номер провадження справи 12/167/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2021 Справа № 908/2538/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

розглянувши матеріали справи № 908/2538/21

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (04112, м. Київ, вул. Теліги Олени, буд. 6, літ. В)

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (69068, м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, буд. 34)

про стягнення 127400,00 грн.

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою від 19.08.2021 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації в сумі 127400,00 грн.

При цьому в прохальній частині поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2021 вищевказану позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2538/21, присвоєно справі номер провадження 12/167/21, визначено здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Вказаною ухвалою запропоновано відповідачу не пізніше п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; проте не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позов із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та заперечень щодо її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд господарським судом справи № 908/2538/21, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення останньому копії ухвали суду від 07.09.2021.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у строк, встановлений судом не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 08.11.2021.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Позов мотивовано тим, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА», далі Страховик (позивач у справі), та ОСОБА_1 , далі Страхувальник, укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 005051/4615/0000002 від 17.03.2020, далі - Договір, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом «ВМW Х5», 2019 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , та прикріплених до нього зовні та всередині додатковим обладнанням.

Відповідно до п. 1.2.7. Договору строк дії договору з урахуванням розділу 3 Договору: з 00 год. 00 хв. 18.03.2020 р. до 24 год. 00 хв. 17.03.2021 р.

22.01.2021 об 11:30 в м. Дніпро по вул. Шмідта, буд. 8 «а» сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «ВМW Х5», державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та «Маzdа СХ-5», державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ТДВ "СК "Кредо" згідно полісу № АР/1330289. Факт настання дорожньо - транспортної пригоди підтверджено довідкою № 256905 про дорожньо-транспортну пригоду, в якій зазначено, що дорожньо - транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п. 12.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 та інших нормативних актів та внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 п. 10.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 та інших нормативних актів.

Відповідно до постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2021 у справі № 204/1707/21 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2021 у справі № 204/751/21 винним у вчиненні вказаної дорожньо - транспортної пригоди визнано ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Маzdа СХ-5», державний номер НОМЕР_2 . В постанові зазначено, що в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, тілесних ушкоджень не спричинено.

Позивач в позові зазначає, що в результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "УНІКА" транспортний засіб «ВМW Х5», державний номер НОМЕР_1 , який належить Страхувальнику на праві приватної власності.

Вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу на підставі рахунку офіційного ділера ВМW «АВТ Баварія-Дніпропетроськ» № ВL000007443 від 04.02.2021 склала 130769,66 грн.

Відповідно до акту виконаних робіт офіційного ділера ВМW «АВТ Баварія-Дніпропетроськ» № IN000005001 від 23.01.2021, підписаного між ОСОБА_1 та представником офіційного ділера, вартість наданих послуг склала 2318,40 грн.

За страховим випадком позивачем складено страховий акт № 00400032 від 24.02.2021, та було визначено суму страхового відшкодування на підставі розрахунку страхового відшкодування в розмірі 133 088,06 грн.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 перерахував «АВТ Баварія-Дніпропетроськ» кошти в сумі 2318,40 грн. за ремонт та техобслуговування, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 23.01.2021.

На підставі вищевказаних документів Страховик здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 130769,66 грн. шляхом перерахування на рахунок «АВТ Баварія-Дніпропетроськ», що підтверджується платіжним дорученням № 203726 від 25.02.2021. Разом з тим Страховик здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 2318,40 грн. на користь ОСОБА_1 , що підтверджується платіжним доручення № 203748 від 25.02.2021.

З посиланням на ті обставини, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Маzdа СХ-5», державний номер НОМЕР_2 , на момент вчинення ДТП була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АР № 1330289, враховуючи ліміт полісу № АР/1330289 за шкоду, завдану майну в результаті ДТП, яка становить 130 000,00 грн. та франшизу в розмірі 2 600,00 грн., позивач наполягає на стягненні з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 127400,00 грн.

