.2021 о 13:08 год., у приміщенні Господарського суду Донецької області, повний текст ухвали складено та підписано 11.10.2021) у справі №905/820/21

за позовом заступника керівника Донецької обласної прокуратури в інтересах держави в особі позивача 1 - Краматорської міської ради, позивача 2 - Комунального підприємства МІСТ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Краматорськтеплоенерго,

про стягнення заборгованості в розмірі 19716980,39 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 05.10.2021 у справі №905/820/21 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Краматорськтеплоенерго, що викладене у відзиві на позов, про залишення позову без розгляду; залишено без розгляду позовну заяву заступника керівника Донецької обласної прокуратури в інтересах держави в особі позивача 1 Краматорської міської ради, позивача 2 Комунального підприємства МІСТ до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Краматорськтеплоенерго про стягнення заборгованості в розмірі 19716980,39 грн.

Харківська обласна прокуратура звернулася до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 05.10.2021 у справі №905/820/21 та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на те, що ним вірно визначено позивача у справі Краматорську міську раду, у той час як суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що належним позивачем у справі необхідно визначити Управління житлово-комунального господарства Краматорської міської ради. Крім того, прокурор не погоджується з висновком суду щодо відсутності порушень інтересів міської ради, оскільки остання не отримувала коштів від оренди майна. Так, за твердженням прокурора у випадку належного виконання відповідачем договору оренди №1-11105 від 21.11.2006 зарахування отриманих коштів, відбувалось би згідно з приписами Положення про порядок передачі в оренду майна комунальної власності та Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду комунальної власності територіальної громади м. Краматорськ, затверджених рішенням Краматорської міської ради від 13.07.2011 №7/V-12. Пунктом 18 вищезазначеної Методики визначено, що надходження коштів від оренди за нерухоме майно, рухоме та інше окреме, індивідуально визначене майно, балансоутримувачами якого є комунальні підприємства, організації або установи, розподіляється наступним чином: 70% надходить до загального фонду міського бюджету, 30% надходжень комунальному підприємству, установі, організації. Вказана норма діяла в період з 13.07.2011 по 31.03.2021, тобто весь час орендна плата за використання майна комунального підприємства повинна була розподілятись між комунальним підприємством і загальним фондом місцевого бюджету. Таким чином, Краматорська міська рада в результаті невиконання відповідачем умов договору протягом вказаного періоду зазнала значних фінансових збитків у вигляді недоотриманої орендної плати.

Крім того, прокурор вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано вказав на відсутність підстав представництва прокурором інтересів держави в особі КП МІСТ, оскільки останній не є суб`єктом владних повноважень. Так, за твердженням прокурора, жодна з норм законодавства не забороняє прокурору визначити комунальне підприємство позивачем за наявності обгрунтування порушення інтересів держави та неналежного їх захисту уповноваженими суб`єктами.

Прокурор зауважує, що норми Закону України «Про прокуратуру» не конкретизують процесуальний склад учасників справи, який визначається прокурором самостійно в кожному конкретному випадку залежно від характеру спірних правовідносин. Вказаний Закон також не визначає, що позивачем може бути виключно орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Визначальним фактором у цьому випадку є саме порушення інтересів держави і нездійснення або неналежне здійснення захисту таких інтересів відповідними суб`єктами. КП МІСТ, за твердженням прокурора, є саме тією стороною договору оренди нерухомого майна, яка має повноваження звернутися до суду про стягнення заборгованості з орендної плати. Водночас комунальне підприємство опинилося у скрутному матеріальному становищі, що не дозволяє йому сплатити суму судового збору, яка складає 295,7 тис. грн., у т.ч внаслідок несплати орендної плати відповідачем, що також зумовлює зустрічне невиконання КП МІСТ своїх зобов`язань перед контрагентами та ставить під питання своєчасну виплату заробітної плати працівникам підприємства. З огляду на те, що комунальні підприємства, як суб`єкти господарювання, з метою ефективного використання майна територіальних громад у стратегічних для життєдіяльності держави та органів місцевого самоврядування і суспільства сферах здійснюють використання переданих їм об`єктів у їх діяльності, а тому наявні державні інтереси, які підлягають належному захисту у разі їх порушення. Прокурор зазначає, що позов у цій справі не спрямований на безпосередній захист інтересів самого комунального підприємства як учасника господарських правовідносин, а зумовлений необхідністю усунення порушення законодавства, яке сприятиме наповненню місцевого бюджету, зокрема, на суму понад 13,8 млн. грн. За твердженням прокурора, даний випадок є саме тим виключним випадком, коли він зобов`язаний внести позовну заяву з метою захисту інтересів держави шляхом наповнення місцевого бюджету, щоб інтереси держави не залишилися не захищеними.

Крім того, прокурор зазначає, що Краматорська міська рада, надаючи на апаратній нараді 23.02.2021 у голови Краматорської міської ради доручення КП МІСТ звернутися з позовом про стягнення заборгованості у строк до 02.03.2021, фактично делегувала свої владні повноваження в частині звернення до суду вказаному суб`єкту. Отже, КП МІСТ виконуючи ці делеговані повноваження у той спосіб, який був можливий, ураховуючи скрутне матеріальне становище, у тому числі і через невиконання своїх зобов`язань відповідачем, у вказаних обставинах є суб`єктом владних повноважень.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 поновлено Харківській обласній прокуратурі строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Донецької області від 05.10.2021 у справі №905/820/21, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Донецької області від 05.10.2021 у справі №905/820/21, повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 14.12.2021.

09.12.2021 та 13.12.2021 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу та клопотання про закриття апеляційного провадження (вх.№14383, №14506).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.12.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 22.12.2021.

