ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" грудня 2021 р. Cправа № 902/1068/20

Господарський суд Вінницької області в складі: головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Поцалюк Н.В., розглянувши в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали у справі

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна" (вул. Смольна, 9Б, м.Київ, 03022; )

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агростар центр" (вул. Стрілецька, 64, кв.43, м. Вінниця, 21001; )

про визнання банкрутом

Представники сторін:

ТОВ "Агріі Україна": Заматов Р.В., адвокат за довіреністю

керівника боржника - ОСОБА_1: Грабік О.А., адвокат за ордером

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває справа за заявою ТОВ "Агріі Україна" до ТОВ "Агростар центр" про банкрутство.

Ухвалою від 02.02.2021 року відкрито провадження у даній справі. Визнано вимоги ТОВ "Агріі Україна" до боржника в розмірі 4 650 517,24 грн. Введено процедуру розпорядження майном боржника. Призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Бурцеву І.Ю.

Ухвалою від 06.04.2021 року визнано додаткові грошові вимоги ТОВ "Агріі Україна" до боржника в розмірі 688 627,36 грн (четверта черга задоволення), яка складається з: основної суми боргу - 664 521,58 грн; суми 3% річних - 8176,53 грн; суми інфляційних втрат - 5 752,49 грн; суми судового збору - 10 176,76 грн та 4540,00 грн - витрат на сплату судового збору (перша черга задоволення).

Ухвалою попереднього засідання від 24.05.2021 року встановлено перелік та розмір визнаних судом вимог кредиторів, що підлягають внесенню арбітражним керуючим (розпорядником майна) Бурцевою І.Ю. до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Агростар центр": ТОВ "Агріі Україна": 5 339 144,60 грн. - четверта черга задоволення вимог кредиторів; 21 970,00 грн. судового збору за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство - перша черга задоволення вимог кредиторів; 4 540,00 грн. витрат на сплату судового збору - перша черга задоволення вимог кредиторів. Призначено справу до розгляду в підсумковому судовому засіданні на 30.06.2021 року.

30.06.2021 року на електронну адресу суду від представника ТОВ "Агріі Україна" надійшла заява б/н від 30.06.2021 року в порядку ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства, в якій ініціюючий кредитор просить суд: на підсумковому судовому засіданні 30.06.2021 року розглянути питання порушення керівником боржника вимоги ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства; зазначити в ухвалі по результатам підсумкового судового засідання, про порушення з боку керівника боржника вимоги ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства.

Постановою суду від 30.06.2021 року, зокрема, ТОВ "Агростар центр" визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Бурцеву І.Ю.; призначено заяву представника ТОВ "Агріі Україна" б/н від 30.06.2021 року в порядку ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства у справі № 902/1068/20 - до розгляду на 20.09.2021 року.

09.09.2021 року на електронну адресу суду від представника ТОВ "Агріі Україна" надійшла додаткова заява б/н від 08.09.2021 року (вх. № 01-36/683/21) в порядку ч. 6 ст.34 Кодексу України з процедур банкрутства, в якій ініціюючий кредитор просить суд: визнати керівника ОСОБА_1 такою, щодо допустила порушення приписів ч.6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства та покласти на неї солідарну відповідальність за вимогами кредиторів у справі № 902/1068/20 про банкрутство ТОВ "Агростар центр".

Ухвалою від 10.09.2021 року додаткову заяву представника ТОВ "Агріі Україна" б/н від 08.09.2021 року (вх. № 01-36/683/21) в порядку ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства у справі № 902/1068/20 - призначено до розгляду на 20.09.2021 року.

Ухвалою від 20.09.2021 року призначено заяву представника ТОВ "Агріі Україна" б/н від 30.06.2021 року в порядку ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства та додаткову заяву представника ТОВ "Агріі Україна" б/н від 08.09.2021 року (вх. № 01-36/683/21) в порядку ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства у справі № 902/1068/20 - до розгляду на 03.11.2021 року.

03.11.2021 року на електронну адресу суду від арбітражного керуючого Бурцевої І.Ю. надійшло письмове пояснення № 02-26/741 від 03.11.2021 року щодо заяви ТОВ "Агріі Україна" в порядку ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства та щодо заперечень керівника боржника ОСОБА_1

03.11.2021 року від представника керівника боржника ОСОБА_1 надійшло заперечення № 01 від 03.11.2021 року на заяву ТОВ "Агріі Україна" в порядку ч. 6 ст.34 КУ з процедур банкрутства.

Ухвалою від 03.11.2021 року було призначено до розгляду в судовому засіданні заяву представника ТОВ "Агріі Україна" б/н від 30.06.2021 року в порядку ч. 6 ст.34 КУ з процедур банкрутства та додаткову заяву представника ТОВ "Агріі Україна" б/н від 08.09.2021 року (вх. № 01-36/683/21) в порядку ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства у справі № 902/1068/20 - на 01.12.2021 року.

01.12.2021 року до суду від представника керівника боржника ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення № 01 від 25.11.2021 року до заперечення на заяву ТОВ "Агріі Україна".

Ухвалою від 01.12.2021 року призначено заяву представника ТОВ "Агріі Україна" б/н від 30.06.2021 року в порядку ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства та додаткову заяву представника ТОВ "Агріі Україна" б/н від 08.09.2021 року (вх. № 01-36/683/21) в порядку ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства у справі № 902/1068/20 - до розгляду на 23.12.2021 року.

20.12.2021 року до суду від арбітражного керуючого Бурцевої І.Ю. надійшли наступні документи:

лист № 02-26/843 від 16.12.2021 року, на виконання вимог ухвали суду від 01.12.2021 року, щодо фінансової звітності ТОВ "Агростар центр" (баланси за 2019-2020 року), що подавались боржником до податкових органів, разом з додатками;

клопотання № 02-26/856 від 22.12.2021 року про розгляд справи за відсутності арбітражного керуючого, з посиланням на неможливість явки в дане судове засідання в режимі відеоконференції, в зв`язку з раніше призначеним засіданням комітету кредиторів у справі № 910/1618/20, що відбудеться у м. Київ.

20.12.2021 року до суду від представника керівника боржника ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення № 01 від 21.12.2021 року до заперечення на заяву ТОВ "Агріі Україна".

В судове засідання на визначену дату з`явились представники ініціюючого кредитора та ОСОБА_1

В ході розгляду справи представник ініціюючого кредитора надав пояснення по суті заяви в порядку ч. 6 ст.34 КУ з процедур банкрутства, підтримав її вимоги, з урахуванням додаткової заяви.

Представник керівника боржника ОСОБА_1 надала пояснення щодо обставин, викладених у заяві ТОВ "Агріі Україна" в порядку ч. 6 ст.34 КУ з процедур банкрутства, заперечила щодо її задоволення, з підстав наведених у запереченнях та додаткових поясненнях до заперечення.

Суд, розглянувши заяву представника ТОВ "Агріі Україна" б/н від 30.06.2021 року в порядку ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства та додаткову заяву представника ТОВ "Агріі Україна" б/н від 08.09.2021 року (вх. № 01-36/683/21) в порядку ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства у справі № 902/1068/20, дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши учасників провадження, дійшов наступних висновків з огляду на таке.

Так, заява в порядку ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства мотивована тим, що згідно ч. 3 Аналізу фінансово-господарського стану боржника, було виявлено, що за останній рік вищим органом управління боржника не було прийнято рішення про звернення до господарського суду з заявою про відкриття провадження у справі, чим було порушено вимоги ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства.

