РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.12.2021Справа № 910/17504/21

За позовом Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод"

до Міністерства оборони України

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Радецька Ю.О.

Представники учасників справи:

від позивача Хаупшева Л.М. (представник за довіреністю);

від відповідача Глазунов М.Ю. (згідно витягу з ЄДР).

В судовому засіданні 23.12.2021 року, відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представників позивача та відповідача, що повне рішення буде складено 11.01.2022 року.

СУТЬ СПОРУ:

29 жовтня 2021 року до Господарського суду міста Києва від Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" (позивач) надійшла позовна заява № 02/2089 від 22.10.2021 року до Міністерства оборони України (відповідач) про стягнення фактично понесених витрат на капітальний ремонт транспортних засобів військового призначення у розмірі 562 809,90 грн. (п`ятсот шістдесят дві тисячі вісімсот дев`ять гривень 90 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час виконання державного контракту № 342/3/5/17/78 від 22.12.2017 року орієнтовна ціна, зазначена при укладенні контракту визначалась на підставі висновку філії ПЗ № 637 (2017), зазнала суттєвих змін через зростання вартості складових послуг, закупівельних комплектуючих, комунальних тарифів, підвищення розміру мінімальної заробітної плати з 01.01.2018 року, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на свою користь фактично понесені витрати на капітальний ремонт транспортних засобів військового призначення у розмірі 562 809,90 грн.

Відповідач проти позовних вимоги заперечив, мотивуючи це тим, що перегляд ціни контракту є правом замовника, а не його обов`язком; акт № 10 приймання виконаних робіт (наданих послуг) від 26.10.2018 року на загальну суму 11 101 305,90 грн. підписаний замовником з урахуванням протоколу розбіжностей від 26.10.2018 року; згідно протоколу розбіжностей від 26.10.2018 року замовником визнана сума вартості робіт у розмірі 10 538 496,00 грн.; сума у розмірі 562 809,90 грн. є спірною та замовником не визнається; виконавець не попередив замовника про неможливість проведення ремонту виробів та не відмовився від виконання контракту.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/17504/21, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження в закритому судовому засіданні, підготовче засідання призначено на 30.11.2021 року.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 30.11.2021 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/17504/21 до судового розгляду по суті на 23.12.2021 року.

В судовому засіданні 23.12.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив та просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.12.2017 року між Державним підприємством "Житомирський бронетанковий завод" (надалі - позивач, виконавець) та Міністерством оборони України (надалі - відповідач, замовник) укладено державний контракт на виконання робіт (надання послуг) за державним оборонним замовленням № 342/3/5/17/78 (надалі - контракт), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується у 2017-2018 роках за завданням замовника з дотриманням вимог законодавства виконати роботи (надати послуги) з ремонту і технічного обслуговування транспортних засобів військового призначення (50630) за номенклатурою, етапами, в обсягах та у строки, які зазначені у календарному плані надання послуг (додаток 1 до контракту), що є невід`ємною частиною цього контракту, а замовник зобов`язується прийняти через філію представництва замовника № 637 та вантажоодержувача та оплатити їх.

Орієнтовна вартість робіт (послуг) за контрактом визначена в пункті 2.1. контракту.

Відповідно до пункту 2.2. контракту орієнтовна вартість послуг з ремонту виробів встановлена сторонами на підставі розрахунково-калькуляційних матеріалів (далі - РКМ) з визначення орієнтовної ціни ремонту одиниці виробів складених виконавцем відповідно до вимог нормативно-правових актів з питань планування, обліку і розрахунку собівартості робіт та з урахуванням висновків філії ПЗ № 637 від 10.02.2017 № 53, від 07.02.2017 № 46 про рівень орієнтовної ціни разом з аналізом елементів витрат, складеного на підставі проведеного РКМ з визначення орієнтовної ціни закупівлі послуг за контрактом.

Орієнтовна ціна зафіксована у протоколі погодження орієнтовної ціни на надання послуг з ремонту виробів.

Орієнтовна вартість послуг за одиницю виробу є базовою для визначення вартості продукції на момент укладення контракту та досягнення домовленостей про договірну ціну.