22.12.2021 від Харківської обласної прокуратури надійшли пояснення у справі, до яких додано копію рішення Краматорської міської ради №9/VIII-452 від 26.05.2021 «Про затвердження актів приймання-передачі дебіторської та кредиторської заборгованості та необоротних активів з балансу відділу комунальних ресурсів та самоврядного контролю Краматорської міської ради» (вх.№14981).

У судовому засіданні прокурор підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, а також просив долучити до матеріалів справи додаткові докази, які надані з письмовими поясненнями.

Представник відповідача проти апеляційної скарги та клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів заперечував, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін.

Також, представник відповідача просив закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської обласної прокуратури, в обгрунтування якого зазначав, що з позовною заявою у даній справі звертався заступник керівника Донецької обласної прокуратури І.Куценко, а з апеляційною скаргою звернувся заступник керівника Харківської обласної прокуратури А. Кравченко. Проте, останній не був тим прокурором, який звертався з позовом, а Харківська обласна прокуратура не є прокурором вищого рівня відносно Донецької обласної прокуратури.

Стосовно додатково поданих прокурором в суді апеляційної інстанції доказів, колегія суддів зазначає, що відповідно положень ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Проте, прокурором не доведено неможливості подання таких доказів суду першої інстанції, а тому, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для прийняття їх до розгляду.

Щодо клопотання відповідача про закриття апеляційного провадження апеляційний господарський суд зауважує, що відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення в цивільній, адміністративній, господарській справі надається прокурору, який брав участь у судовому розгляді, а також незалежно від участі в розгляді справи прокурору вищого рівня: Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, першим заступникам та заступникам керівників обласних прокуратур, керівнику, заступникам керівника, керівникам підрозділів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури. В даному випадку, прокурор Харківської обласної прокуратури брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, а отже остання має право на подання апеляційної скарги. Тому, підстави для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора відсутні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

21.11.2006 року між КП МІСТ (орендодавець) та ТОВ Краматорськтеплоенерго (орендатор) (беручи до уваги що Краматорською міською радою в особі Управління житлового та комунального господарства Виконавчого комітету Краматорської міської ради, як власником комунального майна, що передається орендареві, було видано дозвіл № 03/2-2057 від 07.11.2006 щодо укладання договору) укладено договір оренди майна комунальної власності (далі договір), у відповідності до п.1.1 якого орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове платне користування комунальне майно загальною вартістю 9023059,46 грн, яке визначене у додатку №1 до цього договору Перелік комунального майна КП Міст

Пунктом 1.4 договору визначено, що майно, яке передається в користування згідно цього договору, використовується орендарем виключно з метою здійснення підприємницької діяльності з виробництва, передачі та постачання теплової енергії та згідно Статуту орендаря.

За цим договором майно передається орендарем з дня підписання сторонами акту прийому-передачі майна з прикладенням печаток сторін. Сторони зобов`язані підписати акт прийому-передачі майна протягом 5 робочих днів з дня отримання орендодавцем повідомлення орендаря про передачу йому майна (п. 1.6 договору).

Амортизаційні відрахування у зв`язку з орендою майна залишаються у орендодавця (як у підприємства-балансоутримувача) для відновлення майна (основних фондів) (п. 1.7 договору).

Плата за користування орендарем майном за цим договором визначається відповідно до рішення Краматорської міської ради від 11.10.2006 за №6/V-2 (п. 3.1 договору).

Строк оренди за цим договором, тобто строк користування орендарем майном та нарахування орендної плати, становить 25 років. Обчислення строку оренди починається з дня підписання сторонами акта прийому-передачі майна (п. 7.1 договору).

Зазначений договір оренди майна комунальної власності посвідчено нотаріусом 21.11.2006 та зареєстровано в реєстрі за №1-11105.

В якості додатку №1 до договору сторонами складено та підписано Перелік комунального майна КП МІСТ, що передається в оренду ТОВ Краматорськтеплоенерго у кількості 1471 одиниці загальною оціночною вартістю 9023059,46 грн.

01.01.2007 між сторонами підписано акт прийому-передачі майна в оренду згідно додатку №1 до договору оренди майна комунальної власності №1-11105 від 21.11.2006, загальною вартістю 9023059,46 грн.

Сторони додатковою угодою №1 від 04.04.2007, договорами про внесення змін №2 №6 від 24.12.2007, №7 від 01.02.2008, №8 (зареєстровано 19.03.2008), №9 - №10 (зареєстровано 23.05.2008), №11 - №14 від 29.08.2008, №15 - №17 від 21.11.2008, №18 - №19 від 03.03.2009, №20-№25 від 07.08.2009, №26 від 25.12.2009, №27 від 16.04.2010, №28 від 16.09.2010, №29- №30 від 20.05.2011, №31-№32 від 18.06.2012, №33- №35 від 13.02.2014, №36 від 31.03.2014, №37-№39 від 06.02.2015, №40-№42 від 17.12.2015, №43 №46 від 09.06.2016, №47-№48 від 24.03.2017, №49 від 12.02.2018, №50 від 20.05.2019, №51 від 13.11.2019, №52-№53 (зареєстровано 03.04.2020), №54 (зареєстровано 19.05.2020) неодноразово змінювали та уточнювали перелік майна, що передавалось у оренду, внаслідок чого в іншій редакції викладалися п.1.1 та 3.4 договору.

Заступник керівника Донецької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Краматорської міської ради та Комунального підприємства МІСТ звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до ТОВ Краматорськтеплоенерго, в якому просить стягнути з відповідача на користь КП МІСТ заборгованість за договором оренди майна комунальної власності №1-11105 від 21.11.2006 в сумі 18791502,87грн (з урахуванням часткової оплати) та судовий збір на користь Донецької обласної прокуратури.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що Донецькою обласною прокуратурою вивчено матеріали, щодо наявності заборгованості у ТОВ Краматорськтеплоенерго перед КП МІСТ за оренду комунального майна та встановлено, що 21.11.2006 між КП МІСТ та ТОВ Краматорськтеплоенерго укладено договір оренди комунального майна №1-11105, заборгованість з орендної плати за яким за період квітень 2020 лютий 2021 (з урахуванням уточнень) складає 18791502,87 грн.