Додаткова заява в порядку ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства мотивована, зокрема, наступним.

Кредиторські вимоги заявника до боржника виникли, в зв`язку з неналежним виконанням боржником: договору купівлі-продажу 19 НХ 11 ВІВО від 12.04.2019 року на суму основного боргу у розмірі 3 543 825,27 грн.; та на підставі усного договору і видаткових накладних на суму основного боргу 664 521,58 грн.

Строк повного погашення: по договору № 19 НХ 11 ВІВО від 12.04.2019 року встановлено з 15.04.2019 року по 31.10.2019 року; на підставі видаткових накладних по усному договору встановлено 18.10.2019 року.

Дати виникнення зобов`язань були встановлені на підставі первинної документації складеної сторонами: по договору № 19 НХ 11 ВІВО від 12.04.2019 року, рішенням Господарського суду Вінницької області від 01.10.2020 року по справі № 902/661/20; на підставі видаткових накладних по усному договору встановлено рішенням Господарського суду Вінницької області від 11.11.2020 року по справі № 902/662/20.

В рамках справи про банкрутство було проведено аналіз фінансово-господарського стану суб`єкту господарювання ТОВ "Агростар Центр", щодо наявності ознак неплатоспроможності із визначенням фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства.

Аналіз проведено за період з 2019 року по 2020 рік, саме за той період коли у боржника виникла заборгованість перед кредиторами.

Згідно Розділу 2 Аналізу, при аналізі встановлено, що показники фінансової звітності (актив та пасив балансу) як за 2019 рік, так і за 2020 рік є повністю ідентичні, що може свідчити про порушення встановленого порядку ведення бухгалтерського обліку на підприємстві.

Згідно п. Б Розділу 2 Аналізу, станом на 31.12.2020 року, тобто на останню звітну дату, що передувала відкриттю провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агростар центр", показник поточної неплатоспроможності склав: - 8669,80 тис.грн (від`ємний результат).

Згідно висновків Аналізу:

показники поточної неплатоспроможності ТОВ "Агростар центр" по періодах, що передують прийняттю рішення про подальшу долю підприємства (31.12.2019 - 31.12.2020 року), мають від`ємний результат;

відповідно до п. 3.2.1 Методичних рекомендацій, фінансовий стан підприємства, у якого на початку та в кінці звітного періоду мають місце ознаки поточної неплатоспроможності, відповідає законодавчому визначенню боржника, який неспроможний виконати свої грошові зобов`язання перед кредиторами, у тому числі зобов`язання щодо сплати податків і зборів ( обов`язкових платежів), протягом трьох місяців після настання встановленого строку їх сплати. Таким чином, стосовно ТОВ "Агростар центр" мають місце ознаки поточної неплатоспроможності, що відповідає законодавчому визначенню його як боржника;

ознаки критичної неплатоспроможності, що відповідають фінансовому стану потенційного банкрутства, мають місце, так як за підсумками останнього звітного періоду, що передував прийняттю рішення щодо подальшої долі ТОВ "Агростар центр", мали місце ознаки поточної неплатоспроможності, показники покриття (Кп), забезпечення власними засобами та коефіцієнт автономії (Ка) у кінці звітного періоду менші його нормативного значення;

показник покриття за проаналізований період (01.01.20 - 01.01.21 року) постійно менший за 1,0. За підсумками останнього (за обсягом всіх наявних звітних даних) звітного періоду, в якому було прийнято рішення про звернення до суду (станом на 31.12.2020 року) господарська діяльність збиткова, що дає підстави вважати неплатоспроможність ТОВ "Агростар центр" понадкритичною.

З огляду на вказане ОСОБА_1 як керівник ТОВ "Агростар Центр" при наявності заборгованості яка виникла станом на 31.10.2019 року і загрози платоспроможності повинна була звернутися протягом місяця з вказаної дати до суду з заявою про відкриття провадження банкрутства, що зроблено не було і що вказує на порушення з її боку ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства.

З матеріалів справи вбачається, що директором боржника ОСОБА_1 не вчинялись будь-які дії та не вживались заходи ініціювання проведення та скликання Загальних зборів Учасників товариства, з дати виникнення заборгованості (31.10.2019 року) до моменту відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агростар Центр" на підставі заяви кредитора, з метою розгляду можливості вжиття заходів щодо покращення фінансового становища підприємства чи інших заходів спрямованих на оздоровлення його діяльності або про звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Посилаючись на наведені обставини, ініціюючий кредитор просить суд: визнати керівника боржника ОСОБА_1 такою, що допустила порушення приписів ч. 6 ст.34 КУ з процедур банкрутства та покласти на неї солідарну відповідальність за вимогами кредиторів у справі № 902/1068/20 про банкрутство ТОВ "Агростар центр".

У запереченні № 01 від 03.11.2021 року представник керівника боржника ОСОБА_1 посилається, окрім іншого, на те, що як вбачається з рішення Господарського суду Вінницької області від 01.10.2020 року по справі № 902/661/20 щодо стягнення заборгованості по договору 19НХ 11 ВІВО від 12.04.2019 року, боржником протягом 2019 та 2020 року здійснювалось погашення заборгованості, після чого кредитор звернувся до суду з відповідними позовними заявами про стягнення заборгованості.

Таким чином, враховуючи те, що заборгованість боржником поступово погашалась, а також наявність судових справ за позовом ТОВ "Агріі Україна", рішення по яких набули чинності 28.10.2020 року та 11.11.2020 року, саме які і стали підставою, виникнення загрози неплатоспроможності ТОВ "Агростар центр", боржник не встиг звернутись до суду з відповідною заявою в порядку визначеним КУ з процедур банкрутства, так як на цей час в Господарським судом Вінницької області ухвалою 05.11.2020 року було прийнято до розгляду заяву ТОВ "Агріі Україна" про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агростар центр".

Окрім того, закон чітко визначає такий момент, як наявність двох кредиторів, для звернення боржника до суду, однак заборгованість станом на 2019 та 2020 р. у ТОВ "Агростар центр" існувала лише перед одним кредитором - ТОВ "Агріі Україна".

Саме рішення Господарського суду Вінницької області від 01.10.2020 року по справі №902/661/20 щодо стягнення заборгованості по договору 19НХ 11 ВІВО від 12.04.2019 року та рішення Господарського суду Вінницької області від 11.11.2020 року по справі №902/662/20 про стягнення заборгованості на підставі видаткових накладних по усному договору стали підставою, виникнення загрози неплатоспроможності ТОВ "Агростар центр".

Як встановлено Аналізом фінансово-господарського стану ТОВ "Агростар центр" (що міститься в матеріалах справи), показник поточної неплатоспроможності склав від`ємний результат, що підтверджує неможливість самостійного звернення підприємства із заявою про відкриття провадження про банкрутство (з огляду на приписи ч.ч. 4,5 ст.34 КУ з процедур банкрутства).

Арбітражний керуючий Бурцева І.Ю. у письмових поясненнях № 02-26/741 від 03.11.2021 року просить задоволити заяву ініціюючого кредитора в порядку ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства та вказує, окрім іншого, на наступне.

Так, кредитор у своїй заяві припустив, що датою, від якої слід відраховувати місячний строк, встановлений ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства - є 31.10.2019 року. Арбітражний керуючий погоджується з цим, оскільки борг перед кредитором ТОВ "Агрії Україна" виник саме з дати обов`язку повного погашення заборгованості по Договору купівлі-продажу 19 НХ 11 ВІВО від 12.04.2019 року.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. (Постанова Верховного Суду № 61-2233св18 від 04.04.2018 року).