Регресна вимога (заява на виплату страхового відшкодування) № 29560 від 10.03.2021 про здійснення відшкодування шкоди в розмірі 66544,03 грн. була надіслана позивачем відповідачу на адресу: 69068, м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, буд. 34.

На підтвердження факту отримання відповідачем вказаної регресної вимоги позивач надав суду копію рекомендованого повідомлення, з якого вбачається вручення 18.03.2021 представнику відповідача кореспонденції.

Позивач в позові вказує, що відповідач страхове відшкодування в сумі 127400,00 грн. не сплатив, що стало причиною звернення із вказаним позовом до суду.

Оскільки вимоги заяви про виплату страхового відшкодування за № 29560 від 10.03.2021 залишились невиконаними з боку відповідача позивач намагається стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 127400,00 грн. в примусовому порядку.

Надавши правову кваліфікацію правовідносинам сторін, оцінивши подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

За своєю правовою природою між сторонами склалися правовідносини, пов`язані з виконанням умов договорів страхування, сторони досягли всіх їх істотних умов, а саме відносно предмету страхування, у тому числі страхової суми, дотримали його письмову форму, а тому відповідно до вимог ст. ст. 16 Закону України "Про страхування", приписів статей 627, 629, 979 ЦК України, ст. ст. 180, 181 ГК України вони вважаються укладеними. Право регресної вимоги позивача передбачено ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. ст. 993, 1166, 1191 ЦК України.

Так, статтею 27 Закону України "Про страхування" № 85/96-ВР від 07.03.1996 та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток, що кореспондується з вимогами статті 1166 ЦК України.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Так, в якості доказів на підтвердження розміру страхового відшкодування потерпілій особі, позивачем надано:

- рахунок № ВL000007443 від 04.02.2021 офіційного ділера ВМW «АВТ Баварія-Дніпропетроськ» на суму 130769,66 грн.;

- акт виконаних робіт № IN000005001 від 23.01.2021 офіційного ділера ВМW «АВТ Баварія-Дніпропетроськ» на суму 2318,40 грн.;

- страховий акт № 00400032 від 24.02.2021, відповідно до якого розмір страхового відшкодування становить 133088,06 грн.

В підтвердження завданих пошкоджень автомобілю «ВМW Х5», державний номер НОМЕР_1 , позивачем надана довідка № 256905 про дорожньо-транспортну пригоду, протокол огляду транспортного засобу від 25.01.2021, складений представником Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" Гончаровим О.П. за участю водія транспортного засобу ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до заяви страхувальника - ОСОБА_1 про подію № 00400032 від 25.01.2021, останній просив позивача виплатити страхове відшкодування на СТО - АВТ-Баварія.

В матеріалах справи міститься рахунок № ВL000007443 від 04.02.2021 офіційного ділера ВМW «АВТ Баварія-Дніпропетроськ», за яким вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВМW Х5», державний номер НОМЕР_1 , складає 130769,66 грн.

Разом з тим відповідно до підписаного ОСОБА_1 та представником офіційного ділера ВМW «АВТ Баварія-Дніпропетроськ» акта виконаних робіт № IN000005001 від 23.01/2021, вартість виконаних робіт склала 2318,40 грн.

Докази у справі свідчать, що позивач згідно оформлених вище документів, погоджених зі Страхувальником, перерахував страхове відшкодування в сумі 2318,40 грн. на користь ОСОБА_1 , та кошти в розмірі 130769,66 грн. (разом 133088,06 грн.) на розрахунковий рахунок «АВТ Баварія-Дніпропетроськ», що підтверджується платіжними дорученнями № 203748 від 25.02.2021 та № 203726 від 25.02.2021.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Згідно із частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Обов`язковість звернення позивача до страховика, в якого застрахована цивільно-правова відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП, з вимогою щодо отримання суми виплаченого страхового відшкодування чинним законодавством не передбачена. Вказана позиція також викладена в Оглядовому листі Вищого господарського суду України № 01-06/15/2014 від 14.01.2014 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з правовідносин страхування". Натомість перехід до позивача права вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки узгоджується із вищевказаними нормами.