Протягом 2020 КП МІСТ неодноразово зверталося до ТОВ Краматорськтеплоенерго з претензіям та вимогами погасити існуючу заборгованість, втім вона не була погашена, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

Обґрунтовуючи порушення інтересів держави та підстави представництва, прокурор посилався на те, що КП МІСТ створено рішенням Краматорської міської ради від 24.07.1998. Засновником, власником майна, вищим органом управління підприємства є Краматорська міська рада. Майно, яке є предметом договору, відповідно до інформації відділу комунальних ресурсів та самоврядного контролю Краматорської міської ради є майном комунальної власності Краматорської територіальної громади та передано на праві господарського відання КП МІСТ, також до комунальної власності належать і доходи підприємства від господарської діяльності. Несплата ТОВ Краматорськтеплоенерго орендної плати за комунальне майно позбавляє конкретну територіальну громаду правомочностей власника щодо можливості ефективно розпоряджатися майном та отримувати доходи від його використання, що дозволяє забезпечити функціонування і життєдіяльність відповідної територіальної громади та держави в цілому. Крім того, прокурор зазначає, що КП МІСТ здійснює соціально важливу діяльність, забезпечуючи функціонування та обслуговування 5 гуртожитків для розміщення внутрішньо переміщених осіб та малозабезпечених верств населення.

Прокурор зазначав, що звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості з орендної плати за використання комунального майна є задоволенням насамперед суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання законного та ефективного використання комунального майна, а також захист суспільних інтересів загалом для задоволення відповідних потреб територіальної громади та суспільства. Суспільний, публічний інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині забезпечення своєчасної сплати орендної плати, захисту порушеного права шляхом перерахування орендарем грошових коштів орендодавцю, що не надійшли до власності територіальної громади, всупереч вимогам Закону України Про оренду державного та комунального майна.

Ні КП МІСТ, ні Краматорська міська рада самостійно не звернулися до суду із позовом про стягнення заборгованості за оренду комунального майна за договором №1-11105 від 21.11.2006.

На апаратній нараді 23.02.2021 Краматорським міським головою надано доручення директору КП МІСТ підготувати позов до суду з приводу стягнення існуючої заборгованості з ТОВ Краматорськтеплоенерго. У свою чергу, КП МІСТ звернулось до прокуратури з клопотанням про пред`явлення відповідного позову, оскільки у підприємства кошти на сплату судового збору відсутні.

Таким чином, прокурор стверджує, що Краматорською міською радою та КП МІСТ не здійснюється захист законних інтересів держави, що відповідно до ст. 23. Закону України Про прокуратуру є виключною підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді.

Прокурор звернув увагу, що в цьому конкретному випадку ним ініційовано позов на захист інтересів держави, оскільки він спрямований на стягнення заборгованості за користування комунальними майном. При цьому, стягнення заборгованості за користування комунальним майном має легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів, які полягають в тому, щоб таке використання відбувалось згідно з вимогами законодавства.

Також, прокурор повідомляв, що на виконання вимог ст. 23 Закону Про прокуратуру прокуратурою спрямовано відповідні повідомлення Краматорській міській раді та КП МІСТ.

ТОВ Краматорськтеплоенерго не погоджуючись з позовом, посилалось на те, що у спірних правовідносинах у прокурора відсутні підстави для представництва інтересів держави і звернення до суду з позовом в особі вказаних юридичних осіб, та вважало, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Так, відповідач зазначав, що Краматорська міська рада і КП МІСТ не можуть бути уповноваженими компетентними органами щодо спірних правовідносин у розумінні частини третьої статті 23 Закону України Про прокуратуру та частини 4 статті 53 ГПК України. Краматорська міська рада не є стороною договору оренди комунального майна. Законодавство України не наділяє органи місцевого самоврядування повноваженнями здійснювати функції захисту інтересів держави у правовідносинах, у яких беруть участь комунальні підприємства, що відносяться до сфери їх управління. Орган місцевого самоврядування не має права замінювати чи доповнювати комунальне підприємство у орендних правовідносинах. Таким чином, Краматорська міська рада не може бути позивачем у цій справі. КП МІСТ також не може бути позивачем у даній господарській справі, оскільки не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, а є самостійним суб`єктом господарювання.

КП МІСТ, в свою чергу, підтримало заявлені прокурором позовні вимоги та вважало, що прокурор може звертатись до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування. Оскільки майно, яке орендується відповідачем, належить до комунальної власності Краматорської територіальної громади та передано на праві господарського відання КП МІСТ, також до комунальної власності належать доходи підприємства від господарської діяльності. Несплата відповідачем орендної плати за користування орендованим майном зумовила виникнення на підприємстві фінансової кризи та неможливість самостійно звернутись до господарського суду.

Краматорська міська рада також підтримала позовні вимоги прокурора та просила їх задовольнити. Так, міська рада зазначала, що окремого документу, яким би встановлювались її повноваження з контролю за виконанням договорів з оренди не приймалось, а тому слід використовувати ч. 2 ст. 2, ст. 26, 32 Закону України Про оренду державного та комунального майна, наказ Фонду державного майна України Щодо виконання контрольних функцій Фонду державного майна України у сфері оренди №655 від 14.05.2012.

