ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року м. Черкаси справа № 925/1519/20

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., за участі секретаря судового засідання Нестеренко А.М., представників сторін: позивача - адвокатів Кураса С.А., Слободянюка А.І., відповідача - Щербана С.О. за самопредставництвом, адвоката Єсика В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка (далі - відповідач), в якому просив суд визнати недійсним рішення загальних зборів учасників товариства відповідача, оформлене протоколом від 27.03.2020 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, в порушення норм ст.ст. 5, 6, 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», Статуту Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка, провів загальні збори 27.03.2020 року без належного повідомлення відповідача, як учасника вказаного товариства із розміром частки статутного капіталу 6,7 %. Крім того, оскаржуваним рішенням відповідача вирішено виділити кошти, які належать товариству, а не особисто учасникам не на господарську діяльність товариства та без мети отримання прибутку, чим також порушено його права і законні інтереси учасника товариства.

Ухвалою суду від 01.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі № 925/1519/20 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.01.2021 року.

Відповідач в особі свого представника подав суду 28.12.2020 року, 23.02.2021 року відзив на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив (вх. № 20155/20, № 3036/21 а. с. 41-46, 95-100), за змістом яких заперечував проти позову з мотивів необґрунтованості і безпідставності його вимог, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволення позову повністю.

Представник позивача подав суду 20.01.2021 року відповідь на відзив (вх. № 891/21, а. с. 72-75), в якому спростовував доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, просив задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою суду від 21.01.2021 року підготовче засідання відкладено на 23.02.2021 року.

Ухвалою суду від 23.02.2021 рок підготовче провадження у справі № 925/1519/20 закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 13.05.2021 року (з урахуванням ухвали суду від 26.04.2021 року).

Представник відповідача подав суду 01.03.2021 року, 12.08.2021 року клопотання (вх. № 3371/21, № 13111/21, а. с. 109-113, 137-142), в яких просив долучити до матеріалів справи додаткові докази.

В судовому засіданні 13.05.2021 року оголошено перерву до 13.07.2021 року.

Ухвалою суду від 13.07.2021 року судове засідання відкладено на 05.08.2021 року

В судовому засіданні 05.08.2021 року оголошено перерву до 12.08.2021 року.

В засіданні суду 12.08.2021 року представник позивача позов з підстав, викладених у позовній заяві, підтримав і просив задовольнити повністю, представники відповідача позов не визнали і просили суд в його задоволенні відмовити повністю з мотивів безпідставності і необґрунтованості позовних вимог.

У судовому засіданні 12.08.2021 року, згідно з ст. ст. 233, 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши подані учасниками справи їх заяви по суті справи і з процесуальних питань, наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд відмовляє у задоволенні позову з таких підстав.

Статут Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка затверджено рішенням установчих зборів засновників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка, оформленим протоколом № 1 від 10.03.2000 року, зареєстрований в Катеритопільській районній державній адміністрації 28.03.2000 року за № 86 (а. с. 23-26, 57-67). Відповідно до Статуту, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка є підприємством, заснованим на базі колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка, що реорганізується, утворене на засадах угоди громадянами шляхом об`єднання їх майна та підприємницької діяльності у сільському господарстві з метою одержання прибутку (п. 1.1).

В Статуті зокрема визначено наступне:

п. 1.11. - склад засновників товариства, порядок формування його статутного фонду, розміри частки кожного засновника, строки та порядок внесення ними вкладів визначається установчим договором про створення товариства;

п. 1.12. - товариство є правонаступником прав і обов`язків колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка;

п. 3.1. - головною метою діяльності товариства є виробництво, переробка та реалізація сільськогосподарської продукції, а також надання засновникам товариства та іншим особам послуг ведення сільського господарства та здійснення інших пов`язаних з ним видів діяльності;

п. 4.1. - засновниками товариства вважаються фізичні особи, які створили товариство;