У своїх запереченнях керівник ОСОБА_1 не погоджується з такими строками та вважає, що строком коли виникло зобов`язання є саме дата ухвалення Господарським судом Вінницької області рішення по справі №902/661/20 від 01.10.2020 року. З даним фактом арбітражний керуючий не погоджується, з огляду на вищезазначені факти та враховуючи дату здійснення останнього платежу (лютий 2020 року).

До того ж Постанова Верховного Суду від 15.06.2021 року по справі №910/2971/20 (на яку посилається сама адвокат керівника) дійшла до наступного висновку: "…за своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб; за загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до винесення судового рішення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства пов`язують виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду; рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність; за змістом статті 11 Цивільного кодексу України зобов`язальні правовідносини виникають з актів цивільного законодавства, а рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність. При цьому зобов`язання боржника перед кредитором не має містити в своїй суті спору про право між кредитором та боржником. Дійшовши наведених висновків, Суд погоджується з аналогічними аргументами скаржника (пункт 5.1), а тому визнає помилковим висновок судів в оскаржуваних рішеннях про обчислення у спірних правовідносинах визначеного абзацом першим частини шостої статті 34 КУ з процедур банкрутства місячного строку з 14.01.2020 - дати набрання законної сили рішенням у справі № 910/3630/19 про стягнення з Боржника на користь Кредитора заборгованості, що виникла у відповідних правовідносинах…"

Отже наявність судового рішення, яке фактично підтвердило безспірність вимог кредитора по відношенню до боржника не є тотожним до дати, з якої слід застосовувати місячний строк в розумінні ст. 34 КУ з процедур банкрутства.

Також, у поясненні арбітражний керуючий зазначає, що в порядку та на умовах ст. 44 КУ з процедур банкрутства, на адресу директора ТОВ "Агростар центр" ОСОБА_1 було направлено лист з повідомленням про його права та обов`язки в рамках справи про банкрутство в процедурі розпорядження майном та з проханням надати вичерпний перелік документів, необхідний для підготовки аналізу фінансово - господарської діяльності Боржника, видати наказ та провести інвентаризацію основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків й повідомити розпорядника майна (або надати належним чином завірені копії документів).

10.02.2021 року на адресу керівника (директора) ТОВ "Агростар Центр" ОСОБА_1 було направлено лист вих. №02-26/66 від 10.02.2021 року, в якому розпорядник майна просила керівника Боржника: видати наказ та провести інвентаризацію основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, відповідно до вимог Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 року №879; розпорядника майна включити до складу інвентаризаційної комісії; належним чином завірену копію наказу про проведення інвентаризації надіслати на адресу розпорядника майна.

01.04.2021 року розпорядником майна здійснено виїзд за місцезнаходженням Боржника - ТОВ "Агростар Центр" за адресою: м. Вінниця, вул. Стрілецька, 64, кв. 43, з метою проведенням разом з Боржником інвентаризації активів Товариства. На місці було виявлено, що за вказаною адресою фактично знаходиться житловий будинок. Виявити директора ТОВ "Агростар Центр" пані ОСОБА_1 не вдалось. Таким чином, провести повну інвентаризацію основних засобів, нематеріальних активів, товарно - матеріальних цінностей, грошових коштів в касі, цінних паперів та бланків суворої звітності, розрахунків з дебіторами та кредиторами, біологічних активів, незавершеного виробництва, незавершеного капітального будівництва та незавершеного ремонту з перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження станом на 01.04.2021 року разом із директором не виявилось можливим, про що арбітражним керуючим складено відповідний акт від 01.04.2021 року.

В свою чергу, розпорядником майна ТОВ "Агростар Центр", з метою виявлення майнових активів Боржника та отримання актуальної інформації відносно, було направлено запити до відповідних організацій та установ які ведуть облік/реєстрацію рухомого/нерухомого майна, щодо надання інформації.

Отже, за даними, отриманими розпорядником майна ТОВ "Агростар Центр", було встановлено наступне: 1) основні засоби - відсутні; 2) нематеріальні активи - відсутні; 3) незавершене виробництво - відсутнє; 4) незавершене капітальне будівництво - відсутнє; 5) незавершений ремонт - відсутній; 6) товарно - матеріальні цінності (товари) - відсутні; 7) грошові кошти в касі - відсутні; 8) грошові кошти в банківських установах - розпорядник майна не має доступу до банківських рахунків Боржника; 9) цінні папери - відсутні; 10) бланки суворої звітності - відсутні; 11) довгострокові та короткострокові інвестиції в частки (паї) в статутних капіталах інших товариств - відсутні; 12) дебіторська заборгованість за товари, роботи, послуги - відсутня; 13) кредиторська заборгованість перед банківськими установами з отриманих кредитів - відсутня; 14) кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги - 5 343 684,60 грн.; 15) кредиторська заборгованість зі сплат податків та зборів - відсутня; 16) біологічні активи - відсутні; 17) витрати майбутніх періодів - відсутні.

Отже, підсумовуючи викладене, наявна повна відсутність реакції керівника Боржника на листи арбітражного керуючого, враховуючи також не виконання Постанови Господарського суду Вінницької області від 30.06.2021 року по справі №902/1068/20 стосовно передачі ліквідатору печатки та статутних документів, фінансових документі та ТМЦ.

При цьому, на думку арбітражного керуючого, оскільки ОСОБА_1 є одноособово і директором, і учасником Товариства, то за наведених обставин у останньої відсутнє бажання відновити платоспроможність Боржника.

Враховуючи обізнаність керівника Боржника про існування відкритої справи про банкрутство ТОВ "Агростар центр", отримуючи запити арбітражного керуючого, на які керівник боржника відповіді не надала, на зв`язок з арбітражним керуючим не вийшла, в судові засідання та збори кредиторів не з`являлась, стає очевидним той факт, що ані керівник, ані власник Боржника не збирався погашати кредиторську заборгованість та взагалі вести підприємницьку діяльність, про що також свідчить реєстрація юридичної особи в квартирі житлового будинку.

У поясненнях арбітражний керуючий також не погоджується з доводами представника ОСОБА_1 щодо необхідності не менше двох кредиторів для звернення боржника до суду (посилання на постанову КГС ВС від 15.06.2021 року по справі №910/2971/20).

Відповідно до ст. 44 КУ з процедур банкрутства розпорядник майна зобов`язаний, зокрема проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника.

16.04.2021 року було отримано від ПП "Центр антикризових технологій" Аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності, становища на ринках з метою виявлення наявності або відсутності однак неплатоспроможності, фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування неплатоспроможності та варіанти шляхів виходу з кризового стану ТОВ "Агростар центр".

В результаті проведеного аналізу встановлено (зокрема):

показники фінансової звітності (актив та пасив балансу) як за 2019 так і за 2020 роки є повністю ідентичними, що може свідчити про порушення встановленого ведення порядку бухгалтерського обліку на підприємстві;

ознаки критичної неплатоспроможності, що відповідають фінансовому стану потенційного банкрутства, мають місце, так як за підсумками останнього звітного періоду, що передував прийняттю рішення щодо подальшої долі ТОВ "Агростар центр", мали місце ознаки поточної неплатоспроможності, показники покриття (Кп), забезпечення власними засобами та коефіцієнт автономії (Ка) у кінці звітного періоду менші його нормативного значення;

в діяльності ТОВ "Агростар центр" не вбачаються ознаки фіктивного банкрутства. В результаті проведеного аналізу встановлено, що на початок останнього звітного періоду, який передував прийняттю кредитором рішення про звернення до Господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, у боржника були присутні всі ознаки його критичної неплатоспроможності.