Окрім того, Краматорська міська рада зазначала, що сума сплаченої відповідачем орендної плати між Краматорською міською радою та КП МІСТ у попередній період розподілялась відповідно до рішення Ради від 11.10.2006, згідно якого орендну плату за нерухоме майно необхідно направляти: 70% - КП МІСТ та 30% - до міського бюджету. Вказане рішення втратило чинність у 2010 та в подальшому рішенням Краматорської міської ради від 13.07.2011 було затверджено Положення про порядок передачі майна комунальної власності в оренду та Методику розрахунку і порядку використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Краматорськ. Згідно з вказаною Методикою надходження коштів від оренди за нерухоме майно, рухоме та інше окреме, індивідуально визначене майно, балансоутримувачами якого є комунальні підприємства, організації та установи, розподілялось до 2012 таким чином: 70% - до загального фонду міського бюджету, а 30% - комунальному підприємству. Рішенням Краматорської міської ради від 21.03.2012 вирішено, що надходження коштів від оренди майна, балансоутримувачем якого є КП МІСТ розподіляється таким чином: за окреме, індивідуально визначене майно підприємства підприємству; за нерухоме майно підприємства 70% орендної плати підприємству, а 30% - до загального фонду міського бюджету. Органом, який у період виникнення заборгованості мав здійснювати контроль за використанням майна з боку відповідача було Управління житлово-комунального господарства Краматорської міської ради, яке підзвітне і підконтрольне міській раді, підпорядковано виконавчому комітету міської ради, міському голові, заступнику міського голови відповідно до розподілу обов`язків.

Приймаючи оскаржувану ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції зазначив, зокрема, таке:

- КП МІСТ не є суб`єктом владних повноважень та не є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження щодо захисту інтересів держави у конкретних спірних правовідносинах. Комунальне підприємство є самостійним суб`єктом господарювання - юридичною особою з повним обсягом процесуальної правоздатності і дієздатності та діє на основі повного господарського розрахунку та має всі процесуальні можливості для самостійного захисту своїх прав та інтересів у суді;

- Краматорська міська рада не є стороною договору оренди майна комунальної власності та в матеріалах справи відсутні докази, що остання зверталася до прокурора із заявою про захист її інтересів у спірних правовідносинах у судовому порядку. При цьому, місцевий господарський суд звернув увагу, що у позовній заяві прокурор, визначивши Краматорську міську раду та КП МІСТ позивачами у цій справі, просить суд стягнути заборгованість за договором оренди комунального майна №1-11105 від 21.11.2006 з відповідача ТОВ Краматорськтеплоенерго безпосередньо тільки на користь КП МІСТ. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за договором оренди у цій справі прокурором заявлені виключно на користь юридичної особи КП МІСТ, яке не є суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого не віднесені відповідні функції щодо представництва по захисту інтересів держави в суді у правовідносинах, що випливають з укладеного між КП МІСТ та ТОВ Краматорськтеплоенерго договору оренди майна комунальної власності;

- органом, який від імені держави повинен був здійснювати відповідні функції з контролю за використанням орендованого майна на час звернення прокурором до суду є Управління житлово-комунального господарства Краматорської міської ради, як окрема юридична особа;

- майно, яке передано у оренду за спірним договором (з урахуванням змін та доповнень до нього), не віднесене власником майна до нерухомого, є індивідуально визначеним, а тому, орендна плата залишається у розмірі 100% у відповідача, що в свою чергу, виключає порушення інтересів Краматорської міської ради в частині недоотримання грошових коштів саме у такий спосіб.

Зважаючи на викладене, місцевий господарський суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор, в повній мірі не підтверджені належними і допустимими доказами, а умови і підстави, з якими закон пов`язує можливість представництва щодо захисту інтересів держави в особі компетентного органу у спірних правовідносинах, прокурором достатньо не визначені та не доведені, що свідчить про відсутність законних підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді у цій справі.

Надаючи власну правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини 3 статті 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з частиною 3 статті 41 ГПК України у справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (ч. 3, 5 вказаної статті).

Відповідно до ч.4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема, цивільних правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, в пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26.02.2019 у справі № 915/478/18, пункт 26 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, пункт 8.5 постанови від 06.07.2021 у справі №911/2169/20).

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови від 27.02.2019 у справі №761/3884/18). Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (пункт 27 постанови від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII Про прокуратуру, який набрав чинності 15.07.2015. Частина перша цієї статті визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з абзацами першим та другим частини третьої статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Здійснивши аналіз абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України Про прокуратуру, Велика Палата Верховного Суду в пункті 37 постанови від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц дійшла висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

У пункті 76 постанови від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду підтримала вищевказаний висновок та зазначила, що відповідно до частини третьої статті 23 Закону прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. При цьому поняття компетентний орган у цій постанові вживається в значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (див. пункт 27 зазначеної постанови).

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в пункті 69 постанови від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia (суд знає закони) під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Відповідно до частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, суди під час вирішення спору у подібних правовідносинах мають враховувати саме останню правову позицію.

Колегія суддів також звертається до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 у справі №911/2169/20, на розгляд якої було винесено питання щодо можливості подачі прокурором позову в інтересах держави в особі державного підприємства, відповідно до якої абзац третій частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає заборону здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань.

Заборона на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, передбачена абзацом третім частини третьої статті 23 Закону України Про прокуратуру, має застосовуватись з урахуванням положень абзацу першого частини третьої цієї статті, який передбачає, що суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень, незалежно від наявності статусу юридичної особи.