Отже, в даному випадку позивач отримав право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов`язаний звертатися до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплатити матеріальне відшкодування.

В матеріалах справи міститься регресна вимога (заява про виплату страхового відшкодування) № 29560 від 10.03.2021 позивача, адресована відповідачу, в якій позивач просив здійснити відшкодування шкоди в розмірі 66544,03 грн. На підтвердження факту отримання відповідачем вказаної регресної вимоги позивач надав суду копію рекомендованого повідомлення, з якого вбачається вручення 18.03.2021 представнику відповідача кореспонденції.

У зв`язку з відсутністю регресної виплати зі сторони відповідача позивач у даній справі реалізував своє право вимоги про стягнення суми невиплаченого страхового відшкодування шляхом подання даного позову до господарського суду, що узгоджується з приписами статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування".

У частині 1 статті 1188 Цивільного кодексу України зазначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина 1 статті 1191 Цивільного кодексу України). Отже, підставою для звернення страховика з регресною вимогою є саме виконання ним обов`язку з відшкодування шкоди за іншу особу.

З урахуванням приписів статей 993, 1191 Цивільного кодексу України слід зазначити, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до страховика, який здійснив обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Тобто визначальним моментом для звернення з такою вимогою є сам факт виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування.

Таким чином, в розумінні статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 4 статті 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до пункту 36.2. статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" № 1961-ІV від 01.07.2004 страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Із положень вказаної норми Закону вбачається, що під оціненою шкодою в ньому розуміється також і шкода, щодо якої страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування без проведення оцінки та без експертизи пошкодженого майна.

Так, відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 22.2. статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" визначено, що відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Як визначено в абзаці 1 пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

В даному випадку позивач здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 2318,40 грн. на користь ОСОБА_1 , та в розмірі 130769,66 грн. (разом 133088,06 грн.) на розрахунковий рахунок «АВТ Баварія-Дніпропетроськ», що підтверджується платіжними дорученнями № 203748 від 25.02.2021 та № 203726 від 25.02.2021.

Згідно із частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 133088,06 грн. право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, що кореспондується із приписами ст. 993 ЦК України.

Приписи статті 9 Закону України "Про страхування" № 85/96-ВР від 07.03.1996 та статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлюють поняття франшизи, а саме франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами підпункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Вина водія автомобіля «Маzdа СХ-5», державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 у вчиненні ДТП встановлена постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2021 у справі № 204/751/21, засвідчена копія якої міститься в матеріалах справи. Зокрема вказаною постановою встановлено, що 22 січня 2021 року об 11 годині 35 хвилин в м. Дніпро, вул. Шмідта, буд. 8 «а», водій ОСОБА_2 , керуючи авто «Маzdа СХ-5», номерний знак НОМЕР_2 , під час здійснення маневру не переконався, що це буде безпечно та здійснив зіткнення з авто «ВМW Х5», номерний знак НОМЕР_1 , яке перебувало під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, тілесних ушкоджень не спричинено. При цьому ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.1. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов`язковим для господарського суду в розумінні вимог ч. 4 статті 75 ГПК України щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Так, з наявного в матеріалах справи полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АР № 001330289, яким застрахований автомобіль «Маzdа СХ-5», державний номер НОМЕР_2 , вбачається, що він застрахований ТДВ «СК «Кредо», франшиза складає 2600,00 грн., та поліс є діючим станом на 22.01.2021 (дату настання дорожньо-транспортної пригоди).

З наданого позивачем до матеріалів справи полісу серії АР № 001330289 вбачається, що ліміт відповідальності за шкоду майну складає 130 000,00 грн.

Таким чином, наявними у справі доказами доведено, що цивільно-правова відповідальність власника та володільця автомобіля «Маzdа СХ-5», державний номер НОМЕР_2 , на момент вчинення ДТП була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо».

Відтак, оскільки до позивача перейшло право регресних вимог до відповідача, враховуючи ліміт відповідальності за шкоду майну (130 000,00 грн.) та франшизу за полісом серії АР № 001330289 (2600,00 грн.), розмір страхового відшкодування, яке зобов`язаний відшкодувати відповідач складає 127400,00 грн.

