ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2021 Справа № 914/579/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БісанБуд", с. Солонка Львівської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агенство «ДИВИСЬ.ІНФО», м. Львів

про визнання інформації недостовірною та такою, що принижує та порушує право на ділову репутацію, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди

Суддя Галамай О.З.

Секретар судового засідання Полюхович Х.М.

За участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю "БісанБуд" подано позов до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агенство «ДИВИСЬ.ІНФО» про визнання недостовірною та такою, що принижує та порушує право на ділову репутацію інформацію викладену 10 грудня 2020 року в Інтернет ресурсі на веб сторінці www.dyvys.info у статті під назвою «Будівельні фокуси: як замість особняків у Солонці будують багатоквартирний будинок» та 30 грудня 2020 року на веб сторінці www.dyvys.info у статті під назвою «Мешканці Солонки вимагають скасувати рішення сільради щодо будівництва багатоповерхівок», а саме визнати недостовірними такі сентенції:

«у Солонці місцеві жителі обурені через незаконне будівництво…»;

«на території, де можна будувати лише індивідуальні будинки, ведеться багатоквартирна забудова… це будівництво порушує генеральний план Солонки, детальний план території та цільове призначення земельних ділянок»

«повідомлення про початок виконання будівельних робіт видані лише на 9 земельних ділянок, а будівництво ведеться на усіх 20-ти»;

«…використання земельної ділянки не за цільовим призначенням - це порушення земельного законодавства, яке тягне цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність»;

«…селяни продовжують боротися із незаконним житловим комплексом»;

«…згідно з генеральним планом на АДРЕСА_1 мали б зводити особняки не вище двох поверхів, натомість будують багатоповерхівки»;

«… у Солонці триває незаконне будівництво»;

«Натомість проти недобросовісного забудовника відкрита кримінальна справа та ведеться слідство»;

«Будівництво ведеться із низкою порушень»;

зобов`язання відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційне агентство "ДИВИСЬ.ІНФО" протягом п`яти днів з моменту набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію у такий спосіб: на веб сайті www.dyvys.info розмістити статтю в якій зазначити про те, що товариство з обмеженою відповідальністю «БісанБуд» при здійсненні будівництва в с. Солонка Львівської області не порушує чинного законодавства України, будівництво відбувається законно та без жодних порушень, забудовник є добросовісним, а також повідомити про ухвалене в даній справі судове рішенні і опублікувати його резолютивну частину повністю;

стягнення з відповідача 50 000, 00 грн моральної шкоди.

Хід розгляду справи.

Ухвалою суду від 30.03.2021 відкрито загальне позовне провадження.

Подальший розгляд справи відображено у відповідних ухвалах суду.

Ухвалою суду від 01.12.2021 розгляд справи відкладено на 15.12.2021.

13.12.2021 від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та за наявними матеріалами у зв`язку з неможливістю забезпечити явку.

15.12.2021 від позивача надійшла заява про відмову від частини позовних вимог, а саме, від визнання недостовірною та такою, що принижує та порушує право на ділову репутацію інформацію викладену 10 грудня 2020 року в Інтернет ресурсі на веб сторінці www.dyvys.info у статті під назвою «Будівельні фокуси: як замість особняків у Солонці будують багатоквартирний будинок» та 30 грудня 2020 року на веб сторінці www.dyvys.info у статті під назвою «Мешканці Солонки вимагають скасувати рішення сільради щодо будівництва багатоповерхівок», а саме визнати недостовірними такі сентенції:

«у Солонці місцеві жителі обурені через незаконне будівництво…»;

«на території, де можна будувати лише індивідуальні будинки, ведеться багатоквартирна забудова…»;

«…селяни продовжують боротися із незаконним житловим комплексом»;

«…згідно з генеральним планом на АДРЕСА_1 мали б зводити особняки не вище двох поверхів, натомість будують багатоповерхівки»;

«… у Солонці триває незаконне будівництво»;

«це будівництво порушує генеральний план Солонки, детальний план території та цільове призначення земельних ділянок»;