Згідно з пунктом 2.3. контракту орієнтовна вартість послуг за контрактом не може бути перевищена виконавцем, при цьому норми витрат за статтями калькуляції та економічні показники (трудомісткість, відсотки додаткової заробітної плати, загальновиробничі, адміністративні витрати), визначені у РКМ, не можуть бути перевищені.

В обґрунтованих випадах при зміні тарифів, ціна на матеріали та покупні комплектуючи вироби, інших складових собівартості продукції, у разі якщо вплив на такі зміни знаходиться поза межами компетенції сторін контракту та обумовлений прийняттям відповідних законодавчих та нормативно-правових актів, за вмотивованим рішенням замовника, як виключення, ціна контракту може бути переглянута з метою недопущення зриву виконання контракту, та неналежного забезпечення потреб Збройних Сил України.

Перегляд орієнтовної вартості послуг здійснюється не пізніше ніж за 1 місяць до закінчення терміну надання послуг на підставі письмового звернення однієї із сторін.

Перегляд орієнтовної вартості послуг здійснюється відповідно до спільного рішення, яке затверджується сторонами на підставі висновку філії ПЗ № 637, складеного за результатами перевірки та аналізу РКМ щодо фактичних та очікуваних витрат. Очікувані витрати не повинні перевищувати 20 відсотків від загальної вартості виробу.

За результатами перегляду орієнтовної вартості послуг сторони вносять зміни в календарний план надання послуг щодо кількості, вартості та термінів надання послуг на решту виробів.

Пунктом 2.4. контракту встановлено, що замовник оплачує вартість послуг за договірною ціною, встановленою сторонами та зафіксованою у протоколі погодження договірної ціни.

За умовами пункту 2.7. контракту у разі коли фактичні витрати виконавця на надання послуг перевищують її орієнтовну вартість, замовник не зобов`язаний оплачувати таке перевищення.

Позивач вказує, що орієнтовна ціна, зазначена при укладенні контракту, визначалась на підставі висновку філії ПЗ № 637 від лютого 2017 року, та в подальшому зазнала суттєвих змін, у зв`язку із зростанням вартості складових послуг, закупівельних комплектуючих, комунальних тарифів, підвищення розміру мінімальної заробітної плати з 01.01.2018 року тощо.

Так, у зв`язку із зростанням цін, позивач, на виконання пункту 2.3. контракту, звернувся до відповідача з листом від 09.02.2018 року № 01-11/420 про перегляд орієнтовної ціни на виконання робіт. Вказаним листом позивач серед іншого просив ініціювати складання спільного рішення щодо внесення змін у контракт.

Листом від 04.04.2018 року № 164 позивачу направлено висновок філії 637 військового представництва Міністерства оборони України щодо визначення рівня орієнтовної ціни на капітальний ремонт.

У подальшому, у межах визначеного п. 2.3. контракту, строку, позивачем направлялись замовнику листи № 01-11/1737 від 14.06.2018 року, № 01-11/2225 від 25.07.2018 року про необхідність зміни орієнтовної ціни, однак замовником заходи до прийняття спільного рішення та підписання додаткової угоди не вжито, відповідні зміни до контракту не внесені.

26.10.2018 року між сторонами підписано протокол розбіжностей до акту № 10 приймання виконаних робіт (наданих послуг) на заміну акту № 10 приймання виконаних робіт (наданих послуг) від 26.10.2018 року, відповідно до якого вартість робіт у редакції виконавця становить 11 101 305,90 грн. з ПДВ; вартість робіт у редакції замовника становить 10 538 496,00 грн. Відтак, різниця у сумі 562 809,90 грн. дорівнює різниці між фактичними витратами виконавця на ремонт виробів та орієнтовної вартості, визначеної у Протоколі погодження орієнтовної ціни на поставу (закупівлю) продукції за державним оборонним замовленням.

Позивач стверджує, що відсутність змін щодо орієнтовної ціни на послуги з ремонту виробів спричинило тяжкі фінансові наслідки у вигляді невідшкодування замовником понесених виконавцем фактичних витрат на ремонт виробів, оскільки при визначенні договірної та фактичної ціни послуг замовником взято орієнтовну вартість послуг, визначену контрактом, що не враховує подальші суттєві зміни у собівартості складових послуг з ремонту.

Позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на свою користь 562 809,90 грн. різниці між фактичними витратами виконавця на ремонт виробів та орієнтовної вартості, визначеної в Протоколі погодження орієнтовної ціни на поставку (закупівлю) продукції за державним оборонним замовленням.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є змішаним договором, в якому містяться елементи договору підряду та договору про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до норм статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Статтею 844 Цивільного кодексу України визначено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.

Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.

У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у зв`язку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов`язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи.

Підрядник, який своєчасно не попередив замовника про необхідність перевищення приблизного кошторису, зобов`язаний виконати договір підряду за ціною, встановленою договором.

Підрядник не має права вимагати збільшення твердого кошторису, а замовник - його зменшення в разі, якщо на момент укладення договору підряду не можна було передбачити повний обсяг роботи або необхідні для цього витрати.

У разі істотного зростання після укладення договору вартості матеріалу, устаткування, які мали бути надані підрядником, а також вартості послуг, що надавалися йому іншими особами, підрядник має право вимагати збільшення кошторису. У разі відмови замовника від збільшення кошторису підрядник має право вимагати розірвання договору.

Зі змісту державного контракту вбачається, що ціна контракту може бути переглянута за вмотивованим рішенням замовника, як виключення, з метою недопущення зриву виконання контракту, та неналежного забезпечення потреб Збройних Сил України.

Як свідчать матеріали справи, орієнтовна ціна, зазначена при укладенні контракту визначалась на підставі висновку філії ПЗ № 637 від лютого 2017 року.

З доводів позивача вбачається, що в подальшому орієнтовна ціна зазнала суттєвих змін через зростання вартості складових послуг, закупівельних комплектуючих, комунальних тарифів, підвищення розміру мінімальної заробітної плати з 01.01.2018 року відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» та інше.

Так, з метою дотримання умов п. 2.3. контракту з питання перегляду орієнтовної вартості послуг, 09.02.2018 року за вих. № 01-11/420 позивачем на адресу замовника було направлено лист, який останнім отримано 22.02.2018 року за вх. № 2090, з повідомленням про необхідність перегляду орієнтовної ціни на виконання робіт згідно контракту. Відповідні РКМ з визначенням обгрунтованої нової орієнтовної ціни капітального ремонту військової техніки за контрактом передано на розгляд філії ПЗ № 637.

Зазначеним листом від 09.02.2018 року позивачем пропонувалось замовнику після надання філією 637 ВП МОУ (філія ПЗ № 637) висновку щодо визначення орієнтовної ціни послуг до державного контракту № 342/3/5/17/78 від 22.12.2017 року ініціювати складення спільного рішення щодо внесення змін до контракту.

Листом від 14.04.2018 року № 164 позивачу направлено висновок філії 637 ВП МОУ щодо визначення рівня орієнтовної ціни на капітальний ремонт.

Судом встановлено, що у межах визначеного п. 2.3. контракту строку, позивачем направлялись замовнику листи від 14.06.2018 року № 01-11/1737, від 25.07.2018 року № 01-11/2225 про необхідність зміни орієнтовної ціни, однак замовником заходи до прийняття спільного рішення та підписання додаткової угоди не вжито, відповідні зміни до контракту не внесені.

За змістом ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

З матеріалів справи вбачається, що актом № 10 приймання виконаних робіт (наданих послуг) від 26.10.2018 року, за підписом представників виконавця (позивача) та замовника (відповідача) зафіксовано факт виконання робіт позивачем за державним контрактом, загальна вартість яких становить 11 101 305,90 грн. з ПДВ.

Зазначений акт № 10 приймання виконаних робіт (наданих послуг) від 26.10.2018 року є додатком № 5 до державного контракту та підписаний представником замовника (відповідача) з врахуванням протоколу розбіжностей.

