ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року Справа № 915/187/21

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Пилипась В.О.

представника позивача: Шевчука С.О.,

представника відповідача-1: Ревенко І.Л.,

представника відповідача-2: не з`явився,

перекладача: Миснікової Т.І. - посв. №103-19 від 01.01.2019,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Миколаївської міської ради

(54001, м.Миколаїв, вул.Адміральська, буд.20; ідент.код 26565573; електронна адреса (підписка): ІНФОРМАЦІЯ_1; ІНФОРМАЦІЯ_2)

до відповідача-1: Миколаївського учбово-виробничого підприємства Українського

товариства глухих (54039, м.Миколаїв, вул.10 Військова, буд.63; ідент.код

03972695; електронна адреса (підписка): ІНФОРМАЦІЯ_3),

до відповідача-2: Всеукраїнської громадської організації інвалідів "Українське товариство

глухих" (03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.74; ідент.код 00021344),

про: зобов`язання передати у власність територіальної громади гуртожитку,-

в с т а н о в и в:

16.02.2021 за вхід.№2428/21 Миколаївська міська рада звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №725/02.02.01-22/02.06/14/21 від 04.02.2021 до Миколаївського учбово-виробничого підприємства Українського товариства глухих та Всеукраїнської громадської організації інвалідів "Українське товариство глухих", в якій просить суд зобов`язати Миколаївське учбово-виробниче підприємство Українського товариства глухих передати у власність територіальної громади м.Миколаєва в особі Миколаївської міської ради гуртожиток за адресою: м.Миколаїв, вул.Південна, буд.37.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачі відмовляються передати будівлю гуртожитку у комунальну власність міста, а тому мешканці позбавлені можливості реалізувати цивільні права на приватизацію займаних ними кімнат в гуртожитку відповідно до положень Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків".

Ухвалою суду від 22.02.2021 даний позов залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

04.03.2021 від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання вимог, викладених в ухвалі суду від 22.02.2021.

Ухвалою суду від 12.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 12.04.2021.

09.04.2021 від Всеукраїнської громадської організації інвалідів "Українське товариство глухих" до суду надійшло клопотання №01/01-32-юр від 03.04.2021 (вх№5302/21 від 09.04.2021) про відкладення розгляду справи.

Також від відповідача-2 до суду надійшов відзив на позовну заяву №01/01-31-юр від 03.04.2021 (вх.№5303/21 від 09.04.2021).

Відповідач-2 у відзиві проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що спірний гуртожиток не входив до статутного фонду (капіталу) під час приватизації чи корпоратизації, в іншій спосіб не відчужувався. Право приватної власності на спірний гуртожиток відповідачем не оформлювалось. Гуртожиток збудовано у 1968 році за радянських часів і за загальнодержавні кошти. Отже, будівля гуртожитку лише перебуває на балансі Миколаївського УВП УТОГ, що підтверджується випискою з балансової відомості обліку основних засобів Миколаївського- УВП УТОГ та рішенням виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих №792 від 20.05.1968 «Про затвердження акту державної комісії з прийняття в експлуатацію гуртожитку на 112 чоловік з 20-ма вбудованими квартирами УВП УТОГ. Отже даний гуртожиток, що на балансі підприємства не підлягає передачі у власність територіальних громад.

Крім того, відповідного п.4 ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» його дія не поширюється на гуртожитки, побудовані або придбані за радянських часів (до 1 грудня 1991 року) приватними або колективними власниками за власні або залучені кошти (крім гуртожитків, що були включені до статутних капіталів організацій, створених у процесі приватизації чи корпоратизації, у тому числі тих, що у подальшому були передані до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в іншій спосіб). З огляду на те, що будівля гуртожитку у м.Миколаєві була побудована за кошти Українського товариства глухих як громадської організації у 1968 році та не була в подальшому включена до статутних капіталів організацій, створених у процесі приватизації чи корпоратизації, у тому числі тих, що у подальшому були передані до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в іншій спосіб, дія зазначеного закону не поширюється на правовідносини, що стосуються зазначеної будівлі.