та зобов`язання відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційне агентство "ДИВИСЬ.ІНФО" протягом п`яти днів з моменту набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію у такий спосіб: на веб сайті www.dyvys.info розмістити статтю в якій зазначити про те, що товариство з обмеженою відповідальністю «БісанБуд» при здійсненні будівництва в с.Солонка Львівської області не порушує чинного законодавства України, будівництво відбувається законно та без жодних порушень, забудовник є добросовісним. А також повідомити про ухвалене в даній справі судове рішенні і опублікувати його резолютивну частину повністю;

стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційне агентство "ДИВИСЬ.ІНФО" на користь позивача 50 000, 00 грн моральної шкоди.

В решті частини позовну заяву підтримав, а саме:

1. Визнати недостовірною та такою, що принижує та порушує право на ділову репутацію інформацію викладену 10 грудня 2020 року в Інтернет ресурсі на веб сторінці www.dyvys.info у статті під назвою «Будівельні фокуси: як замість особняків у Солонці будують багатоквартирний будинок» та 30 грудня 2020 року на веб сторінці www.dyvys.info у статті під назвою «Мешканці Солонки вимагають скасувати рішення сільради щодо будівництва багатоповерхівок», а саме визнати недостовірними такі сентенції:

· «повідомлення про початок виконання будівельних робіт видані лише на 9 земельних ділянок, а будівництво ведеться на усіх 20-ти»;

· «…використання земельної ділянки не за цільовим призначенням - це порушення земельного законодавства, яке тягне цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність»;

· «Натомість проти недобросовісного забудовника відкрита кримінальна справа та ведеться слідство»;

· «Будівництво ведеться із низкою порушень».

Крім того, як і у позові, просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати пов`язані з отриманням доказів: за видачу довідки з відомостями про власника веб сайту від 19.02.2021, за видачу звіту за результатами проведеної фіксації змісту веб сторінок від 17.02.2021 в розмірі 4 800, 00 грн та судові витрати зі сплати судового збору. Справу просив розглядати без його участі.

У судове засідання 15.12.2021 сторони явку повноважних представників не забезпечили, хоча про час, дату та місце розгляду спору повідомлені належними чином.

Розглянувши заяву позивача про відмову від частини позовних вимог, суд вбачає підстави для її задоволення, враховуючи таке.

Положення частини 2 статті 46, частини 1 статті 191 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що позивач може відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Суд зазначає, що подана позивачем заява підписана представником позивача, який діє на підставі довіреності від 01.06.2021, в якій, посеред іншого, зазначено про право представника відмовитись від позову. Тобто заява підписана належною особою від імені сторони. Інших вимог щодо заяви про відмову від позовних вимог законом не передбачено.

Відповідно до принципу змагальності, закріпленого в статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно зі статтею 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже позивач, розпоряджаючись своїми процесуальними правами на власний розсуд, несучи ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням певних процесуальних дій, та будучи ознайомленим із наслідками відмови від позову та закриття провадження, просив суд прийняти заяву про часткову відмову від позовних вимог. Суд звертає увагу, що подана заява не суперечить приписам Господарського процесуального кодексу України та процесуальним правам позивача, тому не вбачає підстав для неприйняття поданої позивачем заяви про відмову від позову.

Враховуючи викладене, суд розглядає справу з урахуванням прийнятої заяви про часткову відмову від позову.

Аргументи сторін.

Предметом позовних вимог є визнання недостовірною та такою, що принижує та порушує право на ділову репутацію інформацію викладену 10 грудня 2020 року в Інтернет ресурсі на веб сторінці www.dyvys.info у статті під назвою « Будівельні фокуси : як замість особняків у Солонці будують багатоквартирний будинок» та 30 грудня 2020 року на веб сторінці www.dyvys.info у статті під назвою «Мешканці Солонки вимагають скасувати рішення сільради щодо будівництва багатоповерхівок», а саме визнати недостовірними такі сентенції:

· «повідомлення про початок виконання будівельних робіт видані лише на 9 земельних ділянок, а будівництво ведеться на усіх 20-ти»;

· «…використання земельної ділянки не за цільовим призначенням - це порушення земельного законодавства, яке тягне цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність»;

· «Натомість проти недобросовісного забудовника відкрита кримінальна справа та ведеться слідство»;

· «Будівництво ведеться із низкою порушень».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач поширив недостовірну інформацію щодо діяльності позивача, яка стосується вчинення незаконних дій, оскільки спотворюють справжню інформацію, а також принижують ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю "БісанБуд".

