ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2021 р.Справа № 916/2726/21

Господарський суд Одеської області у складі:

суддіМалярчук І.А.,

при секретарі судового засідання Ловга В.М.,

за участю представників:

позивача: Науменко О.В. на підставах самопредставництва

відповідача: не з`явився

третьої особи: Кравченко Ю.В. на правах самопредставництва,

розглянувши справу №916/2726/21 за позовом Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» (65026, м. Одеса, пл. Митна, 1; ел. пошта: ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метро Сервіс Юг» (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, 11-А), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (65048, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 15)

про стягнення 74 982,34грн, де 68 167,53 грн основного боргу, 4754,74 грн пені, 2060,07 грн три проценти річних;

про розірвання договору №ДФ-433, укладеного 14.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Метро Сервіс Юг» та Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт»;

про розірвання договору №ДФ-434, укладеного 14.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Метро Сервіс Юг» та Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт»;

про зобов`язання ТОВ «Метро Сервіс Юг» повернути за актом приймання-передавання державне нерухоме майно, яке є об`єктом оренди за умовами п. 10.9. Договору №ДФ-433 від 14.12.2018, територіально розташоване за адресою: м. Одеса, вул. М. Гефта, буд. 3, що знаходиться на балансі ДП «Одеський порт», а саме: нежитлове приміщення другого поверху будівлі заводоуправління (інв. №100089, реєстраційний №01125666.1.ЦИХКГЖ259), загальною площею 22,30 кв.м.;

про зобов`язання ТОВ «Метро Сервіс Юг» повернути за актом приймання-передавання державне нерухоме майно, яке є об`єктом оренди за умовами п. 10.9. Договору №ДФ-434 від 14.12.2018, територіально розташоване за адресою: м. Одеса, Митна площа, буд. 1/3, що знаходиться на балансі ДП «Одеський порт», а саме: нежитлові приміщення другого поверху будівлі АПК (інв. №072551, реєстраційний №01125666.1.АААИГА182), загальною площею 175,00 кв.м.,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, вирішені судом заяви, клопотання сторін, вчинені судом процесуальні дії у справі:

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14.12.2018р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАРІН ПОРТ СЕРВІС» було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № ДФ- 433, за яким відповідач отримав у користування державне нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення другого поверху будівлі заводоуправління (інв. № 100089, реєстраційний №01125666.1.ЦИХКГЖ259), загальною площею 22,30 кв. м., за адресою: м. Одеса, вул. М. Гефта, буд. 3, що обліковується на балансі ДП «Одеський порт». Також позивач зазначає, що 14.12.2018 між РВ ФДМУ по Одеській області та ТОВ «МАРІН ПОРТ СЕРВІС» було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №ДФ- 434, за яким відповідач отримав у користування державне нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення другого поверху будівлі АПК (інв. № 072551, реєстраційний №01125666.1.АААИГА182), загальною площею 175,00 кв. м., за адресою: м. Одеса, Митна площа буд. 1/3, що обліковується на балансі ДП «Одеський порт». Позивач вказує, що внаслідок неповної та несвоєчасної оплати відповідачем орендної плати у нього утворилась заборгованість перед позивачем по договорам №№ДФ-433, ДФ-434 в загальній сумі 68 167,53 грн., на яку позивачем нараховано 4 754,74 грн пені, 2060,07грн три проценти річних. Поряд із цим позивач вважає, що у зв`язку із порушенням відповідачем строків сплати орендної плати наявні підстави для розірвання вищевказаних договорів, і, як наслідок, - повернення майна з орендного користування.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався. За таких обставин, суд розглядає дану справу за наявними в ній матеріалами з врахуванням положень ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 ГПК України, якими передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи; неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, з огляду на те, що ухвали суду про призначення дати часу та місця проведення судових засідань надсилались відповідачу за адресою, вказаною у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях усно у судовому засіданні 28.12.2021 пояснила, що підтримує позовні вимоги позивача щодо стягнення орендної заборгованості та штрафних санкцій, а в частині позовних вимог щодо розірвання договорів та повернення майна третя особа покладається на рішення суду.

