ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2021 р. Справа№ 910/7827/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гарник Л.Л.

суддів: Копитової О.С.

Отрюха Б.В.

секретар судового засідання Ковган О.І.

за участю представників учасників справи відповідно до протоколу судового засідання від 08.12.2021

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.06.2021

у справі № 910/7827/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укіо Банк Лізинг" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Ніколаєвої І.В.

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Каменяр",

2. ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрос-Нафта"

про спростування майнових дій боржника

в межах справи № 910/7827/17

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укіо Банк Лізинг"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/7827/17 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укіо Банк Лізинг" (далі - ТОВ "Укіо Банк Лізинг") про банкрутство на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою Господарського суду міста Києва від 19.06.2017.

У квітні 2018 року, в межах справи про банкрутство ТОВ "Укіо Банк Лізинг", ліквідатор банкрута Ніколаєва І.В. звернулась до Господарського суду міста Києва із заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Каменяр", (далі ТОВ "Каменяр") про спростування майнових дій боржника, що полягають у знятті з обліку у зв`язку з передачею у власність відповідача техніки, а саме: навантажувача фронтального JCB 456 ZX, заводський номер НОМЕР_1 та екскаватора гусеничного JCB JS 330 ME, заводський номер НОМЕР_2 , на підставі ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.11.2018 у справі №910/7827/17 заяву задоволено та спростовано майнові дії ТОВ "Укіо Банк Лізинг", що полягають у знятті з обліку у зв`язку з передачею у власність ТОВ "Каменяр" техніки, а саме: - навантажувача фронтального JCB 456 ZX, заводський номер НОМЕР_1 та екскаватора гусеничного JCB JS 330 ME, заводський номер НОМЕР_2 .

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 у справі №910/7827/17 ухвалу Господарського суду м. Києва від 19.11.2018 скасовано; прийнято нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Постановою Верховного Суду від 30.10.2019 скасовано постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.11.2018 у справі № 910/7827/17, справу у скасованій частині направлено на новий розгляд до Господарського суду м. Києва.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована наступним.

Розглядаючи заяву ліквідатора банкрута - ТОВ "Укіо Банк Лізинг" про спростування майнових дій боржника щодо зняття з обліку техніки, а саме, навантажувача фронтального JCB 456 ZX, заводський номер НОМЕР_1 та екскаватора гусеничного JCB JS 330 ME, суди як першої так і апеляційної інстанцій залишили поза увагою, що ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом регулює саме відносини, які виникли між боржником, кредитором та іншими особами з приводу дій боржника щодо розпорядження своїм майном, вчинених в період до порушення справи про банкрутство або після порушення справи про банкрутство, так як дана норма закону визначає підстави оспорювання майнових дій боржника, з метою забезпечення збереження або повернення майна боржника, у разі його вибуття, до ліквідаційної маси.

Також суди першої та апеляційної інстанції не надали належної оцінки як доводам ліквідатора боржника, так і запереченням інших осіб, а отже не встановили чи оспорювані дії боржника, які полягали у знятті з обліку вказаної техніки, мають сумнівний характер, переслідували мету обмеження інтересів кредиторів, містять елементи зловживання правом боржника, як власника цього майна та призвели до негативного фінансового стану боржника.

А відтак, суди попередніх інстанцій належним чином не перевірили наявність чи відсутність підстав, для задоволення чи відмови у задоволенні зазначеної заяви ліквідатора, оскільки статтею 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено спеціальні підстави, за наявності яких можливе, зокрема, спростування майнових дій боржника у справах про банкрутство.

Висновки суду, як першої так і апеляційної інстанцій зроблено без належного дотримання вимог ст.ст. 2, 73,74, 86 ГПК України, за відсутності дослідження всіх наявних у матеріалах справи доказів, доводів та заперечень сторін, що унеможливило встановлення обставин, які мають значення для даної справи, а тому вони є передчасними.

Зазначені порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи та є підставою для скасування прийнятих у справі судових рішень.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про обґрунтованість та доведеність вимог ліквідатора банкрута - ТОВ "Укіо Банк Лізинг", викладених у заяві про спростування майнових дій боржника щодо зняття з обліку зазначеної техніки, на підставі ст. 20 Закону про банкрутство, з огляду лише на факт, що цю техніку знято з обліку неуповноваженою особою з порушенням вимог законодавства, після порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Укіо Банк Лізинг" та відкриття щодо останнього ліквідаційної процедури, а також висновок апеляційного господарського суду щодо відсутності правових підстав для задоволення зазначеної заяви ліквідатора банкрута про спростування майнових дій боржника - ТОВ "Укіо Банк Лізинг" у зв`язку з недоведеністю, не можна визнати законними, обґрунтованими та такими, що зроблені на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин справи та вимог закону.