У письмових поясненнях та запереченнях на позовну заяву відповідач зазначив, що перш ніж публікувати матеріал, він разом з мешканцями с. Солонки провів дослідження, в результаті якого дійшов висновку, що наміри забудови земельних ділянок, не відповідають характеру реальних будівельних робіт, що здійснюють ТОВ «БісанБуд» та ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 , які зареєстрували 9 повідомлень про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, оскільки забудовник ТОВ "БісанБуд" будує багатоквартирний будинок та здійснює продаж квартир, хоча згідно Генерального плану с. Солонка, Детального плану території, будівельних паспортів та повідомлень про початок виконання будівельних робіт на Земельних ділянках має здійснюватися будівництво індивідуальних житлових будинків; ТОВ «Бісанбуд» укладає попередні договори купівлі-продажу квартир у багатоквартирному житловому комплексі ЖК «Family Residence», що на момент публікації підтверджувалось даними на сайті забудовника та ЛУН, яка наразі є недоступною; фактично на земельних ділянках із цільовим призначенням 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), де генеральним планом міста передбачена тільки садибна забудова будується багатоквартирний будинок з паркомісцями. Також на підтвердження власних доводів, відповідач долучив протокол огляду місця події з роздрукованою фотофіксацією місця події.

Обставини справи.

10 грудня 2020 року в Інтернет ресурсі на веб сторінці www.dyvys.info була опублікована стаття під назвою «Будівельні фокуси: як замість особняків у Солонці будують багатоквартирний будинок».

Зазначена стаття містить, зокрема, інформацію (яку позивач вважає недостовірно):

«повідомлення про початок виконання будівельних робіт видані лише на 9 земельних ділянок, а будівництво ведеться на усіх 20-ти»;

«…використання земельної ділянки не за цільовим призначенням - це порушення земельного законодавства, яке тягне цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність».

30 грудня 2020 року на цьому ж сайті опублікована стаття «Мешканці Солонки вимагають скасувати рішення сільради щодо будівництва багатоповерхівок».

Зазначена стаття містить, зокрема, інформацію (яку позивач вважає недостовірно):

«Натомість проти недобросовісного забудовника відкрита кримінальна справа та ведеться слідство»;

«Будівництво ведеться із низкою порушень».

25.01.2021 до позивача звернувся громадянин ОСОБА_2 із зверненням, в якому зазначив, що він як клієнт згідно з укладеним з компанією ТОВ «Бісанбуд» попереднім договором купівлі-продажу майнових прав від 15.12.2020, стурбований публікацією від 30.12.2020 з назвою: «Мешканці Солонки вимагають скасувати рішення сільради щодо будівництва багатоповерхівок», тому просив надати пояснення щодо цієї ситуації, оскільки такий здійснює оплату згідно з розтермінуванням і не знає чи продовжувати проводити оплати згідно з графіком через таку ситуацію.

На запит позивача Дочірнім підприємством «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» надано довідку №50/2021-Д від 19.02.2021, відповідно до якої власником сайту, на якому розміщені зазначені статті є Товариство з обмеженою відповідальністю "Інформаційне агентство "ДИВИСЬ.ІНФО».

Оскільки позивач вважає зазначену у статтях інформацію недостовірною та такою, що принижує його ділову гідність, такий звернувся до суду.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення, висновки суду.