Ухвалою суду від 09.09.2021 відкрито провадження у справі №916/2726/21, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання суду на 24.09.2021 о 10год.45хв.

У судовому засіданні 24.09.2021 оголошено протокольну ухвалу про перерву до 25.10.2021 о 11год.00хв.

Судове засідання, призначене на 25.10.2021 не відбулося, у зв`язку із перебуванням судді Малярчук І.А. з 22.10.2021 по 08.11.2021 на лікарняному та з 09.11.2021 по 12.11.2021 у відустці.

Ухвалою суду від 15.11.2021 призначено підготовче засідання суд на "22" листопада 2021 о 12:45.

Ухвалою суд від 22.11.2021 продовжено строк проведення підготовчого провадження за власною ініціативою суду на 30 днів, відкладено підготовче засідання суду на "01" грудня 2021 об 11:20.

У судовому засіданні 01.12.2021 оголошено протокольну ухвалу про перерву до 08.12.2021 о 10год. 40хв.

Ухвалою суду від 08.12.2021 закрито підготовче провадження по справі №916/2726/21, призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на "28" грудня 2021 о 10:40.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

14.12.2018 між РВ ФДМУ по Одеській області (Орендодавець) та ТОВ «МАРІН ПОРТ СЕРВІС», правонаступником якого є «Метро Сервіс Юг» (Орендар), було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №ДФ-433, згідно до п. 1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення другого поверху будівлі заводоуправління (інв. № 100089, реєстраційний №01125666.1.ЦИХКГЖ259), загальною площею 22,30 кв. м., за адресою: м. Одеса, вул. М. Гефта, буд. 3, що обліковується на балансі ДП «Одеський порт» (Балансоутримувач).

Орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70 % до 30 % щомісяця не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних па кінець періоду, за який здійснюється платіж. Одночасно копія платіжного доручення на перерахування орендної плати до державного бюджету 70 % надсилається Орендарем Орендодавцеві, 30 % - Балансоутримувачу. Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати (п.п.3.6., 3.7. договору №ДФ-433 від 14.12.2018).

Відповідно до п.5.10. договору №ДФ-433 від 14.12.2018 орендар зобов`язаний у разі припинення або розірвання Договору повернути Балансоутримувачу Об`єкт оренди у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати Балансоутримувачу збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) Об`єкту оренди з вини Орендаря.

У п.8.2. договору №ДФ-433 від 14.12.2018 сторони передбачили, що Орендодавець та Балансоутримувач мають право виступати з ініціативою щодо внесення змін до цього Договору, стягнення збитків по заборгованості з орендної плати, пені, неустойки, його розірвання в разі погіршення стану Об`єкту оренди, а також його втрати (повної або часткової) внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього договору.

Згідно п.9.4. договору №ДФ-433 від 14.12.2018 орендодавець має право вимагати розірвання договору оренди та (або) відшкодування збитків у разі, якщо Орендар не сплачує орендну плату або несвоєчасно сплачує орендну плату.

Відповідно п.п.10.1., 10.4. договору №ДФ-433 від 14.12.2018 його укладено строком на 2 роки 11 місяців, який діє з моменту підписання його сторонами. У разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця та у разі належного виконання Орендарем умов цього договору, Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором та чинним законодавством за умови відсутності заперечень органу уповноваженому управляти об`єктом оренди, наданих Орендодавцю у встановлений законодавством термін.

Фактично майно по договору №ДФ-433 передано у користування відповідача за актом приймання-передачі від 14.12.2018.

Також 14.12.2018 між РВ ФДМУ по Одеській області (Орендодавець) та ТОВ «МАРІН ПОРТ СЕРВІС» (Орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №ДФ-434, за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно: нежитлові приміщення другого поверху будівлі АПК (інв. №072551, реєстровий № 01125666.1.АААИГА182), загальною площею 175,00 кв.м, за адресою: м. Одеса, Митна площа, буд. 1/3, що обліковується на балансі ДП „Одеський морський торговельний порт" (Балансоутримувач) (п.1.1. договору).

Орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70 % до 30 % щомісяця не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних па кінець періоду, за який здійснюється платіж. Одночасно копія платіжного доручення на перерахування орендної плати до державного бюджету 70 % надсилається Орендарем Орендодавцеві, 30 % - Балансоутримувачу. Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати (п.п.3.6., 3.7. договору №ДФ-434 від 14.12.2018).

Відповідно до п.5.10. договору №ДФ-434 від 14.12.2018 орендар зобов`язаний у разі припинення або розірвання Договору повернути Балансоутримувачу Об`єкт оренди у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати Балансоутримувачу збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) Об`єкту оренди з вини Орендаря.

У п.8.2. договору №ДФ-434 від 14.12.2018 сторони передбачили, що Орендодавець та Балансоутримувач мають право виступати з ініціативою щодо внесення змін до цього Договору, стягнення збитків по заборгованості з орендної плати, пені, неустойки, його розірвання в разі погіршення стану Об`єкту оренди, а також його втрати (повної або часткової) внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього договору.

Згідно п.9.4. договору №ДФ-434 від 14.12.2018 орендодавець має право вимагати розірвання договору оренди та (або) відшкодування збитків у разі, якщо Орендар не сплачує орендну плату або несвоєчасно сплачує орендну плату.

Відповідно п.п.10.1., 10.4. договору №ДФ-434 від 14.12.2018 його укладено строком на 2 роки 11 місяців, який діє з моменту підписання його сторонами. У разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця та у разі належного виконання Орендарем умов цього договору, Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором та чинним законодавством за умови відсутності заперечень органу уповноваженому управляти об`єктом оренди, наданих Орендодавцю у встановлений законодавством термін.

20.03.2020 майно за договором №ДФ-434 було повернуто відповідачем з орендного користування за актом.

Також позивачем до справи подано акти здачі-прийняття робіт по договорам №№ДФ-433, ДФ-434 підписані сторонами №251257 за листопад 2020, №251140 за жовтень 2020, №251021 за вересень 2020, №250903 за серпень 2020, №250784 за липень 2020, №250663 за червень 2020, №250420 за квітень 2020, №250298 за березень 2020, №250173 за лютий 2020, №250048 за січень 2020, №250174 за лютий 2020, №250047 за січень 2020.

Електронною поштою позивач надсилав відповідачу рахунки: №250047 від 10.02.2021р. на суму 2 767,30 грн (за договором №ДФ-434 від 14.12.18); №250174 від 11.03.2020 на суму 16 825,05 грн (за договором №ДФ-434 від 14.12.18); №250173 від 10.03.2021 на суму 2794,97 грн (за договором №ДФ-433 від 14.12.18); №251379 від 12.01.2021 на суму 2731,78 грн (за договором №ДФ-433 від 14.12.18); №251257 від 10.12.2020 на суму 2 707,42 грн (за договором №ДФ-433 від 14.12.18); №251140 від 10.11.2020 на суму 2 672,67 грн (за договором №ДФ-433 від 14.12.18); №251021 від 09.10.2020 на суму 2 646,20 грн (за договором №ДФ-433 від 14.12.18); №250903 від 10.09.2020 на суму 2 633,04 грн (за договором №ДФ-433 від 14.12.18); №250784 від 11.08.2020 на суму 2 638,32 грн (за договором №ДФ-433 від 14.12.18); №250663 від 10.07.2020 на суму 2 654,25 грн (за договором №ДФ-433 від 14.12.18); №250542 від 10.06.2020 на суму 1148,95 грн (за договором №ДФ-433 від 14.12.18, частково сплачено 1 500,00 грн); №250420 від 11.05.2020 на суму 2641,03 грн (за договором №ДФ-433 від 14.12.18); №250298 від 10.04.2020 на суму 2620,06 грн (за договором №ДФ-433 від 14.12.18); №250173 від 11.03.2020 на суму 2 599,27 грн (за договором №ДФ-433 від 14.12.18); №250048 від 11.02.2020 на суму 2 607,09 грн (за договором №ДФ-433 від 14.12.18); №250047 від 11.02.2020 на суму 6 875,68 грн (за договором №ДФ-433 від 14.12.18) частково сплачено 10 000 грн); №250300 від 10.04.2021 на суму 2 842,48 грн (за договором №ДФ-433 від 14.12.18); №250432 від 11.05.2021 на суму 2 862,38 грн (за договором №ДФ-433 від 14.12.18); №250554 від 10.06.2021 на суму 2 899,59 грн (за договором №ДФ-433 від 14.12.18).

