ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
14.12.2021 Справа № 914/2123/21
Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за позовом Заступника керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави в особі Міністерсва оборони України
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-виробничої компанії «Традиція»
за участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Квартирно - експлуатаційного відділу м. Львова
про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння
за участю представників:
від прокуратури не з`явився
від позивача не з`явився
від відповідача Москаль Д.М.
від третьої особи Улинець О.М.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.12.2021р. у справі №914/2123/21 у задоволенні позову Заступника керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави в особі Міністерсва оборони України до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-виробничої компанії Традиція за участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Квартирно - експлуатаційного відділу м. Львова про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Вказаним рішенням суду також було призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу на 14.12.2021р., оскільки відповідачем до закінчення судових дебатів при розгляді справи було зроблено заяву про те, що ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду будуть подані докази на підтвердження судових витрат на правову допомогу адвоката.

Так, згідно з пунктом 5 частини 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення, строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат.

07.12.2021 відповідачем подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх.№ 5036/21).

Відповідно до поданої заяви відповідач просить стягнути з Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-виробнича компанія «Традиція» судові витрати в сумі 24000,00 грн, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у даній справі.

До вказаної заяви відповідачем долучено такі докази на підтвердження таких витрат:

- копію довіреності № 1 Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-виробнича компанія «Традиція» на ім`я адвоката Москаля Д.М.;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 975, виданого 17.03.2004р.;

- копію договору про надання правової допомоги від 26.07.2021 р.;

- копію додаткового договору № 1 від 26.07.2021 р.;

- копію платіжного доручення № 1037 від 09.11.2021 р.;

- копію акту про надання правової допомоги від 06.07.2021 р.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 975, видане 17.03.2004р.

08.12.2021 Квартирно-експлуатаційним відділом м.Львова подано заперечення на заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (вх.№ 29620/21), відповідно до якого вважає заявлену суму витрат на професійну правничу допомогу необгрунтованою та неспівмірною з реальними витратами на професійну правничу допомогу.

Крім того в поданих запереченнях третя особа просить врахувати те, що вона та позивачі фінансуються виключно з державного бюджету України, а тому відповідно до пункту 6 статті 2 Бюджетного кодексу України є неприбутковими.

Також зазначає, що Квартирно-експлуатаційний відділ міста Львова належить до державного сектору, а його фінансування залежить від Міністерства оборони України.

На підставі наведеного, третя особа просить відмовити у задоволенні вимог, викладених у заяві відповідача про відшкодування судових витрат на професійну правову допомогу.

Прокуратура та позивач явку представників в судове засідання 14.12.2021 не забезпечили, заперечень щодо заяви відповідача про відшкодування витрат на професійну правову допомогу не подали.

Представник відповідача в судове засідання 14.12.2021 з`явився, підтримав подану ним заяву.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача в судове засідання 14.12.2021 з`явився, щодо заяви відповідача заперечив.

Щодо заявлених до стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

Відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які відповідач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу становить 20000,00 грн.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

26.07.2021 між Адвокатським об`єднанням «КПЛТ» (адвокатське об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю Торгівельно-виробнича компанія «Традиція» (замовник) було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до пункту 1.1 якого сторони домовились, що адвокатське об`єднання зобов`язується надати (-вати) замовнику правову (правничу) допомогу на умовах та в порядку, що визначенні договором, а замовник зобов`язується оплатити надання такої правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору у випадку, якщо така оплата прямо не передбачена договором.

У пункті 2.1. договору визначено види правової допомоги, які за замовленням замовника надаються адвокатським об`єднанням.

Оплата за цим договором складається, зокрема, з гонорару, що виплачується замовником в якості оплати правової допомоги, що надана адвокатським об`єднанням за цим договором (пункт 3.1. договору).

Відповідно до пункту 3.2. договору, за надання правової допомоги, передбаченої предметом цього договору, замовник виплачує адвокатському об`єднанню гонорар, розмір якого визначається відповідно до акту прийому-передачі наданої правової допомоги, що підписується обома сторонами або на підставі рахунку, виставленого адвокатським об 'єднанням, якщо йдеться про сплату авансового платежу. При цьому, акцептування такого рахунку та визначеної суми гонорару здійснюється замовником на власний розсуд. В обох зазначених вище випадках для визначення розміру такого гонорару сторони використовують один з перелічених нижче способів його обчислення: погодинна оплата згідно з тарифікацією часу, що витрачений адвокатами адвокатського об`єднання для надання правової допомоги, передбаченої предметом цього договору, з розрахунку, який визначається у додатковому договорі , що буде додатком до цього Договору. та / або фіксований гонорар за надану адвокатським об`єднанням правову допомогу, передбачену предметом цього договору. В цьому випадку розмір такого гонорару визначається сторонами перед початком надання правової допомоги шляхом укладення додаткового договору, що буде додатком до цього договору.