Відповідно до статті 91 Цивільного кодексу України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

За положеннями статті 94 Цивільного кодексу України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про інформацію", приписи якої кореспондуються з частиною 1 статті 200 Цивільного кодексу України, під інформацією розуміються будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді, під документом - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частинами 1, 2 статті 7 Закону України "Про інформацію" визначено, що право на інформацію охороняється законом. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Згідно із статтею 201 Цивільного кодексу України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім`я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Частиною 4 статті 32 Конституції України передбачено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

За змістом частини першої статті 91 Цивільного кодексу України право на спростування недостовірної інформації, передбачене статтею 277 Цивільного кодексу України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам у передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, яка порушує право на ділову репутацію юридичної особи.

При цьому суди повинні враховувати такі відмінності: а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь - особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно враховувати, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною необхідно вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до частин 1, 2 статті 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Тобто, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Таким чином, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Системний аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що за відсутності доказів достовірності поширеної відповідачем інформації позов про спростування цієї інформації підлягає задоволенню. Тобто тягар доказування достовірності інформації, з поданням доказів, які б підтвердили її на момент публікації у таких характерах спорів покладається на відповідача.

Предметом спору є спростування інформації, опублікованої в мережі Інтернет на веб сторінці www.dyvys.info у публікаціях від 10.12.2020 та 30.12.2020, а саме:

1. «повідомлення про початок виконання будівельних робіт видані лише на 9 земельних ділянок, а будівництво ведеться на усіх 20-ти»;

2. «…використання земельної ділянки не за цільовим призначенням - це порушення земельного законодавства, яке тягне цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність»;

3. «Натомість проти недобросовісного забудовника відкрита кримінальна справа та ведеться слідство»;

4. «Будівництво ведеться із низкою порушень».

Аналізуючи зміст публікацій, суд вважає, що інформація про те, що «повідомлення про початок виконання будівельних робіт видані лише на 9 земельних ділянок, а будівництво ведеться на усіх 20-ти»; «Натомість проти недобросовісного забудовника відкрита кримінальна справа та ведеться слідство»; «Будівництво ведеться із низкою порушень» є фактичними (не оціночними) твердженнями, та її можна перевірити на достовірність.

Позивач, обґрунтовуючи позов ствердив, що будівництво є законним, оскільки здійснюється на підставі будівельних паспортів та зареєстрованих в ДАБІ повідомлень на початок виконання будівельних робіт.

Копії 18 будівельних паспортів для будівництва житлового будинку з кадастровими номерами: :01:003:1900 - АДРЕСА_1 , :01:003:1901 - АДРЕСА_1 , :01:003:1902 - АДРЕСА_1 , :01:003:1903 - АДРЕСА_1 , :01:003:1904 - АДРЕСА_1 , :01:003:1905 - АДРЕСА_1 , :01:003:1906 - АДРЕСА_1 , :01:003:1907 - АДРЕСА_1 , :01:003:1909 - АДРЕСА_1 , :01:003:1910 - АДРЕСА_1 , :01:003:1912 - АДРЕСА_1 , :01:003:1913 - АДРЕСА_1 , :01:003:1914 - АДРЕСА_1 , :01:003:1915 - АДРЕСА_1 , :01:003:1916 - АДРЕСА_1 , :01:003:1917 - АДРЕСА_1 , :01:003:1918 - АДРЕСА_1 , :01:003:1919 - АДРЕСА_1 , які видані 22.06.2020 (тобто до публікацій) містяться у матеріалах справи.

Суд встановив, що на земельні ділянки :01:003:1908 та :01:003:1911 (на момент публікацій) будівельні паспорти та інша містобудівна документація не видавалась.

Також позивач долучив повідомлення Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта за кадастровими номерами: :01:003:1910; :01:003:1912; :01:003:1913; :01:003:1914; :01:003:1915; :01:003:1916; :01:003:1917; :01:003:1918; :01:003:1919. У повідомленнях зазначено, що здійснюється будівництво житлових будинків 2-ох поверхів із мансардою (ділянки з призначенням 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд).

Тобто, на зазначених 9-ти земельних ділянках (на момент публікації) здійснювалось будівництво. Жодних доказів, які б спростували зазначений факт не подано.