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення представників сторін, мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення чи відмови у позові, суд дійшов наступних висновків.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як передбачено п.10 ч.1 ст.1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» оренда - речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Таким чином, судом встановлено, що відповідач отримав у оренду майно від РВ ФДМУ по Одеській області за договорами №№ДФ-433, ДФ-434 від 14.12.2018, однак, орендну плату на користь балансоутримувача не сплатив, внаслідок чого у нього наявна заборгованість перед позивачем в загальній сумі 68167,53 грн, яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повній мірі.

Так, з підстав несвоєчасної оплати відповідачем заборгованості з орендної плати, позивачем нараховано до стягнення з відповідача 4754,74 грн пені.

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Перевіривши розрахунок пені, зроблений позивачем, суд встановив його правильність, у зв`язку з чим позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 4754,74 грн пені підлягає судом задоволенню у повному обсязі.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 2060,07грн три проценти річних.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок трьох процентів річних, суд встановив, що його зроблено вірно, у зв`язку з чим підлягає судом задоволенню у повній мірі позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 2060,07грн три проценти річних.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення позовну вимогу про розірвання договорів №№ДФ-433, ДФ-434 від 14.12.2018, укладених між ТОВ «Метро Сервіс Юг» та ДП «Одеський морський торговельний порт».

Відповідно до ст.26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" (в редакції станом до виникнення спору у правовідносинах сторін, тобто до 01.02.2020р.) одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об`єкта оренди. Договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду, арбітражного суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як передбачає ст.782 ЦК України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Отже, наведені положення Закону №2269-ХІІ від 10.04.1992, що діяв до 01.02.2020, визначали право орендодавців на розірвання договірних відносин як з підстав, передбачених ст.26 вказаного Закону, так і з підстав, визначених положеннями цивільного законодавства, зокрема, у випадку неналежного виконання орендарем обов`язків щодо сплати орендної плати.

27.12.2019 набув чинності Закон України „Про оренду державного та комунального майна" №157-IX від 03.10.2019, який згідно п.п.1, 5 Прикінцевих та перехідних положень був введений в дію з 01.02.2020 із втратою чинності Законом України "Про оренду державного та комунального майна" № 2269-XII від 10.04.1992.

Враховуючи набрання чинності новим Законом України „Про оренду державного та комунального майна" №157-IX від 03.10.2019, питання розірвання договірних орендних відносин має вирішуватися із застосуванням наведеного Закону, який є спеціальним нормативним актом у сфері регулювання правовідносин з оренди державного та комунального майна.

Відповідно до преамбули Закону України „Про оренду державного та комунального майна" №157-IX від 03.10.2019 цей Закон визначає правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна. майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим.

Згідно з ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 3 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" №157-IX від 03.10.2019 законодавство України про оренду державного та комунального майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим, складається з цього Закону, інших законодавчих актів. Об`єктами оренди за цим Законом може бути окреме індивідуально визначене майно.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" №157-IX від 03.10.2019 орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

За положеннями ст.24 Закону України „Про оренду державного та комунального майна"№157-IX від 03.10.2019 договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його укладено; укладення з орендарем договору концесії такого майна; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); припинення юридичної особи - орендаря або юридичної особи - орендодавця (за відсутності правонаступника); смерті фізичної особи - орендаря; визнання орендаря банкрутом; знищення об`єкта оренди або значне пошкодження об`єкта оренди. Договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором. У разі банкрутства орендар відповідає за свої борги майном, яке належить йому на праві власності, відповідно до законодавства України. Договір оренди вважається припиненим в односторонньому порядку за умови встановлення факту надання орендарем недостовірної інформації про право бути орендарем відповідно до положень частин третьої і четвертої статті 4 цього Закону.