Отже, в даному випадку саме відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності автомобіля «Маzdа СХ-5», державний номер НОМЕР_2 , має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП в межах фактичних витрат, а позивач, як особа, яка виплатила страхове відшкодування набув право вимоги, яке ця особа має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили згідно вимог ч. 2 статті 86 ГПК України. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем доведений факт заподіяння шкоди, в розумінні вимог статті 1166 ЦК України, і її розмір, та право регресної вимоги суми в розмірі 127400,00 грн. на підставі статті 27 Закону України "Про страхування", статті 993 ЦК України. Відповідач докази сплати страхового відшкодування на користь позивача суду не надав, заявлених до нього вимог не спростував.

За такими обставинами, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про стягнення страхового відшкодування в сумі 127400,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору в сумі 2270,00 грн. покладаються на відповідача у справі - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» згідно із п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно із ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому судом враховано, що поняття особи, яка є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-VI від 05.07.2012 року, де зазначено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

В прохальній частині поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу в розмірі 6000,00 грн.

В якості підтвердження витрат на послуги адвоката позивач надав договір про надання правової допомоги № 1/20ю від 31.12.2020, далі Договір № 1/20ю, укладений між АБ «Адвокатське бюро Олександра Лисова «Еквіт» в особі керуючого бюро адвоката Лисова Олександра Олександровича, далі Бюро, та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА», далі Клієнт, відповідно до п. 1.1., 3.1. якого Бюро приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а Клієнт приймає на себе наступні зобов`язання, зокрема: відшкодувати витрати, понесені Бюро під час виконання останнім доручення Клієнта, Клієнт зобов`язується прийняти виконану роботу Бюро та оплатити її у розміри та строки, встановлені в даному Договорі.

Умовами п. 4.1. - 4.5. Договору № 1/20ю визначено, що ціна договору складається з вартості юридичних послуг, що зазначаються в додатковій угоді до цього договору. Така угода може бути викладена у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін. Вартість наданої юридичної допомоги Бюро визначає самостійно після одержання від Клієнта замовлення на надання юридичної допомоги, та виставляє Клієнту відповідний рахунок. Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 5-ти днів з моменту отримання Клієнтом рахунку від Бюро. Такий рахунок за вибором Бюро може бути надіслано поштовою кореспонденцією та/або поданий до канцелярії - Клієнта. Співробітники Бюро надають юридичну допомогу Клієнту, передбачену умовами даного Договору, в робочий час, тобто з 09.00 годин до 18.00 годин у робочі дні, визначені згідно чинного трудового законодавства України. Оплата за надання юридичних послуг у неробочий час здійснюється у подвійному розмірі. За результатами надання юридичної допомоги складається акт прийому-передачі послуг, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті прийому-передачі наданих послуг вказується обсяг наданої Бюро юридичної допомоги, її вартість та ідентифікація. Акт передачі наданих послуг передається до канцелярії Клієнта Бюро особисто, або надсилається поштовою кореспонденцією.

Згідно із п. 6.1., 6.2. Договору № 1/20ю цей договір діє з моменту погодження сторонами усіх істотних умов і його підписання сторонами договору. Дія договору припиняється 31.12.2021 року.