Однак суд вважає, що відповідач не довів, що станом на момент публікації статей будівництво ведеться на усіх 20-ти земельних ділянках, тому така сентенція підлягає визнанню недостовірною.

Щодо інформації про порушення кримінальної справи проти забудовника, суд зазначає таке.

Відповідач долучив до матеріалів справи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження № 0001039).

У витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань зазначено, що 16.11.2020 в Пустомитівський ВП надійшла колективна заява, у якій мешканці с. Солонка просять прийняти міри до невідомих осіб, які підробили документацію шляхом внесення неправдивої інформації до будівельних паспортів та повідомлень про початок будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте внесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань щодо невідомих осіб, не є доказом ведення слідства проти позивача, а тим більше не є доказом вчинення позивачем злочину, доки його вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Статтею 2 Закону України «Про інформаційні агентства» Інформаційні агентства не мають права у своїх матеріалах розголошувати дані, зокрема, вказувати на особу, яка ніби вчинила кримінальне правопорушення до рішення суду.

Тому зазначена відповідачем інформація також підлягає визнанню недостовірною.

Крім того, позивачем до матеріалів справи долучено рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 про відмову у задоволенні позовних вимог фізичних осіб до Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання протиправним та нечинним рішення Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області XXVIII позачергової сесії VIII демократичного скликання №4184 від 15.04.2020 «Про затвердження детального плану території в межах АДРЕСА_1 Пустомитівського району Львівської області».

Щодо тверджень відповідача про ведення будівництва із низкою порушень, суд вважає зазначити таке.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Проте матеріали справи, станом на момент публікації, не містять доказів

від контролюючих органів про порушення позивачем під час будівництва чи висновок експерта про такі порушення тощо. Будівництво, як зазначає позивач, здійснювалось на підставі будівельних паспортів та зареєстрованих в ДАБІ повідомлень про початок виконання будівельних робіт, та частина будинків уже введена в експлуатацію.

Отже, відповідач не довів наявність порушень позивачем під час будівництва станом на момент публікації, тому така інформація підлягає визнанню недостовірною.

Посилання відповідача на сайт ЛУН, який є недоступним, на фотофіксацію місця події (без зазначення (ідентифікації) адрес/визначення тих чи інших земельних ділянок) тощо суд вважає недостатніми доказами для відмови в позові.

Враховуючи викладене вище, в частині спростування інформації, опублікованої в мережі Інтернет на веб сторінці www.dyvys.info у публікаціях від 10.12.2020 та 30.12.2020, а саме: повідомлення про початок виконання будівельних робіт видані лише на 9 земельних ділянок, а будівництво ведеться на усіх 20-ти; натомість проти недобросовісного забудовника відкрита кримінальна справа та ведеться слідство; будівництво ведеться із низкою порушень - позовні вимоги підлягають задоволенню.

Також позивач просив визнати недостовірною інформацію, що використання земельної ділянки не за цільовим призначенням - це порушення земельного законодавства, яке тягне цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність.

Статтею 30 Закону України «Про інформацію» передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

У своїй практиці ЄСПЛ розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, то правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлювання думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі "Лінгенс проти Австрії" від 08.07.1986).

Щоб розрізнити твердження щодо фактів та оціночні судження необхідно враховувати обставини справи та загальний тон висловлювань (рішення ЄСПЛ у справі "Бразільє проти Франції" від 11.04.2006), оскільки судження з питань, які становлять суспільний інтерес, можуть на цій підставі становити оціночні судження, а не твердження щодо фактів (рішення ЄСПЛ "Патурель проти Франції" від 22.12.2005, "ТОВ "Інститут економічних реформ" проти України" від 02.06.2016).

Однак, навіть якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя (рішення ЄСПЛ у справі "Де Хаес і Гійселс проти Бельгії" від 24.02.1997).

Таким чином, оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

Надаючи оцінку викладеній у публікації від 10.12.2020 інформації, що використання земельної ділянки не за цільовим призначенням - це порушення земельного законодавства, яке тягне цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність, суд вважає таку оціночним судженням, яке є надто загальним, жодним чином не конкретизоване, тому таке не є фактом, який порушує ділову гідність позивача та не підлягає спростуванню.