12.04.2021 від Миколаївської міської ради до суду надійшла заява (вх№5350/21 від 12.04.2021) про перенесення розгляду справи.

Ухвалою суду від 12.04.2021 продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів та відкладено розгляд справи на 19.05.2021.

Ухвалою суду від 05.05.2021 було продовжено відповідачу строк встановлений судом для подання відзиву на позовну заяву до 18.05.2021.

У підготовчих засіданнях 19.05.2021, 14.06.2021, 06.07.2021, 13.07.2021, 10.08.2021 розгляд справи відкладався.

У підготовчому засіданні 31.08.2021 судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача №35 від 11.06.2021 (вх. №9010/21 від 14.06.2021) про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 31.08.2021 також закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на 11.10.2021.

У судових засіданнях 11.10.2021, 11.11.20201, 17.11.2021 розгляд справи відкладався.

Під час розгляду справи представники сторін підтримали свої доводи та заперечення висловлені у позові та запереченнях проти позову.

У судовому засіданні 08.12.2021 судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників учасників справі, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступні обставини.

Рішенням Миколаївської міської ради від 29.05.2001 №30/32 «Про надання згоди на прийняття об`єктів права державної власності» у п.6 було вирішено надати згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади м.Миколаєва гуртожитків та об`єктів комунального призначення, що їх обслуговують, які знаходяться на балансі Миколаївського УВП УТОГ.

Рішенням Миколаївської міської ради від 21.07.2004 №22/32 надано згоду на прийняття першого під`їзду гуртожитку, розташованого за адресою: м.Миколаїв, вул.Південна, 37 до комунальної власності територіальної громади м.Миколаєва.

Постановою Центрального правління Українського товариства глухих від 30.07.2004 №142 Миколаївському УВП УТОГ надано дозвіл на передачу першого під`їзду гуртожитку. Рішень щодо передачі другого під`їзду вказаного гуртожитку не приймалося,

3 01.01.2009 набув чинності Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», який передбачає передачу гуртожитків як цілісних майнових комплексів, така передача у власність територіальних громад здійснюється за рішенням законного власника гуртожитку (чи уповноваженої власником особи) або за рішенням суду.

Згідно п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передача житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.14 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» гуртожитки (як об`єкти нерухомого майна, житлові комплекси та/або їх частини), на які поширюється дія цього Закону, передаються у власність відповідних територіальних громад згідно з цим Законом у порядку та строки, визначені затвердженою законом Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад.

На виконання вимог Закону №500-VI, рішенням Миколаївської міської ради №44/23 від 04.03.2010 була затверджена Програма передачі гуртожитків до комунальної власності територіальної громади м.Миколаєва на 2010-2014, відповідно до якої спірний гуртожиток включено до переліку гуртожитків, що підлягає передачі до комунальної власності.

Позивач зазначає, що відповідачі відмовляються передати будівлю гуртожитку у комунальну власність, тому позивач позбавлений можливості реалізувати цивільні права на приватизацію займаних третіми особами кімнат в гуртожитку відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Станом на дату подання позову передача гуртожитку не здійснена через відмову відповідачів, що стало підставою звернення позивача до суду.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Рішенням виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих №792 від 30.05.1968 «Про затвердження акту державної комісії з прийняття в експлуатацію гуртожитку на 112 чол. з 20-ма вбудованими квартирами УВП УТОГ по вул.Носенко, 37» (нині Південна), будівля гуртожитку за адресою м.Миколаїв, вул.Південна, 37 передана Миколаївському учбово-виробничому підприємству Українського товариства глухих, де перебуває на обліку основних засобів підприємства до теперішнього часу.

Зазначений гуртожиток є п`ятиповерховим будинком з двома вхідними під`їздами. Перший під`їзд це двокімнатні квартири, загальна кількість яких налічує 20 квартир, а в другому під`їзді розташовані кімнати по коридорному типу.