Наявність державно-владних повноважень відокремлює органи державної влади від інших державних установ, які також утворюються державою для здійснення завдань і функцій держави, але, на відміну від органів державної влади не наділяються владними повноваженнями. Органи державної влади є складовою частиною державного апарату системи органів та осіб, які наділяються певними правами та обов`язками щодо реалізації державної влади. Водночас державні організації (установи, заклади), на відміну від державного органу, не мають державно-владних повноважень, не виступають від імені держави та є частиною механізму, а не апарату держави. Державна організація це створений державою колектив працівників чи службовців, що характеризується організаційною єдністю, а також наявністю нормативно визначених повноважень в одній зі сфер суспільних відносин. При цьому така організація має власний кошторис. Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 25.11.2020 у справі №204/6292/18 (провадження №61-17873св19) та від 17.06.2020 у справі №204/7119/18 (провадження №61-20542св19).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3337/16ц підтвердила свій висновок про відсутність підстав для представництва держави в особі державного підприємства викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 у справі №911/2169/20.

Як було зазначено, у даній справі прокурор стверджує, що КП МІСТ є саме тією стороною договору оренди нерухомого майна, яка має повноваження звернутися до суду про стягнення заборгованості з орендної плати. оскільки КП МІСТ створено рішенням Краматорської міської ради від 24.07.1998. Засновником, власником майна та вищим органом управління підприємства є Краматорська міська рада. Майно, яке є предметом договору є майном комунальної власності Краматорської територіальної громади та передано на праві господарського відання КП МІСТ, а тому до комунальної власності належать і доходи підприємства від господарського діяльності.

Господарською діяльністю вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарський кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (стаття 3 ГК України).

Статтею 55 ГК України передбачено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Частиною 1 статті 63 ГК України визначені види та організаційні форми підприємств, які можуть діяти в Україні, у тому числі комунальне підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади.

Відповідно до статті 65 ГК України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Як свідчать обставини справи, рішенням Краматорської міської ради від 24.07.1998 №ІІІ/23-3 з метою розвитку нетрадиційних форм наповнення міського бюджету і стимулювання підприємницької діяльності в місті, у відповідності до статті 26 Закону Про місцеве самоврядування в Україні, створене Комунальне підприємство МІСТ.

У Статуті Комунального підприємства МІСТ (далі - Статут), у редакції затвердженої рішенням Краматорської міської ради від 24.04.2019 №53/VІІ-192, визначені правові та економічні основи організації і діяльності підприємства.

Згідно пунктам 1.3 - 1.5 Статуту засновником, власником майна, вищим органом управління підприємства є Краматорська міська влада. Уповноваженим виконавчим органом власника, до сфери управління якого відноситься підприємство, є відділ житлового господарства Краматорської міської ради. За своїм правовим статусом підприємство є комунальним унітарним підприємством (комунальне комерційне підприємство).

Основною метою діяльності підприємства є отримання прибутку та збільшення на цій основі матеріально-технічної бази підприємства при умові дотримання економічних та соціальних інтересів членів трудового колективу, а також територіальної громади м.Краматорська. Фінансова і виробнича діяльність підприємства здійснюється згідно з виробничими, фінансовими та іншими планами підприємства на основі повного господарського розрахунку, самофінансування, керуючись чинним законодавством України. Предметом діяльності підприємства, зокрема є: здавання в оренду власного нерухомого майна, управління нерухомим майном (пункти 3.1, 3.4, 3.5 Статуту).

У розділі 4 Статуту зазначено: підприємство є юридичною особою згідно з законодавством України, діє на основі повного господарського розрахунку, має самостійний баланс, розрахунковий, валютний та інші рахунки в установах банку, печатки, штампи і бланки зі своєю офіційною назвою, фірмові і товарні знаки. Печатки і бланки підприємства можуть містити в собі фірмовий знак підприємства. Підприємство здійснює облік і веде звітність в установленій формі (пункт 4.3). Підприємство відповідає за своїми зобов`язаннями, коштами і всім майном, яке знаходиться на самостійному балансі. Підприємство не відповідає за зобов`язаннями засновника та власника, а засновник та власник майна не відповідають за зобов`язаннями підприємства (пункт 4.4). Підприємство має право укладати угоди, одержувати майнові та особисті немайнові права, бути позивачем і відповідачем в судах відповідно до діючого законодавства (пункт 4.5). Підприємство за згодою власника може продавати, передавати безкоштовно, обмінювати, передавати в оренду юридичним особам та громадянам засоби виробництва та інші матеріальні цінності, відчужувати їх іншими способами (пункт 4.7).

Відповідно до п. 6.1 Статуту майно підприємства складає основні фонди (матеріальні і нематеріальні активи), обігові кошти, а також інші цінності, передані підприємству засновником. Майно, закріплене за підприємством, являється власністю територіальної громади м.Краматорська і належить підприємству на правах господарського відання. Підприємство має право володіти, користуватися та розпоряджатися закріпленим за ним на праві господарського відання майном комунальної власності, що належить до основних фондів Підприємства (пункт 6.2 Статуту).

Згідно п. 7.2 Статуту підприємство зобов`язано, зокрема, забезпечити своєчасну сплату податків і зборів (обов`язкових платежів) до бюджету і в державні цільові фонди згідно законодавству України; забезпечити цільове використання закріпленого за ним майна і виділених державних коштів.

Управління підприємством здійснює його керівник (директор). Керівник підприємства самостійно вирішує питання діяльності, за винятком тих, що віднесені статутом до компетенції власника (пункти 8.1, 8.5 Статуту).

Відповідно до положень п. 8.6 Статуту керівник підприємства, зокрема, діє без довіреності від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади та інших організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування, а також у відносинах від імені підприємства.

Порядок розподілення чистого прибутку (доходу) і відшкодування збитків підприємства визначається засновником (п. 10.2 Статуту).