п. 4.2.3. - з метою збільшення статутного фонду і розширення господарської діяльності товариства у нього можуть приймати нових засновників;

п. 5.1. - кожен із засновників товариства має право брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному цим статутом, обирати і бути обраним до виборчих органів управління; брати участь у розподілі прибутку та отримувати частину прибутку від діяльності товариства, розмір якого визначається рішенням зборів засновників;

п. 10.1. - для забезпечення діяльності товариства в ньому створюється статутний фонд у розмірі 7464 грн. Кожний із засновників товариства має частку в статутному фонді у розмірі: ОСОБА_2 - 52,5%, ОСОБА_3 - 12,80%, ОСОБА_4 - 17%, ОСОБА_5 - 11%, ОСОБА_1 - 6,7%;

п. 12.1. - вищим органом товариства є збори засновників;

п. 12.3. - збори засновників товариства вважаються повноважними, якщо на них присутні засновники (представники засновників), що володіють більш як 60% голосів, а з питань, які потребують одностайності всі засновники;

п. 12.6. - про час і місце проведення зборів та їх порядок денний засновники товариства повідомляються шляхом вивішеним оголошення в загальнодоступному місці біля приміщення (адмінбудинку) товариства. Повідомлення повинно бути зроблено не пізніше німе за 30 днів до скликання зборів засновників;

п. 14.7. - товариство має право здійснювати будівництво житла, дитячих шкільних закладів, об`єктів соціально-культурного і побутового призначення за рахунок власних та залучених коштів, а також орендувати їх, брати дольову участь у їх спорудженні.

Позивач є одним із учасників (засновників) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка та володіє часткою в статутному фонді товариства у розмірі 6,7%.

27.03.2020 року відбулися загальні збори учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка, які оформлено протоколом від 27.03.2020 року (а. с. 14-15, 93-94). Із протоколу від 27.03.2020 року вбачається, що на зборах присутні ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , які володіють 69,5 % статутного капіталу.

На порядок денний загальних зборів виносились наступні питання:

про надання згоди учасниками директору СТОВ ім. Шевченка ОСОБА_2 на укладення (підписання) від СТОВ ім. Шевченка договорів з ВК «Будсервіс» на виконання робіт по реставрації та огорожі обеліска слави та огорожі кладовища с. Потоки та с. Кобилянка, згідно листа Потоківської сільської ради № 112/02-24 від 23.03.2020 року;

попередня вартість всіх робіт становить близько 900000 грн., що не перевищує 50% вартості чистих активів СТОВ ім. Шевченка станом на 31.12.2019 року.

За результатами прийнятих рішень загальними зборами надано згоду директору СТОВ ім. Шевченка ОСОБА_2 на укладення (підписання) від імені СТОВ ім. Шевченка договорів з ВК «Будсервіс» на виконання робіт по реставрації та огорожі обеліска слави та огорожі кладовища с. Потоки та с. Кобилянка, згідно листа Потоківської сільської ради № 112/02-24 від 23.03.2020 року. Попередня вартість всіх робіт становить близько 900000 грн., що не перевищує 50% вартості чистих активів СТОВ ім. Шевченка станом на 31.12.2019 року.

Із фінансового звіту відповідача за 2018 рік (а. с. 20) вбачається дохід товариства у розмірі 5613,3 грн. та наявність збитків у розмірі 363,3 грн.

Із фінансового звіту відповідача за 2019 рік (а. с. 21) вбачається дохід товариства у розмірі 4734,5 грн. та наявність збитків у розмірі 1125,8 грн.

Із фінансового звіту відповідача за 2020 рік (а. с. 22) вбачається дохід товариства у розмірі 114,1 грн. та наявність збитків у розмірі 1842,2 грн.

За твердженнями відповідача на його балансі перебувають відповідно до опису № 3 станом на 01.02.2000 року, інвентаризаційного опису № 3 від 25.08.2020 року, довідки № 83 від 07.12.2020 року (а. с. 51-53) з 01.02.2000 року та станом на 07.12.2020 року зокрема: приміщення контори (нова), котельня, теплотраса, пам`ятник, криниця (біля школи), дорога, місток (шуляківка), прибудова школи, сарай (школа).