Пунктом 6 рішення Миколаївської міської ради №30/32 від 29.05.2001 «Про надання згоди на прийняття об`єктів права державної власності» вирішено надати згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Миколаєва гуртожитків та об`єктів комунального призначення, що їх обслуговують, які знаходяться на балансі Миколаївського УВП УТОГ.

Рішенням Миколаївської міської ради №22/32 від 21.07.2004 «Про надання згоди на прийняття об`єктів права державної та іншої власності» за зверненням Миколаївського УВП УТОГ надано згоду на прийняття до комунальної власності першого під`їзду гуртожитку, розташованого за адресою: м.Миколаїв, вул.Південна, 37 та об`єктів комунального призначення, що його обслуговують та знаходяться на балансі Миколаївського УВП УТОГ.

Постановою Центрального правління Українського товариства глухих №142 від 30.07.2004 Миколаївському УВП УТОГ надано дозвіл на передачу першого під`їзду гуртожитку.

Рішень про передачу другого під`їзду вказаного гуртожитку не приймалося.

Позивачем направлялись на адресу відповідача листи щодо надання згоди на передачу гуртожитку у власність територіальної громади м.Миколаєва, однак УТОГ повідомило Миколаївську міську раду, що V пленум Центрального правління ВГОІ «УТОГ» вирішив, що гуртожитки, які перебувають у господарському віданні та на балансі підприємств чи регіональних організацій УТОГ не підлягають приватизації та передачі у власність місцевих територіальних громад.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» №500-VI від 04.09.2008 (із змінами та доповненнями) (надалі - Закон №500-VI), сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу.

Сфера дії Закону поширюється на гуртожитки, які є об`єктами права державної чи комунальної власності, та гуртожитки, які перебувають у повному господарському віданні чи в оперативному управлінні підприємств, установ, організацій з управління житловим фондом незалежно від форми власності, крім гуртожитків, що знаходяться на балансі військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України та Міністерства внутрішніх справ України.

Закон не поширюється на гуртожитки, що на законних підставах знаходяться у приватній власності, у тому числі ті, що передані територіальним громадам у постійне чи тимчасове користування.

Відповідно до ч.4 ст.1 Закону №500-VI, дія Закону також не поширюється на гуртожитки, побудовані або придбані за радянських часів (до 1 грудня 1991 року) приватними або колективними власниками за власні або залучені кошти (крім гуртожитків, що були включені до статутних капіталів організацій, створених у процесі приватизації чи корпоратизації, у тому числі тих, що у подальшому були передані до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб).

Згідно п.2) ч.1 ст.1-1 Закону №500-VI під гуртожитками, включеними до статутних капіталів слід розуміти гуртожитки, збудовані за радянських часів (до 1 грудня 1991 року) за загальнодержавні кошти (у тому числі за кошти державних і колективних підприємств та організацій), що були включені до статутних капіталів (фондів) господарських товариств та інших організацій, створених у процесі приватизації (корпоратизації) колишніх державних (комунальних) підприємств (організацій), у тому числі ті, що в подальшому були передані до статутних капіталів (фондів) інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до п.1.6 Статуту Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Українське товариство глухих» (надалі - Статут УТОГ) (т.1 а.с.66-82), останнє є непідприємницькою (неприбутковою) організацією, основною метою якої не є отримання прибутку.

Основною метою статутної діяльності УТОГ є соціальний захист глухих та надання їм допомоги у захисті законних прав та інтересів (п.2.1 Статуту УТОГ).

Завданнями статутної діяльності УТОГ є виявлення на території України та облік осіб з порушенням слуху та залучення їх у члени УТОГ, забезпечення правової та соціальної захищеності осіб з інвалідністю зі слуху; сприянні особам з інвалідністю зі слуху у їх реабілітації та інтеграції у суспільстві (п.2.2 Статуту УТОГ).

Забезпечення правової та соціальної захищеності осіб з інвалідністю зі слуху здійснюється, зокрема, на основі безперешкодного працевлаштування на роботу на підприємствах і в організаціях УТОГ; сприяння у працевлаштуванні поза системою УТОГ (п.2.3 Статуту УТОГ).