З урахуванням викладеного Верховний Суд зазначив, що при новому розгляді справи суду, слід врахувати вище викладене, повно та всебічно дослідити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, доводам та запереченням сторін, перевірити чи обраний спосіб захисту шляхом спростування майнових дій боржника, саме зняття з обліку зазначеної сільськогосподарської техніки, призведе до захисту порушених, на думку ліквідатора банкрута, прав та інтересів боржника - ТОВ "Укіо Банк Лізинг" та кредиторів і в залежності від встановленого та вимог закону, постановити законне та обґрунтоване рішення.

При новому розгляді даної справи ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.02.2020 позов ТОВ "Укіо Банк Лізинг" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Ніколаєвої І.В. до ТОВ "Каменяр" про спростування майнових дій боржника залишено без розгляду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2020 ухвалу Господарського суду м. Києва від 17.02.2020 про залишення позову без розгляду у справі № 910/7827/17 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 28.04.2020 касаційну скаргу ТОВ "Укіо Банк Лізинг" задоволено; постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2020 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 у справі № 910/7827/17 скасовано; справу №910/7827/17 в скасованій частині направлено для розгляду до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована наступним.

Суди в оскаржуваних судових рішеннях не зазначили у чому полягають перешкоди для розгляду та вирішення спору у даній справі по суті заявлених вимог через неявку представника позивача, а також не мотивували неможливості або наявності перешкод для розгляду спору за наявними матеріалами справи, враховуючи те, що місцевим господарським судом здійснювався новий розгляд справи у зв`язку із скасуванням Верховним Судом попередніх судових рішень.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 316 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду, а відтак, залишення позову без розгляду під час нового розгляду справи унеможливлює обов`язковість виконання вказівок суду вищої інстанції.

Крім того, залишення без розгляду позовної заяву ліквідатора ТзОВ "Укіо Банк Лізинг" про спростування майнових дій боржника у зв`язку з нез`явлення позивача (його представника) у судове засідання, зроблено судами попередніх інстанцій без врахування особливостей розгляду справи про банкрутство, передбачених законодавством про банкрутство, чим обмежено позивача реалізувати своє право на отримання судового захисту при зверненні із позовною заявою, метою якої є не спростування майнових дій боржника саме по собі, а є захист прав та інтересів боржника - ТзОВ "Укіо Банк Лізинг" та кредиторів шляхом повернення до ліквідаційної маси певного майна боржника.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Не врахування особливостей розгляду справи про банкрутство, передбачених законодавством про банкрутство, не виконання вказівок суду вищої інстанції призвело до невірного застосування норми процесуального права, наслідком чого став передчасний висновок про залишення позову без розгляду.

Водночас помилковими є аргументи касаційної скарги про неможливість застосування пункту чотири частини 1 статті 226 ГПК України на стадії підготовчого провадження з огляду на правовий висновок Верховного Суду у постанові від 06.11.2019 у справі № 904/2423/18.

Під час нового розгляду, господарському суду належить врахувати вище викладене, повно та всебічно перевірити фактичні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, доводам та запереченням сторін, виконати вказівки, викладені у постанові Верховного Суду від 30.10.2019 у даній справі, і в залежності від встановленого, вимог закону, врахувавши правові позиції суду касаційної інстанції, постановити законне і обґрунтоване рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2021 у справі № 910/7827/17:

- задоволено повністю позовну заяву;

- визнано недійсними правочини ТОВ «Укіо Банк Лізинг», що полягають у вчиненні від імені позивача дій, а саме знятті в Головному управлінні Держпродспоживслужби в м. Києві з обліку техніки, а саме:

навантажувача фронтального JCB 456 ZX (заводський номер НОМЕР_3 );

екскаватора гусеничного JCB JS330 ME (заводський номер НОМЕР_2 ) та передачі вказаного майна у власність ОСОБА_1 ;

- стягнуто з ТОВ "Каменяр" на користь ТОВ «Укіо Банк Лізинг» витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762 грн.

- стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укіо Банк Лізинг" витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762 грн.

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.06.2021 у справі № 910/7827/17, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована неправильним застосуванням місцевим господарським судом норм матеріального права - ч. 1 ст. 42 КУПБ, порушенням норм процесуального права - ч. 3 ст. 46, ст. 48 ГПК України, що виразилося у неправомірному залученні ОСОБА_1 відповідачем у справі та неприпиненні процесуальних маніпуляцій позивача, який під час нового розгляду справи змінив предмет позовних вимог.