Враховуючи дату реєстрацію Боржника (07.02.2019 року), дату укладення Договору з кредитором (12.04.2019 року), а також висновки які зазначені в Аналізі, можна зробити висновок що ОСОБА_1 Товариство було створено не для ведення господарської діяльності, а для укладання конкретної угоди з одним контрагентом, тому посилання на постанову КГС ВС від 15.06.2021 року по справі №910/2971/20 є недоречними.

Представник ініціюючого кредитора у поясненнях б/н від 15.11.2021 року на заперечення ОСОБА_1 заперечує щодо доводів останньої стосовно здійснення погашення заборгованості за договором протягом 2019-2020 років; щодо підстав виникнення загрози неплатоспроможності товариства та дати від якої необхідно обраховувати початок місячного строку, передбаченого ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства для звернення до суду з заявою про банкрутство.

У додаткових поясненнях № 01 від 25.11.2021 року до заперечення представник керівника боржника ОСОБА_1, окрім вже зазначених раніше обставин зазначає, зокрема, що підставою виникнення загрози неплатоспроможності ТОВ "Агростар центр" є рішення у судових справах за позовом ТОВ "Агріі Україна", які набули чинності 28.10.2020 року та 11.11.2020 року.

Разом з тим, у результаті поширення коронавірусної хвороби, з метою запобігання подальшим ускладненням ситуації, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 (зі змінами) встановлено карантин на усій території України з 12.03.2020 року до 22.05.2020 року, дія якого в подальшому продовжувалась відповідно до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема, і Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2" дію карантину продовжено до 31.08.2021 року на всій території України.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID -19)" від 17.03.2020 року № 530-ІХ внесено зміни до ч.2 ст. 14-1 ЗУ "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до яких карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України є форс-мажорною обставиною.

Водночас, на час виникнення підстави звернення до суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, діяв карантин.

Таким чином, хоч боржник і не встиг звернутися до суду з відповідною заявою у встановленому порядку, так як на цей час Господарським судом Вінницької області ухвалою від 05.11.2020 року було прийнято до розгляду заяву ТОВ "Агріі Україна" про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агростар центр", він має право продовжити строк звернення з заявою в порядку ст. 34 КУ з процедур банкрутства на час дії карантину.

У листі арбітражного керуючого Бурцевої І.Ю. № 02-26/843 від 16.12.2021 року, наданому на виконання вимог ухвали суду від 01.12.2021 року, щодо подання фінансової звітності ТОВ "Агростар центр", зазначено, що арбітражним керуючим на адресу ГУ ДПС у Вінницькій області було направлено запит для отримання фінансової звітності ТОВ "Агростар центр" (баланси за 2019-2020 року).

Відповідно до листа ГУ ДПС у Вінницькій області вих. №4355/6/02-32-18-04-10 від 23.02.2021 року було надано баланс на 31.12.2019 року. Додатково повідомлено, що відповідно до п. 46.2 ст. 46 Податкового кодексу України, платник податку на прибуток (крім платників податку на прибуток, які відповідно до ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом) подає разом з відповідною податковою декларацією квартальну або річну фінансову звітність у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог статті 137 цього Кодексу.

Фінансова звітність або звіт про фінансовий стан (баланс) та звіт про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіт про фінансові результати), що подаються відповідно до абзаців першого та другого цього пункту, є додатком до податкової декларації з податку на прибуток підприємств (звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, розрахунку частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку) та її невід`ємною частиною.

Відповідно до 49.18.6. п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків, що дорівнює календарному року для платників податку на прибуток (у тому числі платників частини чистого прибутку (доходу)), для податкової декларації (у тому числі розрахунку частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку), яка розраховується наростаючим підсумком за рік, - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Так, ТОВ "Агростар центр" подано баланс на 31.12.2019 року до ГУ ДПС у Вінницької області через електронний кабінет 25.02.2020 року.

У додаткових поясненнях № 01 від 21.12.2021 року до заперечення представник керівника боржника ОСОБА_1, окрім вже зазначених раніше обставин зазначає, зокрема, що підставою виникнення загрози неплатоспроможності ТОВ "Агростар центр" є рішення у судових справах за позовом ТОВ "Агріі Україна", які набули чинності 28.10.2020 року та 11.11.2020 року.

З квитанції № 2 від 25.02.2020 року та Фінансової звітності мікропідприємства за 2019 рік вбачається, що річний звіт та інформацію про баланс ТОВ "Агростар центр" подано 25.02.2020 року. Відповідно, саме з цього моменту можливий був би початок відліку терміну щодо зобов`язання керівника ТОВ "Агро центр" у подачі протягом місяця заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, у випадку наявності більше одного кредитора.

У визначений місячний строк із можливого моменту виникнення підстави звернення до суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, був введений карантин, що відповідно є форс-мажорною обставиною.

Таким чином, навіть якщо у боржника б і виник обов`язок з 25.02.2020 року у місячний термін звернення до суду з відповідною заявою, у встановленому порядку визначеному КУ з процедур банкрутства, таке право було продовжено на час дії карантину, а в подальшому, в зв`язку з тим, що Господарським судом Вінницької області 05.11.2020 року було прийнято заяву ТОВ "Агріі України" про банкрутство ТОВ "Агростар центр", підстав звернення до суду самим боржником із заявою в порядку ст.34 КУ з процедур банкрутства, відповідно, вже не було.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

Цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУзПБ, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Відповідно до ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства, боржник зобов`язаний у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності), та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Якщо керівник боржника допустив порушення цих вимог, він несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Питання порушення керівником боржника зазначених вимог підлягає розгляду господарським судом під час здійснення провадження у справі. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду, що є підставою для подальшого звернення кредиторів своїх вимог до зазначеної особи.

З введенням в дію з 21.10.2019 КУ з процедур банкрутства, законодавець як новелу у спеціальному нормативному акті з питань банкрутства запровадив солідарну відповідальність у разі порушення вимоги цього Кодексу щодо обов`язку та строку для звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство (зокрема, у разі загрози неплатоспроможності) визначивши суб`єктом цієї відповідальності лише керівника боржника, та встановивши строк для виконання боржником відповідного обов`язку - один місяць.

Отже солідарна відповідальність керівника боржника - це вид спеціальної цивільно-правової відповідальності, відповідно до якої при здійсненні провадження у справі про банкрутство керівник боржника, який не звернувся до господарського суду у місячний термін у разі наявності загрози неплатоспроможності підлягає притягненню до солідарної відповідальності за незадоволення вимог кредиторів відповідно до заяви кредитора, після виявлення такого порушення ухвалою господарського суду. Будь-яких інших підстав притягнення до солідарної відповідальності Кодексом України з процедур банкрутства не передбачено.

При цьому предметом розгляду є саме дослідження можливості покладення солідарної відповідальності на керівника боржника, а не розгляд заяв кредиторів про покладення солідарної відповідальності з конкретними вимогами до зазначеної особи (правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 31.03.2021 року у справі № 910/3191/20).