З метою виконання своїх статутних завдань УТОГ має право: створювати в установленому законодавством порядку структурні підрозділи зі статусом чи без статусу юридичної особи, які необхідні для виконання статутних завдань; створювати підприємства зі статусом юридичної особи, через які здійснювати підприємницьку, зовнішньоекономічну та іншу виробничо-комерційну діяльність. При цьому, нормативна кількість осіб з інвалідністю зі слуху встановлюється президією ЦП УТОГ і повинна складати не менше 75% від кількості працюючих на підприємстві; будувати та утримувати житлові будинки та гуртожитки для проживання працівників УТОГ та членів їхніх сімей (п.2.5 Статуту УТОГ).

Відповідачі зазначають, що будівля гуртожитку за адресою: м.Миколаїв, вул.Носенко, 37 (нині Південна, 37) була побудована за рахунок Українського товариства глухих та введена в експлуатацію у 1968 році, в підтвердження чого суду надані:

- рішення виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих №162 від 24.02.1965 «Об отводе земельного участка Николаевскому учебно-производственному предприятию глухих под строительство общежития на 286 человек по ул.Чайковского в г.Николаеве» (т.1 а.с.221) та актом відводу від 04.03.1965 (т.1 а.с.222);

- «Архитектурно-планировочное задание» та «Плановое задание» від 22.03.1065 на будівництво гуртожитку та житлового будинку Українського товариства глухих у м.Миколаєві по вул.Чайковського (межує з вул.Носенко) у м.Миколаєві (т.1 а.с.223);

- Проектно-кошторисна документація на будівництво гуртожитку та житлового будинку Українського товариства глухих у м.Миколаєві по вул.Носенка (т.2 а.с.86-101);

- рішення виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих №792 від 30.05.1968 «Про затвердження акту державної комісії з прийняття в експлуатацію гуртожитку на 112 чол. з 20-ма вбудованими квартирами УВП УТОГа по вул.Носенко, 37» (т.2 а.с.102);

- Акт державної комісії з прийняття в експлуатацію гуртожитку на 112 місць та 20 квартир УВП УТОГа по вул.Носенко, 37 (т.1 а.с.224-227);

- довідка Миколаївського УВП УТОГ №18 від 16.04.2021 про перебування гуртожитку на балансі Миколаївського УВП УТОГ (т.1 а.с.149).

Вказані обставини не заперечені та не спростовані позивачем.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Виходячи з предмету спору, саме на позивача у даній справі покладено обов`язок довести поширення дії Закону №500-VI на гуртожиток по вул.Південна, 37, який він просить зобов`язати передати у власність територіальної громади.

Належних та допустимих доказів того, що спірний гуртожиток було побудовано за державні кошти, а не за кошти колективного власника - громадської організації, позивачем суду не надано.

Посилання позивача на постанову Миколаївського апеляційного суду від 22.09.2020 у справі №489/5400/19, в якій зазначено, що сфера дії Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" поширюється на майно державної форми власності (гуртожитки), яке перебуває у повному господарському віданні Миколаївського УВП УТОГ, а, отже, дія цього Закону поширюється і на частину спірного гуртожитку, як на преюдиційний факт у даній справі судом відхиляється, виходячи з того, що у рішеннях першої та другої інстанцій у справі №489/5400/19 судами встановлені не обставини, а надана правова оцінка певному факту - рішенню виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих №792 від 30.05.1968 «Про затвердження акту державної комісії з прийняття в експлуатацію гуртожитку на 112 чол. з 20-ма вбудованими квартирами УВП УТОГа по вул.Носенко, 37».

Суд зазначає, що згідно ч.7 ст.75 ГПК України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Що стосується позиції відповідачів з приводу не поширення дії Закону №500-VI на правовідносини сторін щодо спірної будівлі, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно рішення виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів №592 від 25.11.1993, визнано гуртожиток по вул.Південна, 37 житловими будинками для тимчасового мешкання малих сімей (т.2 а.с.85).