Заперечуючи правильність висновків суду першої інстанції, скаржник зазначає, що судом не враховано наступні обставини справи:

- зняття з обліку спірних машин не є правочином, не впливає на виникнення чи припинення права власності боржника та не пов`язано з моментом переходу права власності;

- рішенням Господарського суду міста Києва від 23.06.2021 у справі № 910/7827/17 відмовлено у задоволенні позову ТОВ "Укіо Банк Лізинг" до ОСОБА_2 , ТОВ "Каменяр", ТОВ "Агрос-Нафта" про визнання недійсною додаткової угоди від 10.03.2017, укладеної з ТОВ "Укіо Банк Лізинг", ТОВ "Каменяр", ОСОБА_2 та ТОВ "Агрос-Нафта";

- згідно з вказаним рішенням суду встановлено, що майно позивача, що було передано у фінансовий лізинг ТОВ «Каменяр», зокрема, навантажувач фронтальний JCB 456 ZX та екскаватор гусеничний JCB JS 330 ME перебуває у власності ОСОБА_1 ;

- часткове прощення боргу позивачем та передача права власності на предмет лізингу відбувалось за згодою кредиторів - ЗАТ «Укіо банко різікос капітало валдимас», АТ «Укіо банкас»;

- відповідно до умов договору від 13.30.2017, укладеного позивачем та ЗАТ «Укіо банко різікос капітало валдимас», на користь останнього відступлено право вимоги за договором фінансового лізингу від 04.10.2012 № КL121007;

- в матеріалах справи відсутні докази наявності збитків боржнику або кредиторам внаслідок оспорюваного правочину.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Гарник Л.Л. (головуючий суддя), Буравльов С.І., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відкрито апеляційне провадження, справу призначено до розгляду.

У зв`язку з перебуванням у відпустці суддів Буравльова С.І., Пашкіної С.А., відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2021, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Гарник Л.Л. (головуючий суддя), Копитова О.С., Отрюх Б.В.

18.10.2021 від ТОВ «Укіо Банк Лізинг» надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін як таку, що є законною та обґрунтованою.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2021 розгляд справи відкладено.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції, - зміні чи скасуванню, з наступних підстав.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у ній, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18).

Відповідно до приписів частин першої та третьої статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами частини 1 статті 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 6 статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.04.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019 (далі КУПБ).

З дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУПБ господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує, зокрема, спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КУПБ правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам.

Матеріалами справи підтверджується, що 23.04.2018 ліквідатор ТОВ "Укіо Банк Лізинг" на підставі статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" звернувся із заявою про спростування майнових дій боржника - ТОВ "Укіо Банк Лізинг", що полягають у знятті з обліку у зв`язку з передачею у власність відповідача техніки, а саме: навантажувача фронтального JCB 456 ZX, заводський номер НОМЕР_1 , та екскаватора гусеничного JCB JS 330 ME, заводський номер НОМЕР_2 .

22.12.2020 ліквідатор ТОВ "Укіо Банк Лізинг" звернувся із заявою про уточнення позовних вимог та на підставі статті 42 КУПБ звернувся із заявою про визнання недійсними правочинів банкрута, що полягають у вчиненні від його імені дій, а саме зняття в Головному управлінні Держспоживслужби в м. Києві з обліку техніки, а саме: навантажувача фронтального JCB 456 ZX, заводський номер НОМЕР_1 , та екскаватора гусеничного JCB JS 330 ME, заводський номер НОМЕР_2 .

Отже, предметом судового розгляду у цій справі є позовні вимоги про визнання недійсними вказаних правочинів банкрута.

Заява ліквідатора мотивована тим, що під час здійснення ліквідаційної процедури ліквідатором банкрута - ТОВ "Укіо Банк Лізинг" встановлено, що ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 07.07.2015 у справі №752/9780/14-ц затверджено мирову угоду, укладену між ТОВ "Укіо Банк Лізинг" та ТзОВ "Каменяр", ОСОБА_1 та ТОВ "Агрос-Нафта". Предметом даного врегулювання є виконання зобов`язань, що випливають з укладеного між ТОВ "Укіо Банк Лізинг" та ТОВ "Каменяр" 04.10.2012 договору фінансового лізингу №KL 121007, а також договорів поруки, укладених 04.10.2012 з третіми особами. При цьому, зазначеною ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва встановлено суму грошових зобов`язань перед позивачем на відповідний період, а також передбачено, що підставами переходу права власності на майно (предмет фінансового лізингу) є здійснення всіх платежів. Однак, у встановлений в ухвалі суду строк грошові зобов`язання перед позивачем не виконано, право власності на предмет лізингу до відповідача не перейшло, а відтак засновником боржника було безпідставно прийнято рішення про зняття з обліку з передачею відповідачу права власності двох одиниць техніки: навантажувача фронтального JCB 456 ZX, заводський номер НОМЕР_1 та екскаватора гусеничного JCB JS 330 ME, заводський номер НОМЕР_2 .