Тому у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).

Судові витрати.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

На підтвердження витрат, пов`язаних з отриманням звіту фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі інтернет та за довідку з відомостями про власника веб сайту/реєстранта доменного імені від ДП «Центр компетенції адресного простору мережі інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес», позивач долучив платіжне доручення № 11 від 10.02.2021 на суму 3 600, 00 грн та № 12 від 10.02.2021 на суму 1 200, 00 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, на відповідача покладається 3 600, 00 грн на відшкодування зазначених витрат позивача.

Щодо судового збору.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 129, 231, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Прийняти відмову позивача та закрити провадження у справі в частині заявлених позовних вимог про визнання недостовірною та такою, що принижує та порушує право на ділову репутацію інформацію викладену 10 грудня 2020 року в Інтернет ресурсі на веб сторінці www.dyvys.info у статті під назвою «Будівельні фокуси: як замість особняків у Солонці будують багатоквартирний будинок» та 30 грудня 2020 року на веб сторінці www.dyvys.info у статті під назвою «Мешканці Солонки вимагають скасувати рішення сільради щодо будівництва багатоповерхівок», а саме визнати недостовірними такі сентенції:

«у Солонці місцеві жителі обурені через незаконне будівництво…»

«на території, де можна будувати лише індивідуальні будинки, ведеться багатоквартирна забудова…

«…селяни продовжують боротися із незаконним житловим комплексом».

«…згідно з генеральним планом на АДРЕСА_1 мали б зводити особняки не вище двох поверхів, натомість будують багатоповерхівки»

«… у Солонці триває незаконне будівництво»

«це будівництво порушує генеральний план Солонки, детальний план території та цільове призначення земельних ділянок»

та зобов`язання відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційне агентство "ДИВИСЬ.ІНФО" протягом п`яти днів з моменту набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію у такий спосіб: на веб сайті www.dyvys.info розмістити статтю в якій зазначити про те, що товариство з обмеженою відповідальністю «БісанБуд» при здійсненні будівництва в с. Солонка Львівської області не порушує чинного законодавства України, будівництво відбувається законно та без жодних порушень, забудовник є добросовісним. А також повідомити про ухвалене в даній справі судове рішенні і опублікувати його резолютивну частину повністю;

стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційне агентство "ДИВИСЬ.ІНФО" на користь позивача 50 000,00 грн моральної шкоди.

2. Позов задовольнити частково.

Визнання недостовірною та такою, що принижує та порушує право на ділову репутацію інформацію викладену 10 грудня 2020 року в Інтернет ресурсі на веб сторінці www.dyvys.info у статті під назвою «Будівельні фокуси: як замість особняків у Солонці будують багатоквартирний будинок» та 30 грудня 2020 року на веб сторінці www.dyvys.info у статті під назвою «Мешканці Солонки вимагають скасувати рішення сільради щодо будівництва багатоповерхівок», а саме визнати недостовірними такі сентенції:

«повідомлення про початок виконання будівельних робіт видані лише на 9 земельних ділянок, а будівництво ведеться на усіх 20-ти»;

«Натомість проти недобросовісного забудовника відкрита кримінальна справа та ведеться слідство»;

«Будівництво ведеться із низкою порушень».

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агенство «ДИВИСЬ.ІНФО» (місцезнаходження: 79000, місто Львів, ПЛОЩА МІЦКЕВИЧА, будинок 8, ПОВЕРХ 4, ідентифікаційний код 38888725) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БісанБуд" (місцезнаходження: 81131, Львівська обл., Пустомитівський р-н, село Солонка, ВУЛИЦЯ ОРЛИКА, будинок 1 Б, ідентифікаційний код 43613548) 3600, 00 грн витрат, пов`язаних з розглядом справи та 1 702, 50 грн на відшкодування витрат на сплату судового збору.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в строки, визначені статтею 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді з 21.12.2021 - 03.01.2022, повний текст рішення підписано 04.01.2022.

Суддя Галамай О.З.