Протоколом № 10 від 26.10.2018 року, що є додатком № 3 до державного контракту, сторони погодили договірну ціну на надання послуг з капітального ремонту виробів за державним оборонним замовленням, загальна вартість робіт становить 11 101 305,90 грн. з ПДВ.

Відповідно до протоколу розбіжностей від 26.10.2018 року, що підписаний представниками позивача та відповідача, сума у розмірі 562 809,90 грн. дорівнює різниці між фактичними витратами виконавця на ремонт виробів та орієнтовної вартості, визначеної у протоколі погодження орієнтовної ціни на поставку (закупівлю продукції (виконання робіт, надання послуг) за державним оборонним замовленням (за статтями калькуляції), та є спірною.

Водночас суд враховує, що позивач звертався до суду з вимогами про визнання укладеною додаткової угоди до державного контракту на виконання робіт (надання послуг) за державним оборонним замовленням № 342/3/5/17/78 від 22.12.2017 року про новий розмір ціни на послуги по ремонту виробів у зв`язку з зростанням вартості складових послуг, закупівельних комплектуючих, комунальних тарифів та ін.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.06.2019 року у справі № 910/17154/18 у позові про визнання додаткової угоди укладеною відмовлено.

При цьому вказаним рішенням позивачу роз`яснено, що вірним способом захисту прав позивача в даному випадку буде звернення останнього до суду із вимогами про стягнення додатково понесених витрат при виконанні умов укладеного між сторонами спору договору.

Аналізуючи зазначене, суд вважає, що оскільки пунктом 2.2. контракту була встановлена орієнтована вартість послуг з ремонту виробів на підставі розрахунково-калькуляційних матеріалів (РКМ) з урахуванням Висновків філії ПЗ №637 від 07.02.2017 року № 46 та від 10.02.2017 року № 53, тому у позивача була відсутня можливість заздалегідь, майже за рік, передбачити зростання рівня фактичних витрат.

Порядок врегулювання спірного питання щодо перегляду ціни контракту передбачена пунктом 2.3., в якому зазначається, що в обгрунтованих випадках при зміні тарифів, цін на матеріали та комплектуючі вироби, інших складових собівартості продукції, у разі, якщо вплив на такі зміни знаходиться поза межами компетенції сторін контракту та обумовлений прийняттям відповідних законодавчих та нормативно-правових актів, за вмотивованим рішенням замовника ціна контракту може бути переглянута з метою недопущення зриву контракту та належного забезпечення потреб Збройних Сил України.

Окрім того, суд приймає до уваги доводи позивача, що зупинення виконання робіт до узгодження із замовником збільшення кошторису було неможливе в інтересах замовника з огляду на важливість державного оборонного замовлення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що ремонт виробу завершено, виріб передано до ЗСУ, факт виконання ремонту техніки на суму 11 101 305,90 грн. не заперечується сторонами. Акт приймання виконаних робіт є належним доказом визначення вартості виконаних робіт за державним контрактом, будь-який інший документ, що складається за результатами виконання робіт з визначенням вартості виконаних робіт, державним контрактом не передбачений.

Таким чином, сума фактичних витрат на виконання капітального ремонту техніки матеріалами справи підтверджена, відповідачем не спростована, не відшкодована та підлягає стягненню з відповідача в розмірі 562 809,90 грн.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги встановлені судом факти та обставини, що були наведені вище, суд дійшов висновку, що викладені відповідачем у відзиві заперечення на позов не спростовують зазначених позивачем в позові доводів за встановлених вище судом фактів та обставин.

З приводу висвітлення всіх доводів відповідача суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 року Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 8442,15 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Міністерства оборони України (ідентифікаційний код 00034022, адреса: 03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6) на користь Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" (ідентифікаційний код 07620094, адреса: 12441, Житомирська обл., смт. Новогуйвинське, вул. Дружби народів, 1) грошові кошти: фактично понесені витрати на капітальний ремонт транспортних засобів військового призначення - 562 809,90 грн. (п`ятсот шістдесят дві тисячі вісімсот дев`ять гривень 90 копійок) та судовий збір - 8442,15 грн. (вісім тисяч чотириста сорок дві гривні 15 копійок).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11.01.2022р.

Суддя О.В. Котков