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та визнається учасниками справи ТОВ «УКІО БАНК ЛІЗИНГ» вчинено дії по зняттю з обліку та подальшою передачею техніки у власність на користь ОСОБА_1 , а саме: навантажувача фронтального JCB 456 ZX та екскаватора гусеничного JCB JS 330 М.

До вчинення відповідних дій згідно з ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 07.07.2015 у справі №752/9780/14-ц визнано мирову угоду, укладену між ТОВ «УКІО БАНК ЛІЗИНГ» та ТОВ «КАМЕНЯР», ОСОБА_1 та ТОВ «АГРОС-НАФТА».

Предметом досягнутого врегулювання є виконання зобов`язань, що випливають з укладеного 04.10.2012р. між позивачем та відповідачем договору фінансового лізингу №KL 121007, а також договорів поруки, укладених 04.10.2012р. з третіми особами.

Відповідно до умов договору фінансового лізингу №KL 121007 позивач передав у фінансовий лізинг ТОВ «КАМЕНЯР» майно, а саме: мобільну щокову дробарку TEREX PEGSON ХА 400 на гусеничному ходу; конусну дробарку TEREX PEGSON Maxtrak 1000 на гусеничному ходу; грохот POWERSCREEN CHIEFTAIN 2100 3D на гусеничному ходу; навантажувач фронтальний JCB 456 ZX; гусеничний екскаватор.

Зазначеною ухвалою суду встановлено суму грошових зобов`язань перед позивачем на відповідний період, а також передбачено, що підставами переходу права власності на майно (предмет фінансового лізингу) є здійснення всіх платежів.

Встановивши відповідні обставини справи, з урахуванням положень ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг», згідно яких позивач як лізингодавець наділений правом вимагати повернення предмета лізингу в разі невиконання чи прострочення виконання грошових зобов`язань лізингоодержувачем за договором лізингу, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки у встановлений строк грошові зобов`язання перед позивачем не виконано, право власності на предмет лізингу до ТОВ «КАМЕНЯР» (лізингоодержувач) та ОСОБА_1 відповідно не перейшло.

Заяви на зняття з обліку вказаної техніки банкрута подано ОСОБА_3 , який діяв на підставі протоколу зборів учасників ТОВ «УКІО БАНК ЛІЗИНГ» від 23.10.2017 №08, наказу від 23.10.2017, довіреності від 23.10.2017№Д 026/17, довідки з ЄДРПОУ від 12.04.2013.

Судом першої інстанції, з урахуванням положень ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» щодо правових наслідків визнання банкрутом та припинення повноважень органів управління банкрута відносно управління банкрутом та розпорядження його майном, обґрунтовано встановлено, що зборами учасників прийнято рішення відносно майна, що повинне включатись до складу ліквідаційної маси банкрута та безпідставно надано повноваження ОСОБА_3 на зняття техніки з обліку та передачу її у власність, у зв`язку з чим відбулося неправомірне зняття з обліку 2 одиниць техніки боржника, наслідком чого є зменшення ліквідаційної маси боржника, що свідчить про порушення його прав та прав його кредиторів.

З наведених підстав колегія суддів погоджується з висновком про те, що зняття з обліку техніки неуповноваженою від імені ТОВ "Укіо Банк Лізинг" особою свідчить про порушення вимог Закону про банкрутство, а також вказує на порушення вимог до правочину, визначених ст. 203 ЦК України.

За обставин, встановлених в результаті дослідження усієї сукупності наявних матеріалів справи, з урахуванням приписів статей 79, 86 86 ГПК України щодо оцінки доказів, колегія суду дійшла висновку про доведення суду порушення з боку відповідачів його прав та охоронюваних законом інтересів та наявність підстав для задоволення вимог ліквідатора ТОВ «Укіо Банк Лізинг».

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У справі, що розглядається, скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

Аргументи скаржника щодо неврахування судом першої інстанції рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2021 у справі № 910/7827/17 та установлених цим судовим рішенням обставин щодо перебування спірного майна у власності ОСОБА_1 , стосуються питань, які не входять до предмета доказування у даній справі та не впливають на результат розгляду даної справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи щодо неправомірності дій позивача щодо зміни предмету позову, а також залучення судом першої інстанції ОСОБА_1 відповідачем у справі, спростовуються тим, що необхідність вчинення відповідних дій обумовлена зміною положень законодавства у ході розгляду судом заяви банкрута про спростування майнових дій боржника.

До того ж, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги в основному є ідентичними доводам відповідача, яким судом першої інстанції надана належна оцінка, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення суду відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.06.2021 у справі № 910/7827/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 13.01.2022.

Головуючий суддя Л.Л. Гарник

Судді О.С. Копитова

Б.В. Отрюх