Як вказує Верховний Суд у своїй постанові від 15.06.2021 року по справі №910/2971/20:

враховуючи, що підставою для вимог Кредитора про солідарну відповідальність керівника Боржника стало порушення, прямо визначене частиною шостою статті 34 КУзПБ, а саме - недотримання боржником вимоги щодо обов`язку у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі у разі загрози неплатоспроможності (якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами), то Суд щодо порядку доведення заявником, щодо необхідної і достатньої сукупності умов для встановлення судом наведеного порушення як підстави для застосування солідарної відповідальності зазначає про необхідність доведення заявником та встановлення судом двох юридичних фактів:

- порушення визначеного абзацом другим частини шостою статті 34 КУзПБ місячного строку

- та наявності у боржника протягом цього строку та/або більше ознак загрози неплатоспроможності боржника.

Щодо правил обчислення визначеного абзацом першим частини шостої статті 34 КУзПБ місячного строку та щодо порядку доведення учасником і встановлення судом ознак загрози неплатоспроможності Суд зазначає про таке.

Загроза неплатоспроможності як підстава для звернення боржника із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутства не є новелою КУзПБ, а є успадкуванням окремих положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

І Закон, і КУзПБ так визначають загрозу неплатоспроможності - якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами.

Отже умовами/складовими для встановлення щодо боржника такого складного за своїм змістом юридичного факту як загроза неплатоспроможності боржника є одночасна (зокрема протягом місячного періоду, визначеного частиною шостою статті 34 КУзПБ) наявність, в свою чергу, таких юридичних фактів:

(1) існування у боржника щонайменше перед двома кредиторами зобов`язань, строк виконання яких настав та визначається за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо);

(2) розмір всіх активів боржника є меншим, ніж сумарний розмір зобов`язань перед всіма кредиторами боржника, строк виконання яких настав за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо), тобто такий майновий стан боржника за всіма його показниками (основними фондами, дебіторською заборгованістю, строк виконання зобов`язань щодо якої настав, тощо), який за оцінкою сукупної вартості всіх активів Боржника очевидно не здатний забезпечити задоволення вимог виконання зобов`язань перед всіма кредиторами, строк виконання яких настав, ні у добровільному, ні у передбаченому законом примусовому порядку.

З викладеного випливає висновок, що обчислення визначеного абзацом першим частини шостої статті 34 КУзПБ місячного строку для обов`язку боржника звернутись із заявою про відкриття провадження у справі у разі загрози неплатоспроможності починається з того моменту, коли за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини між кредитором (кредиторами) та боржником (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо), одночасно має місце факт настання строку виконання боржником зобов`язань щонайменше перед двома його кредиторами (1) разом із фактом перевищення в той самий момент (звітний період) сумарного розміру цих зобов`язань над розміром всіх активів Боржника (2), які в сукупності і свідчать про ознаки загрози неплатоспроможності боржника.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 02.03.2016 у справі № 6-2491цс15, а також з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 914/1033/17, від 11.05.2018 у справі № 914/1487/17, від 15.05.2018 у справі № 921/412/17-г/7, від 24.10.2018 у справі № 308/8645/15цс, від 05.12.2018 у справі № 589/2800/15-ц, щодо підстав виникнення зобов`язальних правовідносин.

Така ж позиція наведена Верховним Судом у постанові від 14.09.2021 року у справі № 902/1023/19.

Водночас, у вказаній постанові Верховного Суду зазначено і таке.

Щодо допустимих та належних доказів, у розумінні статей 77, 76 ГПК України, які є необхідними та достатніми для підтвердження та встановлення судом іншої обов`язкової складової ознаки загрози неплатоспроможності боржника, а саме факту перевищення сумарного розміру зобов`язань перед всіма кредиторами боржника, строк виконання яких настав, над розміром всіх активів боржника (пункт 9.6), Суд, звертаючись також до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20 (пункт 7.8) зазначає про необхідність врахування та дослідження доказів/документів, що перелічені в частині четвертій статті 34 КУзПБ, яка визначає документи/докази, що додаються до заяви боржника про відкриття провадження у справі про банкрутство (9.7.).

Відповідно до частин першої, другої та шостої статті 39 КУзПБ перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи.

Отже суд під час розгляду заяви про порушення справи про банкрутство, яка подана, у тому числі і з підстав, передбачених частиною шостою статті 34 КУзПБ про банкрутство, зобов`язаний перевірити додані до заяви документи на предмет їх відповідності вимогам КУзПБ та іншим нормативно-правовим актам з метою встановлення на підставі належних та допустимих доказів обставин того, чи дійсно задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності).

У цьому висновку Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної у подібних правовідносинах в постановах від 09.08.2018 у справі № 910/22788/15 та від 22.01.2020 у справі № 910/8992/19, яка сформульована хоча і щодо застосування частини п`ятої статті 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", однак яка за своїм змістом також стосується передумов для звернення боржника із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у разі загрози неплатоспроможності (9.8.).

Щодо вимог до окремих документів/докази, що додаються до заяви боржника про відкриття провадження у справі про банкрутство, в контексті застосування положень частини шостої статті 34 КУзПБ, то Суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Частина четверта статті 34 КУзПБ встановлює вимогу щодо додання до заяви боржника про порушення справи про банкрутство бухгалтерського балансу боржника на останню звітну дату, однак без урахування законодавчо встановленої вимоги про строк його подання до відповідних органів, зокрема, контролюючих (стаття 1, частина перша статті 11 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пункт 3 розділу І, пункти 1, 7 розділу ІІ Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013, № 73 (далі - Положення), пункти 1, 2, 5 Порядку подання фінансової звітності, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2000, № 419 (далі - Порядок)).

Тобто формування та складення боржником бухгалтерського балансу, що додається ним до заяви про порушення справи про банкрутство, здійснюється виходячи з останнього звітного періоду, що передує та завершився на дату звернення боржника із заявою про порушення справи про банкрутство (I квартал, перше півріччя, дев`ять місяців, або річна).

А тому при визначенні звітного періоду, за який формується та складається боржником бухгалтерський баланс для звернення із заявою про порушення справи про банкрутство, не враховується вимога щодо дати виникнення у боржника обов`язку подати фінансову звітність (баланс) відповідним органам (зокрема, контролюючим) відповідно до Порядку та Податкового кодексу України.

У цьому висновку Суд звертається до правової позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах, що викладена в постанові від 22.01.2020 у справі № 910/8992/19 (9.9.).

Враховуючи наведені положення Законів (пункти 9.7 - 9.9) та підсумовуючи висновки у пунктах (9.6, 9.8, 9.10), Суд зазначає, що особа, звертаючись із заявою про солідарну відповідальність керівника боржника через порушення положень абзацу першого частини шостої статті 34 КУзПБ з підстав, наведених в абзаці другому частини першої цієї статті КУзПБ, має довести перебування боржника у стані загрози неплатоспроможності, вказавши на відповідні ознаки загрози платоспроможності, що мають місце, а також пославшись на відповідні докази, зокрема, опираючись на відомості, які містяться у документах за переліком, що мають надаватись боржником при зверненні із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у разі загрози неплатоспроможності (пункти 9.7, 9.8, 9.9 - частина четверта статті 34 КУзПБ, Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення, Порядок) (9.10.).

Поряд з цим Суд враховує, що за наведеного в частині четвертій статті 34 КУзПБ переліку документів повноваження їх складати/оформляти, формувати відповідні відомості належать боржнику та, відповідно, можливість безпосередньо надати має боржник, тоді як для кредитора ця можливість, як правило, ускладнена.