Відповідно до ст. 78 ГК України комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Згідно положень ст. 136 ГК України право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб`єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

Правовий аналіз норм статей 78, 136 ГК України дозволяє зробити висновок, що комунальне комерційне підприємство, яке володіє майном на праві господарського відання, є самостійним у здійсненні господарської діяльності, має право на захист своїх майнових прав, у тому числі при виконанні зобов`язань за договорами оренди майна комунальної власності.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості по сплаті орендних платежів за користування майном комунальної власності згідно з договором оренди від 21.11.2006 №1-11105, укладеним між КП МІСТ та ТОВ Краматорськтеплоенерго.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором оренди майна комунальної власності.

Правовідносини оренди (найму) врегульовані положеннями глави 58 Найм (оренда) розділу ІІІ Окремі види зобов`язань Книги п`ятої Зобов`язальне право Цивільного кодексу України та статей 283-291 Господарського кодексу України.

У частині першій статті 283 Господарського кодексу України, яка кореспондується з нормою статті 759 Цивільного кодексу України, передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

КП МІСТ та ТОВ Краматорськтеплоенерго як суб`єкти господарювання самостійно вступили у правовідносини та укладенням договору оренди комунального майна здійснили повноваження, передбачені нормами Цивільного і Господарського кодексів України.

З урахуванням положень абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України Про прокуратуру суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути наділений владними повноваженнями.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 13 Закону України Про доступ до публічної інформації суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Проте, відповідно до Статуту КП МІСТ та відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, останнє за організаційною правовою формою є комунальним підприємством, тобто суб`єктом господарювання, який здійснює підприємницьку діяльність, не є органом державної влади чи місцевого самоврядування, як, відповідно, і не є суб`єктом владних повноважень, а тому звернення прокурора до суду у цій справі в інтересах держави в особі КП МІСТ є безпідставним.

Прокурор також посилається на те, що на апаратній нараді 23.02.2021 у голови Краматорської міської ради КП МІСТ надано доручення звернутися з позовом про стягнення заборгованості у строк до 02.03.2021, чим, на його думку, було делеговано владні повноваження Краматорської міської ради в частині звернення до суду вказаному суб`єкту.

Так, згідно протоколу №8 від 23.02.2021 апаратної наради міського голови, саме заступнику міського голови та директору КП МІСТ було доручено підготувати позов до суду з приводу не сплати боргів ТОВ Краматорськтеплоенерго на користь КП МІСТ у строк до 02.03.2021. Разом з цим, вказане доручення не було виконано. Проте, КП МІСТ звернулося до прокуратури з проханням захистити інтереси комунального підприємства шляхом звернення до суду з позовом.

Колегія суддів знову звертає увагу на положення частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням положень статей 1, 2, 6, 10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні міська рада є представницьким органом місцевого самоврядування виборним органом, який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси відповідної територіальної громади і приймати від її імені рішення. Первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Чинним законодавством не передбачено права міського голови (в тому числі, за наслідками нарад) делегувати повноваження органу місцевого самоврядування, зокрема, комунальному підприємству.

Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що колегіальний орган - Краматорська міська рада в установленому законодавством порядку делегувала власні повноваження (зокрема, щодо права звернення до суду) КП МІСТ.

Окрім того, навіть якщо припустити, що таке делегування повноважень могло відбутися, як свідчать обставини справи, даний позов не був заявлений з метою захисту інтересів територіальної громади, оскільки його вимоги за своїм характером та змістом спрямовані лише на користь комунального підприємства.

З таких же підстав не може бути визнано обґрунтованим залучення прокурором органу місцевого самоврядування у якості позивача.

Так, подаючи позов в інтересах держави в особі Краматорської міської ради, прокурор зазначав, що всупереч своєму обов`язку, що витікає з повноважень щодо управління комунальним майном, усвідомлюючи порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, Краматорська міська рада не забезпечила належного контролю за повнотою та своєчасністю сплати орендної плати до бюджету територіальної громади, що призвело до утворення відповідної заборгованості, та не ініціювало її примусового стягнення в судовому порядку, що свідчить про не виконання органом місцевого самоврядування обов`язку щодо здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиконанням відповідачем (ТОВ Краматорськтеплоенерго) перед КП МІСТ зобов`язань за договором №1-11105 від 21.11.2006.

При цьому, Краматорська міська рада не є стороною цього правочину, а позовна заява містить вимоги про стягнення грошових коштів саме на користь КП МІСТ, а не на користь органу місцевого самоврядування, що свідчить про те, що прокурором визначено порушення прав саме комунального підприємства (суб`єкта господарювання), а не безпосередньо територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування.

Апеляційний господарський суд не може не зауважити, що відповідно до ст. 29 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад віднесено повноваження щодо управління комунальною власністю.

Так, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження: 1) управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад; 2) встановлення порядку та здійснення контролю за використанням прибутків підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідних територіальних громад; 3) заслуховування звітів про роботу керівників підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідних територіальних громад; 4) підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо порядку та умов відчуження комунального майна, проектів місцевих програм приватизації та переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; організація виконання цих програм; подання раді письмових звітів про хід та результати відчуження комунального майна; б) делеговане повноваження: погодження в установленому порядку кандидатур для призначення на посаду керівників підприємств, установ та організацій, розташованих на відповідній території, які перебувають у державній власності, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України "Про культуру".

Відповідно до п.9.1 договору контроль за використанням майна, переданого в оренду орендареві згідно цього договору, здійснює орендодавець та (або) Управління житлового та комунального господарства Виконавчого комітету Краматорської міської ради (далі Управління). Орендодавець та (або) Управління здійснюють перевірку використання орендарем майна один раз на рік, попередивши про це орендаря не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня перевірки (п.9.2. договору).