20.02.2020 року депутат сільської ради с. Потоки ОСОБА_6 звернулась із листом до директора СТОВ ім. Шевченка ОСОБА_2 (а. с. 47), в якому просила надати допомогу в облаштуванні в селі сільського кладовища, огородити та зробити під`їзд до нього, з урахуванням внеску жителів села, які працювали в колгоспі.

Із наказу СТОВ ім. Шевченка № 4 від 26.02.2020 року «Про скликання загальних зборів учасників» (а. с. 48) вбачається скликання директором СТОВ ім. Шевченка ОСОБА_2 загальних зборів СТОВ ім. Шевченка на 27.03.2020 року з винесенням на розгляд питання надання згоди учасниками директору СТОВ ім. Шевченка ОСОБА_2 на укладення договорів з ВК «Будсервіс» на виконання робіт по реставрації та огорожі обеліска слави та огорожі кладовища с. Потоки та с. Кобилянка з вказівкою виконавчому органу СТОВ ім. Шевченка повідомити всіх учасників товариства про дату, час та місце проведення зборів у відповідності до Статуту.

Відповідачем надано текст оголошення, яке було розміщено на місці оголошень адміністративного приміщення СТОВ ім. Шевченка, а саме: «Згідно наказу від 26.02.2020 року директора СТОВ ім. Шевченка скликаються загальні збори учасників СТОВ ім. Шевченка на 27.03.2020 року об 10год. в адміністративному приміщенні СТОВ ім. Шевченка на порядку денному наступні питання: Про надання згоди учасниками товариства на підписання директором СТОВ ім. Шевченка ОСОБА_2 договорів з ВК «Будсервіс» на виконання робіт по реставрації та огорожі обеліска слави та огорожі кладовища с. Потоки та с. Кобилянка. З матеріалами та документами з питань порядку денного можна ознайомитись в приміщенні бухгалтерії СТОВ ім. Шевченка в строк до 20.03.2020 року.

Із листа ВК «Будсервіс» № 16 від 02.03.2020 року (а. с. 54) вбачається надання попереднього обрахунку вартості робіт на загальну суму 847700 грн., що зроблений на замовлення відповідача, оформленого листом № 23 від 24.02.2020 року.

23.03.2020 року сільський голова Потоківської сільської ради звернувся до відповідача з листом № 112/02-24 (а. с. 55), в якому просив надати допомогу в реставрації та огорожі обеліска слави та огорожі кладовища с. Потоки та с. Кобилянка.

Предметом спору у справі, що розглядається, є вимога позивача, як учасника СТОВ ім. Шевченка з часткою у статутному капіталі 6,7% до відповідача про визнання недійсним рішень загальних зборів учасників СТОВ ім. Шевченка, оформлених проколом б/н від 27.03.2020 року, з підстав, вказаних у позовній заяві.

Корпоративні відносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законами України «Про господарські товариства», «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», іншими нормативними актами, виданими на їх виконання.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, п. п. 4, 5, 7, 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання, присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, застосування штрафних санкцій, установлення зміни і припинення господарських правовідносин, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Згідно з положеннями статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються, зокрема, майнові права та обов`язки, в тому числі і частка в статутному капіталі господарського товариства.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом.

Частиною другою статті 20 ГК України як спосіб захисту прав суб`єктів господарювання передбачено визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади, місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єктів господарювання або споживачів.

Відповідно до ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Для створення юридичної особи, її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження. Установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.1 ст. 5 Закону України про «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» учасники товариства мають такі права: 1) брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства; 2) отримувати інформацію про господарську діяльність товариства; 3) брати участь у розподілі прибутку товариства; 4) отримати у разі ліквідації товариства частину майна, що залишилася після розрахунків з кредиторами, або його вартість.