А тому Суд, звертаючись до положень частини 10 статті 39 КУзПБ (про проведення аудиту боржника за ухвалою суду про відкриття провадження у справі) та положень частини третьої статті 44 КУзПБ (щодо обов`язку розпорядника майна проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника; виявляти (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства), зазначає, що з метою дослідження та встановлення обставин загрози неплатоспроможності боржника, як однієї із умов для солідарної відповідальності керівника боржника, суд може зобов`язати боржника або кредитора провести аудит боржника та/або розпорядника майна надати відомості за результатами аналізу фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та перевірки щодо доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності тощо.

У цьому висновку Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20, яка сформульована з посиланням до подібної правової позиції Верховного Суду, викладеної в пункті 36 постанови від 31.03.2021 у справі № 910/3191/20 в питанні доказової бази, що використовується для доведення та дослідження судом з метою встановлення ознак загрози неплатоспроможності боржника (9.11.).

Натомість суди, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, наведеного не врахували та помилково дослідили у спірних правовідносинах ознаки неплатоспроможності, а не ознаки загрози неплатоспроможності, як цього вимагають норми частини шостої статті 34 КУзПБ та які у цій справі за наведеними правилами досліджені та встановлені не були (пункти 2.2, 3.2), що призвело до неправильного застосування судами положень частини шостої статті 34 КУзПБ щодо правил покладення солідарної відповідальності у справі про банкрутство (пункти 9.4 - 9.10), а тому дійшли передчасних, хоча і протилежних висновків як про відсутність підстав (суд першої інстанції), так і про наявність підстав (апеляційний суд) для покладення на керівника Боржника солідарної відповідальності Боржника, оскільки суди не надали оцінки:

- зібраним у справі доказам (зокрема рішенню у справі № 916/2591/16-пункти 4.1, 4.2) на предмет підстав, обставин та дати виникнення у Боржника перед Кредитором зобов`язання, невиконання якого обумовило звернення із заявою про відкриття провадження у цій справі;

- доказам, наданим на підтвердження підстав, обставин та дати виникнення у Боржника зобов`язань перед іншими кредиторами у справі (пункт 1.1);

- доказам щодо вартості майнових активів Боржника станом на той звітний період, коли у Боржника виникли та тривали зобов`язання перед Кредитором та щонайменше одним із кредиторів Боржника (пункти 9.9, 9.10);

з метою співставлення моментів виникнення у Боржника зобов`язань перед відповідними кредиторами, встановлення, чи мав місце в той самий звітний період факт перевищення сумарного розміру зобов`язань перед його щонайменше двома кредиторами (одним із яких є Кредитор) над розміром всіх активів Боржника, задля встановлення наявності та тривалості існування у Боржника ознак загрози неплатоспроможності Боржника, обчислення перебігу місячного строку, визначеного абзацом першим частини шостої статті 34 КУзПБ, відповідно, встановлення, чи мало місце порушення цього строку як підстави для солідарної відповідальності керівника Боржника, а також щодо особи керівника Боржника на момент виникнення у нього обов`язку звернутись із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство за правилами частини шостої статті 34 КУзПБ (9.12.).

Так, як вбачається з матеріалів справи, згідно рішення №1 від 06.02.2019 року одноосібного учасника ТОВ "Агростар центр" ОСОБА_1, було вирішено: створити ТОВ "Агростар центр" (п. 1); визначити місцезнаходження товариства: вул.Стрілецька, 64, кв. 43, м. Вінниця, 21007 (п.3); створити статутний капітал товариства в розмірі 10 000,00 грн. (п. 4); обов`язки директора товариства покласти на ОСОБА_1 (п.7).

Згідно Статуту ТОВ "Агростар центр", затвердженого рішенням одноосібного учасника № 1 від 06.02.2019 року, ТОВ "Агростар центр" діє згідно чинного законодавства України на підставі підприємницької ініціативи громадянки України: ОСОБА_1 .

Згідно наказу ТОВ "Агростар центр" б/н від 06.02.2019 року, ОСОБА_1 приступила до виконання обов`язків директора ТОВ "Агростар центр" з 06.02.2019 року.

При цьому, ухвалою від 02.02.2021 року було відкрито провадження у справі №902/1068/20 про банкрутство ТОВ "Агростар центр". Визнано вимоги ТОВ "Агріі Україна" до боржника в розмірі 4 650 517,24 грн.

Вказані вимоги до боржника виникли, в зв`язку з невиконанням останнім умов договору купівлі-продажу № 19 НХ 11 ВІВО від 12.04.2019 року, укладеного між ТОВ "Агроскоп Інтернешнл" (в подальшому найменування змінено на ТОВ "Агріі Україна") та ТОВ "Агростар центр".

На умовах вказаного договору було поставлено товар на загальну суму 4 114 003,45 грн.

На дату виникнення зобов`язання було сплачено лише 570 078,18 грн, в зв`язку з чим, утворилася заборгованість на суму 3 543 925,27 грн.

В зв`язку з заборгованістю ТОВ "Агріі Україна" звернулось до Господарського суду Вінницької області про стягнення боргу з ТОВ "Агростар центр".

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 01.10.2020 року по справі №902/661/20 позов ТОВ "Агріі Україна" було задоволено, рішення вступило в закону силу.

Згідно даного рішення суду з ТОВ "Агростар центр" було стягнуто загальну суму заборгованості в розмірі 4 650 517,24 грн, яка складається з : основної суми боргу - 3543825,27 грн; суми пені - 320 977 грн; суми штрафу - 354 392 грн; суми відсоткових річних (20%) - 326 218,83 грн; сума інфляційних - 36 375,81 грн; суми судового збору - 68728,33 грн.

При цьому, у даному рішенні судом було встановлено дати виникнення у боржника зобов`язань зі здійснення розрахунків за договором: з 15.04.2019 року по 31.10.2019 року.

Також, ухвалою від 06.04.2021 року у справі № 902/1068/20 визнано додаткові грошові вимоги ТОВ "Агріі Україна" до боржника в розмірі 688 627,36 грн (четверта черга задоволення), яка складається з: основної суми боргу - 664 521,58 грн; суми 3% річних - 8176,53 грн; суми інфляційних втрат - 5 752,49 грн; суми судового збору - 10 176,76 грн та 4540,00 грн - витрат на сплату судового збору (перша черга задоволення).

Вказані вимоги до боржника виникли, з наступного.

Між ТОВ "Агроскоп Інтернешнл" (в подальшому найменування змінено на ТОВ "Агріі Україна") та ТОВ "Агростар центр" було укладено усний договір купівлі-продажу.

У відповідності до умов договору і на підставі узгоджених специфікацій № 1, 2, 3 Відповідачу було поставлено товару на суму 410 166,46 грн.

В подальшому, на підставі досягнутих домовленостей і заявок Відповідача, останньому було поставлено товару на суму 254 355,12 грн.

На дату виникнення зобов`язання, боржник взагалі не оплатив поставлений товар.

В зв`язку з наявністю заборгованості, ТОВ "Агріі Україна" звернулось до Господарського суду Вінницької області про стягнення заборгованості з ТОВ "Агростар центр".

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 11.11.2020 року по справі №902/662/20, яке набрало законної сили, позов ТОВ "Агріі Україна" було задоволено та стягнуто з ТОВ "Агростар центр" загальну суму заборгованості в розмірі 688 627,36 грн, яка складається з: основної суми боргу - 664 521,58 грн; суми 3% річних - 8 176,53 грн; суми інфляційних втрат - 5 752,49 грн; суми судового збору - 10 176,76 грн.