Відповідно до довідки №1461 від 24.12.2003 Фонд комунального майна Миколаївської міської ради підтвердив, що будинок розташований за адресою вул.Південна, 37, не є комунальною власністю територіальної громади м.Миколаєва (т.1 а.с.270).

Відповідно до п.18.9 Статуту нерухоме майно та земельні ділянки, що обліковуються на балансах структурних підрозділів і підприємств УТОГ, незалежно від джерела їх придбання, є виключно власністю Українського товариства глухих.

При цьому, відповідно до п.3.1 Статуту Миколаївського УВП УТОГ (надалі - Статут) (т.1 а.с.199-204) зазначене підприємство створено, зокрема, з метою навчання інвалідів зі слуху доступним для них професіям, їх раціонального працевлаштування, професійної, соціальної і трудової реабілітації.

Єдиним засновником та одноосібним власником Миколаївського УВП УТОГ є Всеукраїнська громадська організація інвалідів «Українське товариство глухих» (п.1.2 Статуту).

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основними видами діяльності Миколаївського УВП УТОГ є: виробництво меблів; виробництво готових текстильних виробів (крім одягу); виробництво дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів; виробництво гофрованого паперу та картону; паперової та картонної тари тощо.

При розгляді справи представником відповідача-1 повідомлено суду, що для виконання статутних завдань, навчання інвалідів та їх працевлаштування, Миколаївське УВП УТОГ повинно мати можливість забезпечити інвалідів та їх родини, які не мають власного житла, але працюють в Миколаївському УВП УТОГ, орендованим житлом. Саме таким чином підприємство використовує наявні у спірному гуртожитку приміщення. В якості прикладу відповідачем надано суду типовий договір найму (оренди) житлового приміщення в гуртожитку УТОГ (т.2 а.с.72-74).

Відповідачі зазначають, що протягом всього періоду існування УТОГ, закріплені за ними будівлі гуртожитків будувались за рахунок коштів Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Українське товариство глухих». Підприємства УТОГ акціонерними товариства ніколи не були, акції не випускали, а їх статутні капітали при створенні (реорганізації) не формувались; приватизація (корпоратизація) вказаних підприємств також не було, тому будівлі гуртожитків не могли бути включені до статутних капіталів. Спірний гуртожиток побудовано до 1 грудня 1991 року на власні кошти колективного власника - Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Українське товариство глухих», яка не віднесена до суб`єктів державної чи комунальної власності; замовником будівництва та постійним землекористувачем земельної ділянки під ним було Миколаївське УВП УТОГ; гуртожиток введено в експлуатацію та одразу поставлено на баланс Миколаївського УВП УТОГ. В подальшому, правовий статус вказаного гуртожитку не змінювався, приватизації чи корпоратизації Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Українське товариство глухих» чи створених нею підприємств (у тому числі Миколаївського УВП УТОГ), не відбувалось; відчуження спірного гуртожитку, тобто переходу прав власності на нього від однієї особи до іншої, також не відбувалось.

Позивачем вказані обставини не заперечені та не спростовані.

У відповідності до ст.79 ГПК України, наявність обставин, на які сторона посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження таких обставин, є більш вірогідними, ніж докази, надані на їх спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що докази, надані відповідачами, є більш вірогідними, ніж доводи позивача, який не надав належних доказів будівництва гуртожитка державним чи комунальним підприємством за державні кошти, або подальше включення гуртожитку до статутних капіталів організацій, створених у процесі приватизації чи корпоратизації.

Враховуючи вищевикладене, та виходячи з аналізу п.2) ч.1 ст.1-1 та ч.4 ст.1 Закону №500-VI, суд вважає, що дія вказаного Закону не поширюється на гуртожиток, розташований за адресою: м.Миколаїв, вул.Південна, 37.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

У відповідності до ст.129 ГПК України у разі відмови в позові судові витрати підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2021 року.

Суддя М.В. Мавродієва