Статтею 6 Закону України про «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» визначено, що учасники товариства зобов`язані: 1) дотримуватися статуту; 2) виконувати рішення загальних зборів учасників товариства. Учасники можуть мати обов`язки, встановлені законом та статутом товариства.

Згідно з ст. ст. 28, 29 Закону України про «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган.

Загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників. Кожен учасник товариства на загальних зборах учасників має кількість голосів, пропорційну до розміру його частки у статутному капіталі товариства, якщо інше не передбачено статутом.

Відповідно до ст. 32 Закону України про «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників. Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства.. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства. Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення.. У повідомленні про загальні збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний. Якщо до порядку денного включено питання про внесення змін до статуту товариства, до повідомлення додається проект запропонованих змін. Виконавчий орган товариства приймає рішення про включення запропонованих питань до порядку денного загальних зборів учасників.

З огляду на викладені обставини справи, наведені норми законодавства і приписи судової практики суд вбачає, що позивач є учасником Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка, статутний фонд товариства складає 7464 грн., кожний із засновників товариства має частку в статутному фонді у розмірі: ОСОБА_2 - 52,5%, ОСОБА_3 - 12,80%, ОСОБА_4 - 17%, ОСОБА_5 - 11%, ОСОБА_1 - 6,7%. Кожен із засновників товариства має право брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному цим статутом, обирати і бути обраним до виборчих органів управління, брати участь у розподілі прибутку та отримувати частину прибутку від діяльності товариства, розмір якого визначається рішенням зборів засновників. Статутом товариства передбачено, що вищим органом товариства є збори засновників. Збори засновників товариства вважаються повноважними, якщо на них присутні засновники (представники засновників), що володіють більш як 60% голосів, а з питань, які потребують одностайності всі засновники. Про час і місце проведення зборів та їх порядок денний засновники товариства повідомляються шляхом вивішеним оголошення в загальнодоступному місці біля приміщення (адмінбудинку) товариства. Повідомлення повинно бути зроблено не пізніше німе за 30 днів до скликання зборів засновників. Товариство має право здійснювати будівництво житла, дитячих шкільних закладів, об`єктів соціально-культурного і побутового призначення за рахунок власних та залучених коштів, а також орендувати їх, брати дольову участь у їх спорудженні.

Відповідач в особі директора товариства, який є виконавчим органом товариства, з урахуванням п. 12.6. Статуту та в передбачені ст. 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» строки 26.02.2020 року зініціював проведення загальних зборів СТОВ ім. Шевченка щодо розгляду питання надання згоди учасниками директору СТОВ ім. Шевченка ОСОБА_2 на укладення договорів з ВК «Будсервіс» на виконання робіт по реставрації та огорожі обеліска слави та огорожі кладовища с. Потоки та с. Кобилянка, текст оголошення про проведення загальних зборів розмістив в загальнодоступному місці біля приміщення товариства, з яким міг ознайомитись відповідач.

Таким чином порядок скликання і проведення загальних зборів СТОВ ім. Шевченка 27.03.2020 року врегульовано положеннями п. п. 12.1, 12.6. Статуту СТОВ ім. Шевченка, нормами ст. ст. 28, 29, 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», суперечності цим положенням і нормам про скликання і проведення загальних зборів СТОВ ім. Шевченка 27.03.20202 року суд не вбачає.

Щодо вимоги позивача про визнання недійсними рішення загальних зборів з підстав вирішення питань виділення коштів, які належать товариству, а не особисто учасникам та не на господарську діяльність, без мети отримання прибутку суд зазначає наступне.

Пунктом 14.7. Статуту СТОВ ім. Шевченка визначено, що товариство має право здійснювати будівництво житла, дитячих шкільних закладів, об`єктів соціально-культурного і побутового призначення за рахунок власних та залучених коштів, а також орендувати їх, брати дольову участь у їх спорудженні.