Згідно пункту 3.5 договору, замовник проводить виплату гонорару (його частини) не пізніше п`яти банківських днів з дати підписання сторонами акту, який засвідчує факт надання правової допомоги, чи з дати отримання від адвокатського об`єднання рахунку на здійснення авансового платежу у випадку його акцептування замовником.

26.07.2021р. між адвокатським об`єднанням та замовником укладено додатковий договір №1 до договору про надання правової допомоги від 26.07.2021р., відповідно до пункту 1 якого, згідно з умовами договору про надання правової допомоги від 26 липня 2021 р., замовник (клієнт) доручає, а адвокатське об`єднання зобов`язується надати йому правову (правничу) допомогу в судовій справі № 914/2123/21 за позовом Заступника керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до ТОВ ТВК «Традиція» про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, а Замовник, в свою чергу, зобов`язується оплатити таку правову (правничу) допомогу.

Пунктом 2 додаткового договору сторони погодили, що за надання правової (правничої) допомоги замовник (клієнт) сплатить адвокатському об`єднанню гонорар за представництво інтересів замовника (клієнта) в судовій справі № 914/2123/21 у місцевому господарському суді (суді 1-шої інстанції) 20000,00 грн., а також податок на додану вартість в сумі 4000,00 грн. Всього: 24000,00 грн.

Як вбачається з платіжного доручення № 1037 від 09.11.2021р. Товариство з обмеженою відповідальністю Торгівельно-виробнича компанія «Традиція» сплатило на користь Адвокатського об`єднання «КПЛТ» 24000,00 грн.

06.12.2021 між адвокатським об`єднанням та замовником підписано акт № 1 про надання правової допомоги за договором про надання правової допомоги від 26 липня 2021 р., відповідно до якого Адвокатське об`єднання «КПЛТ» надало Товариству з обмеженою відповідальністю Торгівельно-виробнича компанія «Традиція» правову (правничу) допомогу щодо представлення (захисту) інтересів останнього в судовій справі 914/2123/21 за позовом Заступника керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до ТОВ ТВК «Традиція» про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, що слухалась в Господарському суді Львівської області. Загальна кількість годин надання правової допомоги у даній справі становить 19 год. 30хв.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, з огляду на принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція закріплена у постановах Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

При цьому, слід зазначити, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Аналогічний висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, у постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19 викладено висновок, що адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, позаяк розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Дослідивши заперечення третьої особи, суд встановив відсутність обгрунтованих підстав для відмови в відшкодуванні витрат на оплату правничої допомоги, яку відповідач просить стягнути з позивача.

Третьою особою не надано належних та допустимих доказів та не наведено обгрунтованих підстав, які могли б підтвердити неспівмірність таких витрат.

Матеріали справи містять документи, які свідчать про реальність надання правової допомоги. Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у додатковому договорі № 1 у вигляді фіксованої суми, відтак не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Відповідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, дослідивши надані відповідачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи відсутність клопотань прокуратури та позивача про зменшення розміру таких витрат, а також недоведеність третьою особою неспівмірності заявлених відповідачем витрат, керуючись критеріями розумності розміру адвокатських витрат, а також реальності (необхідності) цих витрат, дійшов висновку, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу підтверджуються наявними у справі доказами та є обґрунтованими.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи в власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною 3 та частиною 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Тобто, у даній справі на Міністерство оборони України.

Враховуючи, що у задоволенні позову у даній справі відмовлено, суд дійшов висновку стягнути з позивача на користь відповідача 24000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу.

Керуючись статтями 74, 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-виробнича компанія «Традиція» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх.№ 5036/21 від 07.12.2021) задовольнити.

2. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ідентифікаційний код 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-виробнича компанія «Традиція» (79034, Львівська область, місто Львів, вулиця Угорська, будинок 22, ідентифікаційний код 38370132) 24000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу.

3. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та у строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення виготовлено та підписано 24.12.2021р.

Суддя Петрашко М.М.