РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.12.2021Справа № 910/16919/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до комунального підприємства «Київпастранс» в особі відокремленого підрозділу комунального підприємства «Київпастранс» «Дирекція по будівництву та утриманню об`єктів транспорту та допоміжної інфраструктури»

про стягнення 165593,08 грн,

Представники:

від позивача Мотлях О.О.

від відповідача не прибули

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом акціонерне товариство «Укртрансгаз» до комунального підприємства «Київпастранс» в особі відокремленого підрозділу комунального підприємства «Київпастранс» «Дирекція по будівництву та утриманню об`єктів транспорту та допоміжної інфраструктури» про стягнення 165593,08 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач у січні 2017 року безпідставно набув майно позивача - 12,762 тис.куб. метрів природного газу.

Суд своєю ухвалою від 17.09.2021 відкрив провадження у справі № 910/13567/21, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач подав клопотання про зупинення провадження у справі № 910/13567/21 до вирішення Верховним Судом справи 910/11215/18 за позовом акціонерного товариства «Укртрансгаз» до акціонерного товариства «Київгаз» про стягнення 155850662,96 грн.

Заявник клопотання зазначив, що з вимогою про стягнення вартості безпідставно набутого майна - 12,762 тис. куб. метрів природного газу, позивач вже звертався до публічного акціонерного товариства «Київгаз» в межах справи № 910/11215/18, в якій комунальне підприємство «Київпастранс» є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Верховний Суд своєю ухвалою від 21.09.2021 відкрив касаційне провадження у справі № 910/11215/18. На думку заявника, ухвалення рішення у справі № 910/13567/21 до вирішення Верховним Судом справи № 910/11215/18 може призвести до подвійного відшкодування вартості спожитого газу.

Суд відмовив в задоволенні клопотання (протокольна ухвала 18.10.2021), оскільки відсутня об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності, оскільки строк позовної давності за цією вимогою сплив 01.03.2020, а позивач звернувся з позовом до суду у серпні 2021 року. Так, у лютому 2017 року позивач дізнався про небаланс природного газу (у цьому випадку набуття природного газу підприємством за відсутності постачальника) із звітів ПАТ «Київгаз» за січень 2017 року про поділ фактичного обсягу природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Київгаз», між замовником послуги транспортування (постачальниками) за січень 2017 року.

Позивач заперечив проти застосування строку позовної давності, зазначивши, що про осіб, які порушили його право дізнався з 24.06.2021 - дати набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 у справі № 910/11215/18 за позовом акціонерного товариства «Укртрансгаз» до акціонерного товариства «Київгаз», за участю 27-ми третіх осіб, в тому числі комунального підприємства «Київпастранс» в особі відокремленого підрозділу комунального підприємства «Київпастранс» «Дирекція по будівництву та утриманню об`єктів транспорту та допоміжної інфраструктури», про стягнення 155850662,96 грн.

Під час розгляду справи № 910/11215/18 суд встановив такі обставини.

У розумінні статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» Оператор ГРМ під час використання природного газу на ВТВ не є споживачем, а отже норми щодо здійснення несанкціонованого відбору природного газу споживачем не можуть застосовуватись до нього. Тому, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що саме ПАТ «Київгаз», який здійснює діяльність з розподілу природного газу, набуто у власність та збережено природний газ в заявленому позивачем обсязі. Набувачем вказаного обсягу природного газу, що належав позивачу був не відповідач, а були треті особи на боці відповідача (в тому числі комунальне підприємство «Київпастранс» в особі відокремленого підрозділу комунального підприємства «Київпастранс» «Дирекція по будівництву та утриманню об`єктів транспорту та допоміжної інфраструктури»), що безпосередньо спожили заявлені позивачем обсяги природного газу.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позовних вимог, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (позивач/Оператор ГТС) до 01.01.2020 виконував функції оператора газотранспортної системи - суб`єкта господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників) (п. 19 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» (далі - Закон).

Частиною першою статті 20 Закону встановлено, що оператор газотранспортної системи на виключних засадах відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, дотримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію, газотранспортної системи з метою задоволення очікуваного попиту об`єктів ринку природного газу на послуги транспортування природного газу, враховуючи поступовий розвиток ринку природного газу.

Відповідно до пунктів 4, 10 ч. 2 ст. 22 Закону з метою виконання функцій, передбачених ч. 1 ст. 20 цього Закону, оператор газотранспортної системи зобов`язаний здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб, вживати інших заходів, необхідних для безпечної та стабільної роботи газотранспортної системи, що передбачені цим Законом або не суперечать законодавству.

На позивача як Оператора ГТС покладено обов`язок здійснення балансування газотранспортної системи, чим згідно з п. 5 глави 1 Розділу І є діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування.

Позивач в рамках здійснення балансування газотранспортної системи здійснює, зокрема, фізичне балансування, чим є заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме: необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу (п. 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС).

Пунктом 10 розділу XIII Кодексу встановлено, що Оператор ГТС для забезпечення власної господарської діяльності (у тому числі для балансування, власних виробничо-технічних потреб, покриття витрат та виробничо-технологічних витрат) придбаває природний газ у власника природного газу (у тому числі у газовидобувного підприємства, оптового продавця, постачальника) на загальних підставах та ринкових умовах.