На балансі відповідача з 01.01.02.2000 року та на момент спірних правовідносин перебуває приміщення контори (нова), котельня, теплотраса, пам`ятник, криниця (біля школи), дорога, місток (шуляківка), прибудова школи, сарай (школа).

Належне утримання майна відповідача та можливість здійснення будівництва об`єктів соціально-культурного і побутового призначення передбачено його Статутом.

Крім того, відповідно до пунктів 2.1., 2.6., 4.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 року № 4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають із корпоративних відносин», господарським судам під час вирішення спорів, що виникають з корпоративних відносин, слід враховувати приписи статті 1 ГПК України та з`ясовувати наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного права або законного інтересу у правовідносинах, на захист яких подано позов, а також питання про наявність чи відсутність факту їх порушення, невизнання або оспорювання.

Згода загальних зборів учасників товариства на укладення певного договору є згодою його найвищого органу управління, який діє від імені товариства. Повноваження органу управління товариства на надання зазначеної згоди не можна ототожнювати з корпоративними правами учасників товариства, які діяти від імені товариства не мають права. Відтак укладення товариством правочину з відчуження належних йому на праві власності активів не є прямим порушенням прав та інтересів учасника товариства на участь у товаристві та управління ним, навіть якщо волевиявлення учасника на зборах учасників щодо можливості певного розпорядження активами товариства не збігається з колективним рішенням зборів учасників. Таке рішення зборів учасників є результатом діяльності найвищого органу управління товариством, і навіть у випадку визнання його недійсним за рішенням суду - це не може бути безумовною підставою для визнання недійсним укладеного правочину в порядку статті 215 ЦК України.

Тому, розглядаючи спори між учасником та господарським товариством, суди мають враховувати, що інтереси товариства можуть не збігатися з інтересами окремих його учасників, а інтереси учасників також не завжди збігаються. Відтак, вирішуючи питання щодо ефективності обраного позивачем способу захисту, суди мають враховувати баланс інтересів усіх учасників та самого товариства, уникати зайвого втручання в питання діяльності товариства, які вирішуються шляхом прийняття рішень його колективними органами управління, надавати оцінку добросовісності дій сторін спору щодо можливого захисту ними інтересів інших осіб та можливих наслідків у випадку задоволення таких вимог (чи приведуть вони до реального захисту прав третьої особи, яка оспорює правочин, стороною якого вона не була).

Учасник товариства, який вважає порушеними свої корпоративні права, може захищати їх різними способами, які не перешкоджають господарській діяльності самого товариства та не ставлять інтереси третіх осіб, які вступають з товариством у зобов`язальні правовідносини, під ризик їх невиконання (скликання зборів учасників з метою покращення роботи органів управління товариством; вихід з товариства з виплатою йому частки у майні товариства).

Оцінюючи доводи позивача в частині вимог про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників товариства відповідача, оформлених протоколом б/н від 27.03.2020 року, з підстав неповідомлення позивача належним чином про скликання зборів, внаслідок чого він був позбавлений права на участь у зборах, суперечності рішення зборів інтересам товариства і його учасників суд надає перевагу запереченням відповідача, а доводи позивача визнає недоказаними.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеної в постанові від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18, вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

За викладених обставин справи і наведених норм законодавства суд не вбачає порушення корпоративних прав позивача відповідачем, за захистом яких він звернувся до суду, тому у позові відмовляє повністю.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. ч. 1, 3 ст. 74);

обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч. ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладені обставини справи і наведені норми законодавства, що врегульовують спірні правовідносини сторін, суд надає перевагу доводам відповідача, наведеним у його заявах по суті справи, надані ним докази в сукупності на підтвердження своїх доводів визнає більш вірогідними, ніж докази надані позивачем на підтвердження наведених ним обставин, тому позов визнає необґрунтованим і з підстав, заявлених у ньому, у його задоволенні позивачу відмовляє повністю.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його підписання.

Повне рішення складено 04.01.2022 року.

Суддя В.М. Грачов