Окрім того, рішенням Краматорської міської ради №5/VIІІ-231 від 24.02.2021 затверджено Положення про управління житлово-комунального господарства (далі Положення), відповідно до якого Управління житлово-комунального господарства Краматорської міської ради (далі Управління) є виконавчим органом Краматорської міської ради, створено рішенням міської ради відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» шляхом злиття: відділу житлового господарства Краматорської міської ради; відділу комунального господарства Краматорської міської ради; відділу транспорту, зв`язку та енергетики Краматорської міської ради та приєднанням сектору управління майном комунальної власності відділу комунальних ресурсів та самоврядного контролю Краматорської міської ради і є правонаступником їх прав і обов`язків.

Згідно п.5 Положення Управління є юридичною особою. Управління є головним розпорядником коштів (п.12 Положення).

До загальних напрямків діяльності Управління віднесено: забезпечення комплексного та ефективного використання комунального майна; здійснення повноваження орендодавця та органу приватизації об`єктів комунальної власності Краматорської територіальної громади; здійснення повноважень органу управління майном, яке перебуває у повному господарському віданні (на балансі) комунальних підприємств, що належать до сфери відання Управління Закону України Про оренду державного та комунального майна.

Завдання та функції Управління, що стосуються орендованого майна передбачені пунктами 2.59 - 2.67 Положення. Зокрема, п. 2.59 визначено, що Управління виступає орендодавцем єдиних майнових комплексів, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, окремого індивідуально визначеного майна тощо, що перебувають у власності Краматорської територіальної громади. Здійснює розрахунок та нарахування орендної плати за користування комунальним майном, забезпечує її отримання на відповідний реєстраційний рахунок та контроль за своєчасним надходженням орендної плати (п. 2.66 Положення). Здійснює всі інші повноваження орендодавця згідно з чинним законодавством (п. 2.67 Положення).

Таким чином, відповідному виконавчому органу (Управлінню) міською радою були делеговані повноваження орендодавця комунального майна, що належить Краматорській територіальній громаді, а також здійснення повноважень органу управління майном, яке перебуває у повному господарському віданні (на балансі) комунальних підприємств.

Відповідно, Управління наряду з Краматорською міською радою вцілому є суб`єктами владних повноважень, які мають здійснювати відповідні функції з контролю за використанням орендованого майна.

Проте, прокурором, який послідовно відстоює позицію щодо наявності підстав для участі у даній справі Краматорської міської ради, не було залучено на таких же підставах Управління та не виконано приписи ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» в частині підтвердження підстав представництва інтересів держави у суді щодо вказаного органу.

Колегія суддів, приймає до уваги правові висновки щодо застосування норми права Верховного Суду викладені у постанові від 25.11.2021 у справі №917/269/21, які у цьому випадку є релевантними, а саме:

« 90. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 у справі №911/2169/20 владні повноваження мають розглядатися у розрізі саме спірних відносин, тобто орган, в інтересах якого подано позов повинен мати владні повноваження у тих суспільних відносинах, на відновлення яких спрямовано позов. При цьому наявність корпоративних відносин між органом місцевого самоврядування та комунальним підприємством виключає наявність владних повноважень між ними або між органом місцевого самоврядування як засновником комунального підприємства та третіми особами, які здійснюють господарське правопорушення, на яке повинно реагувати комунальне підприємство як суб`єкт господарських відносин.

91. Оскільки комунальне підприємство не є суб`єктом владних повноважень, а прокурором визначено порушення прав саме комунального підприємства як суб`єкта господарювання, а не безпосередньо територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування - звернення прокурора до суду в цій справі в інтересах держави є безпідставним.».

Стосовно доводів прокурора про недоотримання Краматорською міською радою до місцевого бюджету грошових коштів внаслідок неналежного виконання договору з боку відповідача суд зазначає таке.

Як стверджує прокурор, заборгованість, що віднесена до предмету спору, виникла у період квітень 2020 - лютий 2021. При цьому, в межах даної справи спірним постало питання щодо порядку наступного розподілу коштів, отриманих в якості орендної плати від передачі комунального майна в оренду саме у цей період.

Як вже зазначалось, п. 3.1 договору передбачено, що плата за користування орендарем майном за цим договором визначається відповідно до рішення Краматорської міської ради №6/V-2 від 11.10.2006.

Відповідно до п. 3.8 договору орендар зобов`язаний перераховувати орендодавцеві орендну плату щомісяця протягом 10 (десяти) банківських днів з дня отримання від орендодавця відповідних рахунків та підписання сторонами відповідного щомісячного акту про виконання цього договору. Перерахування орендної плати здійснюється на банківський рахунок орендодавця, вказаний в цьому договорі.

Згідно п. 2 рішення Краматорської міської ради №6/V-2 від 11.10.2006 Про розрахунок орендної плати за майно, яке знаходиться на балансі КП МІСТ, орендну плату за нерухоме майно, зазначене в додатку 1, направити: 70% - КП Міст, 30% - до міського бюджету.

В якості додатку 1 до вказаного рішення Краматорської міської ради надано загальний перелік майна у кількості 1541 одиниця.

За рішенням Краматорської міської ради №38/V-26 від 31.08.2010 Про розрахунок орендної плати за майно, яке знаходиться на балансі КП МІСТ, визначено нову формулу розрахунку орендної плати на майно комунальної власності. Також, вирішено вважати такими, що втратили чинність рішення Краматорської міської ради №6/V-2 від 11.10.2006 Про розрахунок орендної плати за майно, яке знаходиться на балансі КП МІСТ та №36/V-11 від 12.05.2010 Про розрахунок орендної плати за майно, яке знаходиться на балансі КП МІСТ.

У додатку 1 до рішення Краматорської міської ради №38/V-26 від 31.08.2010 міститься перелік нерухомого майна КП МІСТ; у додатку 2 перелік майна КП МІСТ.