При цьому, у даному рішенні судом було встановлено дату виникнення у боржника зобов`язань зі здійснення розрахунків за отриманий на підставі видаткових накладних: 18.10.2019 року.

Зазначені судові рішення у встановленому законом порядку не оскаржені, ніким не скасовані та є чинними.

Відтак, станом на 18.10.2019 року та на 31.10.2019 року у боржника - ТОВ "Агростар центр" були наявні зобов`язання зі сплати основної заборгованості перед кредитором - ТОВ "Агріі Україна" у загальному розмірі 4 208 346,85 грн. (3 543 825,27 грн.+ 664 521,58 грн.), строк виконання яких настав (що є одним із юридичних фактів, необхідних для встановлення факту наявності загрози неплатоспроможності боржника, про що зазначено вище у постановах Верховного Суду).

При цьому, в матеріалах справи також наявні копії фінансової звітності мікропідприємства - ТОВ "Агростар центр" (баланси форма № 1-мс) на 31.12.2019 року та на грудень 2020 року.

Так, зі змісту фінансової звітності мікропідприємства - ТОВ "Агростар центр" (баланс форма № 1-мс) на 31.12.2019 року, що був поданий до податкового органу через електронний кабінет - 25.02.2020 року, вбачається:

У Пасиві балансу, в розділі І "Власний капітал", нерозподілений прибуток (непокритий збиток) код рядка: 1420 та усього за розділом І, код рядка: 1495 - на кінець звітного періоду зазначено показник 4 670,3.

У розділі ІІІ Пасиву балансу, поточна кредиторська заборгованість за: товари, роботи, послуги, код рядка: 1615 - на кінець звітного періоду зазначено показник 7 510,6.

У рядку: інші поточні зобов`язання, код рядка: 1690 - на кінець звітного періоду зазначено показник 1 159,4.

Усього за розділом ІІІ, код рядка: 1695 - на кінець звітного періоду зазначено показник 8 670,0.

Відомості, що відображені у вказаній фінансовій звітності (балансі) на 31.12.2019 року свідчать про те, що у даному випадку розмір активів боржника очевидно є значно меншим, ніж розмір його зобов`язань, строк виконання яких настав.

Відтак, такий майновий стан боржника за всіма його показниками (основними фондами, дебіторською заборгованістю, строк виконання зобов`язань щодо якої настав, тощо), який за оцінкою сукупної вартості всіх активів Боржника очевидно не здатний забезпечити задоволення вимог виконання зобов`язань перед всіма кредиторами, строк виконання яких настав, ні у добровільному, ні у передбаченому законом примусовому порядку. (що є ще одним із юридичних фактів, необхідним для встановлення факту наявності загрози неплатоспроможності боржника, про що зазначено вище у постановах Верховного Суду).

Крім того, в матеріалах справи також наявний Аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності, становища на ринках з метою виявлення наявності або відсутності однак неплатоспроможності, фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування неплатоспроможності та варіанти шляхів виходу з кризового стану ТОВ "Агростар центр", здійснений ПП "Центр антикризових технологій".

Аналіз проведено за період з 2019 року по 2020 рік.

Згідно Розділу 2 Аналізу, при аналізі встановлено, що показники фінансової звітності (актив та пасив балансу) як за 2019 рік, так і за 2020 рік є повністю ідентичні, що може свідчити про порушення встановленого порядку ведення бухгалтерського обліку на підприємстві.

Згідно п. Б Розділу 2 Аналізу, станом на 31.12.2020 року, тобто на останню звітну дату, що передувала відкриттю провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агростар центр", показник поточної неплатоспроможності склав: - 8669,80 тис.грн (від`ємний результат).

Таке ж значення показника поточної неплатоспроможності вказано і на 31.12.2019 рік.

Відповідно до п. 3.2.1 Методичних рекомендацій, фінансовий стан підприємства, у якого на початку та в кінці звітного періоду мають місце ознаки поточної неплатоспроможності, відповідає законодавчому визначенню боржника, який неспроможний виконати свої грошові зобов`язання перед кредиторами, у тому числі зобов`язання щодо сплати податків і зборів ( обов`язкових платежів), протягом трьох місяців після настання встановленого строку їх сплати. Таким чином, стосовно ТОВ "Агростар центр" мають місце ознаки поточної неплатоспроможності, що відповідає законодавчому визначенню його як боржника.

Ознаки критичної неплатоспроможності, що відповідають фінансовому стану потенційного банкрутства, мають місце, так як за підсумками останнього звітного періоду, що передував прийняттю рішення щодо подальшої долі ТОВ "Агростар центр", мали місце ознаки поточної неплатоспроможності, показники покриття (Кп), забезпечення власними засобами та коефіцієнт автономії (Ка) у кінці звітного періоду менші його нормативного значення.

Показник покриття за проаналізований період (01.01.20 - 01.01.21 року) постійно менший за 1,0. За підсумками останнього (за обсягом всіх наявних звітних даних) звітного періоду, в якому було прийнято рішення про звернення до суду (станом на 31.12.2020 року) господарська діяльність збиткова, що дає підстави вважати неплатоспроможність ТОВ "Агростар центр" понадкритичною.

Виходячи з наведених вище положень закону, судової практики та обставин справи, обчислення визначеного абз.1 ч. 6 ст.34 КУ з процедур банкрутства місячного строку для обов`язку боржника звернутись із заявою про відкриття провадження у справі у разі загрози неплатоспроможності починається з того моменту, коли за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини між кредитором (кредиторами) та боржником (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо), одночасно має місце факт настання строку виконання боржником зобов`язань щонайменше перед двома його кредиторами (1) разом із фактом перевищення в той самий момент (звітний період) сумарного розміру цих зобов`язань над розміром всіх активів Боржника (2), які в сукупності і свідчать про ознаки загрози неплатоспроможності боржника.

Відтак, за одночасного існування такого факту як настання строку виконання зобов`язань перед кредитором та факту перевищення в той самий момент (звітний період) сумарного розміру цих зобов`язань над розміром всіх активів Боржника, що в своїй сукупності свідчить про ознаки загрози неплатоспроможності боржника - обчислення визначеного абз.1 ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства місячного строку для обов`язку боржника звернутись з заявою про відкриття провадження у справі у разі загрози неплатоспроможності у даному випадку слід обраховувати починаючи з 25.02.2020 року (дата подання боржником фінансової звітності до податкового органу).

Відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону; орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень; у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Стаття 8 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначає організаційні засади бухгалтерського обліку на підприємстві.

Так, згідно ч.ч. 1-3,6 ст. 8 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації.

Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів.

Відповідно до ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства, боржник зобов`язаний у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності), та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Якщо керівник боржника допустив порушення цих вимог, він несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Питання порушення керівником боржника зазначених вимог підлягає розгляду господарським судом під час здійснення провадження у справі. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду, що є підставою для подальшого звернення кредиторів своїх вимог до зазначеної особи.

Водночас, починаючи з 25.02.2020 року керівник боржника - ОСОБА_1 будучи обізнаною про наявність зазначеної вище заборгованості перед кредитором та існування загрози неплатоспроможності боржника, у визначений кодексом місячний строк, не звернулась до суду з відповідною заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, чим порушила вимоги ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства.

Так, не звертаючись самостійно до господарського суду з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агростар Центр", керівник боржника - ОСОБА_1 порушила свій обов`язок щодо подання у місячний строк заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявності ознак загрози неплатоспроможності боржника, чим порушила вимоги ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства.