Враховуючи положення приписів ст.24 Закону України „Про оренду державного та комунального майна", які підлягають застосуванню під час вирішення даного спору, суд дійшов висновку, що орендодавець має право вимагати розірвання договору оренди державного нерухомого майна лише з передбачених цим Законом або договором підстав. При цьому, суд зазначає, що приписами Закону України „Про оренду державного та комунального майна" припинення договірних орендних відносин у зв`язку з несвоєчасною сплатою орендних платежів не передбачено взагалі.

Так, договори №№ДФ-433, ДФ-434 від 14.12.2018 укладені між орендодавцем - РВ ФДМУ по Одеській області, орендарем - ТОВ «Метро Сервіс Юг». Також стороною вказаних договорів є балансоутримувач об`єкта оренди - ДП «Одеський морський торговельний порт».

Тобто, за умовами вказаних договорів позивач наділений лише правами та обов`язками балансоутримувача, а не орендодавця.

У п.8.2. договорів №№ДФ-433, ДФ-434 сторони передбачили, що орендодавець та балансоутримувач мають право виступати з ініціативою щодо розірвання цього договору в разі погіршення стану об`єкту оренди, а також його втрати (повної або часткової) внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього договору.

Таким чином, позивач як балансоутримувач має право ініціювати розірвання спірних договорів лише в разі погіршення стану об`єкту оренди, а також його втрати.

Наразі, матеріали справи не містять доказів погіршення стану об`єкту оренди або його втрати.

При цьому, згідно п.9.4. договорів №№ДФ-433, ДФ-434 лише орендодавець має право вимагати розірвання договору оренди у разі, якщо орендар не сплачує орендну плату або несвоєчасно сплачує орендну плату. Орендарем за названими договорами є РВ ФДМУ по Одеській області, з огляду на що лише у нього є наявним право у судовому порядку ініціювати їх розірвання, у позивача таке право відсутнє.

Враховуючи викладене, не підлягають судом задоволенню позовні вимоги позивача про розірвання договорів №№ДФ-433, ДФ-434 від 14.12.2018, укладених між ТОВ «Метро Сервіс Юг» та ДП «Одеський морський торговельний порт».

Також, позивач, з підстав розірвання договорів оренди, просить суд зобов`язати відповідача повернути за актами об`єкти оренди. З огляду на те, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог позивача про розірвання договорів оренди ДФ-433, ДФ-434 від 14.12.2018, не підлягають судом задоволенню і похідна від них позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача повернути за актами об`єкти оренди.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання до суду позову у даній справі позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 11350грн.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, стягненню з відповідача підлягає на користь позивача 2270 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково позов Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» (65026, м. Одеса, пл. Митна, 1; ел. пошта: ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метро Сервіс Юг» (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, 11-А), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (65048, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 15) про стягнення 74982,34грн., розірвання договорів та зобов`язання повернути майно.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Метро Сервіс Юг» (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, 11-А, ) на користь Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» (65026, м. Одеса, пл. Митна, 1; ел. пошта: , ) 68 167 (шістдесят вісім тисяч сто шістдесят сім) грн 53 коп основного боргу, 4754 (чотири тисячі сімсот п`ятдесят чотири) грн 74 коп. пені, 2060 (дві тисячі шістдесят) грн 07 коп. три проценти річних, 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн судового збору.

3. Відмовити Державному підприємству «Одеський морський торговельний порт» (65026, м. Одеса, пл. Митна, 1; ел. пошта: ) у задоволенні решти частини заявлених позовних вимог.

У відповідності до ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 29 грудня 2021 р.

Суддя І.А. Малярчук