Розбіжності щодо нарахування орендної плати за майно, що перелічено у додатку 1 та додатку 2, полягають у застосуванні 15% та 10% коефіцієнту відповідно при здійсненні розрахунку.

Майно, що передане за договором №1-11105 від 21.11.2006, не віднесене Краматорською міською радою до нерухомого і міститься у додатку №2.

Колегія суддів зазначає, що у рішенні від 31.08.2010 №38/V-26 не визначено алгоритму розподілення суми орендної плати між міською радою та КП МІСТ. Не містить відповідного порядку розподілу коштів і договір оренди.

Рішенням Краматорської міської ради №7/VІ-12 від 13.07.2011 затверджено Положення про порядок передачі в оренду майна комунальної власності та Методика розрахунку і порядку використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Краматорська. Пунктом 4 вказаного рішення встановлено, що розрахунок орендної плати, встановлений Методикою, зазначеною у п.1 даного рішення застосовується до договорів оренди, які укладені після набуття чинності вказаного рішення. У пункті 5 рішення Краматорської міської ради №7/VІ-12 від 13.07.2011 зазначено: Вважати такими, що втратили чинність рішення міської ради Про затвердження Положення про порядок передачі в оренду майна комунальної власності та Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду майна комунальної власності м. Краматорська від 16.03.2005 №23/ІV-77 та Про внесення змін до Положення про порядок передачі в оренду майна комунальної власності та Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду майна комунальної власності м. Краматорська, затверджених рішенням Краматорської міської ради від 16.03.2005 №23/ІV-77 від 26.12.2006 №8/V-57.

Пунктом 18 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Краматорська передбачено, що надходження коштів від оренди за нерухоме, рухоме та інше окреме, індивідуально визначене майно, балансоутримувачами якого є комунальні підприємства, організації або установи, розподіляється наступним чином: 70 % надходжень до загального фонду міського бюджету; 30% надходжень комунальному підприємству, установі та організації (окрім бюджетних підприємств, установ та організацій, у яких ця сума за рішенням міської ради залишається в розпорядженні та використовується згідно з затвердженим кошторисом доходів та видатків).

Проте, 21.03.2012 Краматорською міською радою прийнято рішення №14/VI-28 «Про порядок використання КП МІСТ плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Краматорська», яким встановлено спеціальний порядок розподілу коштів, які надходять від оренди майна, балансоутримувачем якого є КП МІСТ відповідно до якого: за окреме індивідуально визначене майно підприємства підприємству; за нерухоме майно підприємства - 70% орендної плати підприємству, 30% до загального фонду міського бюджету.

У подальшому, рішенням Краматорської міської ради №7/VІІІ-312 від 31.03.2021 Про врегулювання деяких питань з оренди майна, що належить до комунальної власності Краматорської територіальної громади, затверджено такий порядок розподілу орендної плати за користування майном комунальної власності Краматорської територіальної громади, зокрема, за нерухоме майно, яке перебуває на балансі виконавчих органів міської ради, комунальних підприємств, установ або закладів (крім закладів охорони здоров`я) - 30% орендної плати до міського бюджету, 70% балансоутримувачу майна (п.1 2 рішення); за окреме індивідуально визначене майно (крім, нерухомого) - 100% балансоутримувачу майна. Крім того, вказаним рішенням внесено зміни до Методики розрахунку, зокрема, виключені п. 12, 18 останньої, а також вирішено вважати таким, що втратило чинність Положення про порядок передачі в оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Краматорська, що затверджене рішенням Краматорської міської ради від 13.07.2011 №7/VІ-12.

З огляду на викладене, суми коштів, отримані КП МІСТ як орендна плата у спірний період (квітень 2020 - лютий 2021), повинні розподілятися згідно алгоритму, встановленого рішенням Краматорської міської ради №14/VI -28 від 21.03.2012.

Таким чином, обов`язок КП МІСТ щодо перерахування грошових коштів в розмірі 30% від орендної плати до міського бюджету залежить від того, чи відноситься майно, що було передано в оренду, до нерухомого чи ні, оскільки в останньому випадку орендна плата на 100% залишається у балансоутримувача майна.

Як вже зазначалось, Краматорська міська рада, як власник майна, приймаючи рішення від 31.08.2010 №38/V-26 розмежувала майно, що є нерухомим, перелік якого зазначено у додатку 1 до рішення, та майно, що є індивідуально визначеним та не віднесено до нерухомого, перелік якого зазначено у додатку 2 до рішення.

Проте, ні прокурором, ні позивачами не надано доказів того, що передане в оренду за договором оренди №1-11105 від 21.11.2006 майно має статус нерухомого.

Посилання позивачів на те, що надане в оренду майно, зокрема, трубопроводи (теплотраси, ділянки теплотрас) та їх складові віднесені до нерухомого майна, оскільки вони нерозривно пов`язані з земельною ділянкою, на якій вони розташовані, є необґрунтованими, оскільки Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 Основні засоби, що затверджено наказом Міністерства фінансів України N 92 від 27.04.2000 безпосередньо не відносить теплотраси, ділянки теплотрас, теплові мережі до нерухомого майна. Крім того, до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження факту перебування об`єктів договору оренди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно .

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що майно, яке передано у оренду за спірним договором (з урахуванням змін та доповнень до нього), не віднесене власником майна до нерухомого, міститься в додатку 2 до рішення від 31.08.2010 №38/V-26, є індивідуально визначеним, а відповідно, орендна плата має залишатися у розмірі 100% у КП МІСТ, що в свою чергу, спростовує доводи про порушення інтересів Краматорської міської ради в частині недоотримання грошових коштів саме у такий спосіб.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали - без змін.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 05.10.2021 у справі №905/820/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 28.12.2021.

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.А. Пуль

Суддя О.В. Шевель