При цьому, в силу положень абз. 2 ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства, у випадку допущення порушення наведених вище вимог закону, керівник боржника несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів.

Водночас, будь-яких доказів щодо вжиття керівником боржника ТОВ "Агростар Центр" ОСОБА_1, яка одночасно є його єдиним засновником, заходів стосовно ініціювання відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агростар Центр", до суду не надано.

Відтак, з огляду на наведені вище обставини справи у їх сукупності, заява представника ТОВ "Агріі Україна" б/н від 30.06.2021 року в порядку ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства та додаткова заява б/н від 08.09.2021 року підлягають задоволенню.

При цьому, заперечення представника керівника боржника судом не приймаються, з огляду на наступне.

Так, щодо доводів про продовження визначеного кодексом про банкрутство місячного строку для звернення боржника до суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, на час дії встановленого на території України карантину, що згідно до законодавства є форс-мажорною обставиною, суд зазначає таке.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 (зі змінами) встановлено карантин на усій території України з 12.03.2020 року до 22.05.2020 року, дія якого в подальшому продовжувалась відповідно до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема, і Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2" дію карантину продовжено до 31.08.2021 року на всій території України.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID -19)" від 17.03.2020 року № 530-ІХ внесено зміни до ч.2 ст. 14-1 ЗУ "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до яких карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України є форс-мажорною обставиною.

Стаття 14-1 ЗУ "Про торгово-промислові палати в Україні" передбачає, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (ч. 1).

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

При цьому, як вказано Верховним Судом у постанові від 17.06.2021 року по справі № 910/9286/20:

щодо аргументу скаржника про те, що наразі існує виключна правова проблема, яка полягає у такому: Законом України "Про торгово-промислові палати в Україні" передбачено видачу сертифіката про засвідчення форс-мажорних обставин, у тому числі карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України; судами не сформовано правову позицію стосовно того, чи потрібно отримувати сертифікат Торгово-промислової палати щодо настання форс-мажорної обставини, якщо карантин запроваджений Кабінетом Міністрів України на підставі Закону України від 17.03.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", Верховний Суд зазначає таке (п.36).

У постановах Верховного Суду від 15.06.2018 зі справи № 915/531/17, від 26.05.2020 зі справи № 918/289/19, від 17.12.2020 зі справи № 913/785/17 викладено висновок щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого:

- статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати;

- форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання;

- доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору (п.37).

Отже, виходячи з наведених норм законодавства, висновків Верховного Суду та умов Договорів суборенди, підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати (п.38).

При цьому Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким доповнено частину другу статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" положенням про віднесення до форс-мажорних обставин карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, не передбачає будь-яких законодавчих змін (виключень/особливостей) щодо підтвердження існування такої обставини (п.39).

Водночас, боржником до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин щодо існування форс-мажорних обставин, яким є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати.

При цьому, одне лише передбачене законом віднесення введеного карантину до форс-мажорних обставин не свідчить про існування форс-мажору у конкретних обставинах, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках карантину (надзвичайного стану, надзвичайної ситуації тощо), унеможливлює виконання конкретних вимог закону, в тому рахунку і щодо обов`язку керівника боржника у місячний строк звернутись до суду з заявою про банкрутство, що передбачено ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства.

Крім того, керівником боржника так само не надано і будь-яких інших доказів, які б свідчили про настання неможливості виконання ним свого обов`язку, передбачено ч.6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства.

Стосовно ж доводів представника керівника боржника та судової практики щодо того, що для встановлення щодо боржника факту загрози його неплатоспроможності необхідним є існування умов, серед яких є наявність щонайменше двох кредиторів, суд зазначає таке.

Так, дійсно, як вказано раніше, у згаданих постановах Верховного Суду зазначено, що умовами/складовими для встановлення щодо боржника такого складного за своїм змістом юридичного факту як загроза неплатоспроможності боржника є одночасна (зокрема протягом місячного періоду, визначеного частиною шостою статті 34 КУзПБ) наявність, в свою чергу, таких юридичних фактів, зокрема:

(1) існування у боржника щонайменше перед двома кредиторами зобов`язань, строк виконання яких настав та визначається за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо).

(2) розмір всіх активів боржника є меншим, ніж сумарний розмір зобов`язань перед всіма кредиторами боржника, строк виконання яких настав за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо), тобто такий майновий стан боржника за всіма його показниками (основними фондами, дебіторською заборгованістю, строк виконання зобов`язань щодо якої настав, тощо), який за оцінкою сукупної вартості всіх активів Боржника очевидно не здатний забезпечити задоволення вимог виконання зобов`язань перед всіма кредиторами, строк виконання яких настав, ні у добровільному, ні у передбаченому законом примусовому порядку.

Як свідчать матеріали справи та про що зазначає у своїх запереченнях представник керівника боржника, у даній справі вимоги до боржника пред`явлено лише одним кредитором.

При цьому, з наявних матеріалів справи, зокрема, відомостей фінансової звітності за 2019 - 2020 роки (показники в яких є ідентичними), проведеного в рамках справи про банкрутство аналізу фінансово-господарського стану суб`єкту господарювання ТОВ "Агростар Центр", щодо наявності ознак неплатоспроможності із визначенням фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства, також вбачається, що боржником за вказаний період було здійснено господарські операції лише з одним контрагентом - кредитором у даній справі.

Також, незмінні показники, що відображені у фінансових звітах боржника за 2019 та 2020 роки свідчать про те, що боржником господарські операції за вказаний період здійснено лише з ініціюючим кредитором у даній справі.

Відповідно фінансові показники боржника (баланси за 2019 та 2020 роки) також вказують на те, що заборгованість перед єдиним кредитором значно перевищує наявні у боржника активи.

Наведене свідчить про неможливість погашення боржником заборгованості за зобов`язаннями навіть лише перед одним кредитором у справі, що відповідно у даному конкретному випадку дає підстави вважати про наявність загрози неплатоспроможності боржника, навіть за наявності лише одного кредитора у справі, який звернувся до суду з заявою про банкрутство боржника, з метою досягнення мети та завдань КУ з процедур банкрутства.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 6, 12, 34, 58-61 КУ з процедур банкрутства, ст.ст. 2, 3, 18, 73-79, 86, 232, 234, 235, 236 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Задоволити заяву представника ТОВ "Агріі Україна" б/н від 30.06.2021 року в порядку ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства та додаткову заяву представника ТОВ "Агріі Україна" б/н від 08.09.2021 року в порядку ч. 6 ст. 34 КУ з процедур банкрутства у справі № 902/1068/20.

2. Визнати керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агростар центр" () ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) такою, що допустила порушення приписів ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства.

3. Покласти на керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агростар центр" () ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) солідарну відповідальність за вимогами кредиторів у справі № 902/1068/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Агростар центр" ().

4. Копію ухвали направити згідно переліку рекомендованим листом та на електронні адреси: ТОВ "Агріі Україна" - , арбітражного керуючого Бурцевої І.Ю. - ІНФОРМАЦІЯ_1 , представнику ОСОБА_1 - адвокату Грабік О.А. - ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно ч. 4 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвали та постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, прийняті господарським судом у справі про банкрутство, набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи;

2 - ТОВ "Агростар центр" (вул. Стрілецька, 64, кв. 43, м. Вінниця, 21001);

3 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).