На виконання наведених положень законодавства та для належного здійснення фізичного балансування у січні 2017 року позивач отримав в газотранспортній системі обсяг природного газу в розмірі 731439,744 тис. куб. м згідно з актом приймання-передачі газу від 31.01.2017, оформленого з ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за договором купівлі-продажу природного газу від 31.01.2017 №-ВТВ.

Цей обсяг природного газу позивач отримав у власність від продавців безпосередньо в газотранспортній системі у віртуальній торговій точці (віртуальна точка, на якій відбувається передача природного газу), чим відповідно до п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС є точка входу/виходу в газотранспортній системі з невизначеним фізичним розташуванням, на якій здійснюються торгові та інші комерційні операції на ринку природного газу між оптовими продавцями та оптовими покупцями/постачальниками природного газу та відносно якої оператор газотранспортної системи здійснює адміністрування таких точок.

Згідно з Кодексом ГТС для здійснення транспортування природного газу для визначеного споживача, необхідним є наявність суб`єкта ринку природного газу, який повинен був подати оператору газотранспортної системи (позивачу) відповідну номінацію та здійснити передачу на вході до газотранспортної системи відповідних обсягів природного газу.

Публічне акціонерне товариство «Київгаз» надало позивачеві звіти про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках та зведені реєстри місячних обсягів газу, що подані в точку виходу до газорозподільної системи ПАТ «Київгаз» за квітень-червень 2016 року, звіти (алокації) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Київгаз», між замовниками послуги транспортування (постачальниками) та звіти про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Київгаз», між замовниками послуги транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів (споживачів) за січень-серпень 2017 року та березень-квітень 2018 року, відповідно до яких, серед іншого, в січні 2017 року споживач - комунальне підприємство «Київпастранс» в особі відокремленого підрозділу комунального підприємства «Київпастранс» «Дирекція по будівництву та утриманню об`єктів транспорту та допоміжної інфраструктури», спожило 12,762 тис.куб метрів природного газу, постачальником якого було ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Водночас для відбору відповідачем у січні 2017 року природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є позивач, через газорозподільну систему, оператором якої є AT «Київгаз», відповідач повинен мати постачальника відповідних обсягів природного газу, а за його відсутності відповідач не мав підстав здійснювати відбір природного газу та повинен був самостійно припинити власне газоспоживання як це передбачено абз. 2 п. 3 гл. 5 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2494, та п. 10 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2496.

Позивач встановив відсутність замовників послуг транспортування та фактичної передачі в порядку, визначеному Кодексом ГТС будь-яким суб`єктом ринку природного газу (зокрема будь-яким постачальником) в обсязі 12,762 тис.м.куб у січні 2017 року на вході до газотранспортної системи для його подальшого транспортування для комунального підприємства «Київпастранс» в особі відокремленого підрозділу комунального підприємства «Київпастранс» «Дирекція по будівництву та утриманню об`єктів транспорту та допоміжної інфраструктури» (далі - відповідач/споживач).

Оскільки ані відповідач, ані жоден із інших суб`єктів ринку природного газу для його транспортування відповідачу в січні 2017 року фізично не подавали до газотранспортної системи природний газ, то відбір 12,762 тис.куб. метрів природного газу відповідачем був здійснений з обсягів природного газу позивача, які ним були придбані та подані до газотранспортної системи на виконання функцій Оператора ГТС, що підтверджується вищевказаними актом приймання-передачі та договором закупівлі.

З огляду на викладене відповідач без будь-яких правових підстав здійснив відбір 12,762 тис.м.куб. природного газу, що підтверджується звітом про поділ фактичного обсягу природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Київгаз», між замовниками послуги транспортування (постачальниками) за січень 2017 року, в якому в графі «Фактично спожитий обсяг за місяць Всього» по рядку «Категорія/Назва постачальника» вказано фактично відібраний відповідачем з газотранспортної системи в січні 2017 року обсяг природного газу в розмірі 12,762 тис.куб. метрів.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідач набув природний газ позивача в січні 2017 року в обсязі 12,762 тис. куб. м. природного газу без будь-яких правових підстав.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідач спожив 12,762 тис. куб. м. природного газу, внаслідок чого таке майно не може бути повернуте в натурі, враховуючи відсутність вказаних обсягів природного газу в газових сховищах, який би належав відповідачу.

За таких обставин відповідач повинен відшкодувати позивачу 165593,08 грн (12,762 тис.куб. м.*12 975,48 грн (ціна природного газу у липні 2021 року на Українській енергетичній біржі - https://www.ueex.com.ua/exchange- quotations/?y=2021&m=07&d=01).

Вирішуючи питання позовної давності суд виходить з такого.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності, відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із статтями 257, 258 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Суд встановив, що позивач дізнався про особу, яка порушила його права, 24.06.2021 - дата набрання законної сили рішенням у справі № 910/11215/18 від 27.01.2021.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позов акціонерного товариства «Укртрансгаз» до комунального підприємства «Київпастранс» в особі відокремленого підрозділу комунального підприємства «Київпастранс» «Дирекція по будівництву та утриманню об`єктів транспорту та допоміжної інфраструктури».

Стягнути з комунального підприємства «Київпастранс» в особі відокремленого підрозділу комунального підприємства «Київпастранс» «Дирекція по будівництву та утриманню об`єктів транспорту та допоміжної інфраструктури» (Набережне шосе, 2, м Київ, 04070, код 31725604) на користь акціонерного товариства «Укртрансгаз» (Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021, код 30019801) 165593,08 грн боргу, 2483,90 грн судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 28.12.2021.

Суддя С. А. Ковтун