До вказаного договору між його сторонами був підписаний Додаток № 1, відповідно до п. 1 якого Клієнт доручає АБ «Адвокатське Бюро Олександра Лисова «ЕКВІТ» в особі керуючого бюро адвоката Лисова О.О. надати послуги щодо проведення допустимих законодавством України дій, спрямованих на повернення заборгованості з боржників Клієнта за цивільним або господарським судочинством за таким переліком справ Клієнта, зокрема: справа за ДТП, яке сталося 22.01.2021, страховий акт № 00400032, дата страхового відшкодування 25.02.2021, сума страхового відшкодування 133088,06 грн., страхувальник - ОСОБА_1 . АБ «Адвокатське Бюро Олександра Лисова «ЕКВІТ» в особі керуючого бюро адвоката Лисова О.О., піс ля одержання матеріалів (справ) від Клієнта, Клієнт зобов`язаний здійснити оплату послуг протягом 5 робочих днів на рахунок АБ «Адвокатське Бюро Олександра Лисова «ЕКВІТ» у розмірі 6000 грн. за кожну справу з пе реліку в безготівковій формі на підставі виставленого рахунку АБ «Адвокатське Бюро Олександра Лисова «ЕК ВІТ», яке в свою чергу має здійснити такий чіткий перелік дій по кожній справі окремо, про що в подальшому звітує Клієнту та на вимогу Клієнта надсилає (надає) на його поштову (юридичну) адресу підтверджуючі доку менти та звіт про виконану роботу:

- здійснити повний збір та аналіз усіх документів у кожній справі окремо (за необхідності направити адвокатський запит та отримати платіжне доручення від установи банку на підтвердження виплати страхового відшкодування у кожній справі окремо; за необхідності направити адвокатський запит та отримати постанову суду 1 інстанції та/або апеляційної у адміністративній справі про притягнення винної особи до відповідальності у кожній справі окремо; за необхідності направити адвокатський запит до відповідного підрозділу Національної поліції та отримати розширену Довідку про учасників ДТП у кожній справі окремо; за необхідності направити адвокатський запит до МТСБУ та отримати необхідні відомості про страховика у якого застрахована цивільно-правова відповідальність винува тця ДТП) із розрахунку 1 година по кожній справі окремо, що тарифікується за ціною 2000 грн. за одну повну або не повну годину роботи по кожній справі окремо (але не більше однієї години по кожній справі окремо) за даним пунктом правової допомоги;

- дослідження та оцінка переданих Клієнтом до Бюро документів на предмет належності, допусти мості, достовірності цих документів як доказів у судовому провадженні; дослідження та оцінка са мостійно отриманих Бюро документів на предмет належності, допустимості, достовірності цих до кументів як доказів у судовому провадженні, обрання способу захисту прав та інтересів Клієнта. Да ні дії тарифікується за ціною 1000 грн. за повні або не повні 0,5 години роботи по кожній справі ок ремо (але не більше 0,5 години по кожній справі окремо) за даним пунктом правової допомоги;

- написати та подати позови до суду у кожній справі окремо та направити за потреби матеріал відпо відачу у кожній справі окремо (відправка засобами поштового зв`язку або особисто нарочно адвока том) до відповідного суду у кожній справі окремо, із розрахунку 1 година по кожній справі окремо, що тарифікується за ціною 3000 грн. за одну повну або не повну годину роботи по кожній справі ок ремо (але не більше однієї години по кожній справі окремо) за даним пунктом правової допомоги.

Також позивач надав разом із позовом до суду копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № КС 5225/10 від 08.10.2014 та копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги № АІ 1083621 від 01.01.2021 на адвоката Лисова Олександра Олександровича.

Позивач надав до матеріалів справи розрахунок витрат на правову допомогу на загальну суму 6000,00 грн., за надання наступних послуг:

- повний збір та аналіз усіх документів по страховій справі (вартість послуг - 2000,00 грн.);

- дослідження та оцінка переданих Клієнтом до Бюро документів на предмет належності, допусти мості, достовірності цих документів як доказів у судовому провадженні, обрання способу захисту прав та інтересів Клієнта (вартість послуг - 1000,00 грн.);

- написання та подання позовної заяви до суду та копію відповідачу (вартість послуг - 3000,00 грн.).

З матеріалів справи вбачається, що АБ «Адвокатське Бюро Олександра Лисова «ЕКВІТ» був виписаний позивачу рахунок № 128 від 19.08.2021 на оплату за надання правової допомоги за Договором № 1/20ю та Додатком № 1 до нього на суму 6000,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що між АБ «Адвокатське Бюро Олександра Лисова «ЕКВІТ» та Клієнтом був підписаний акт надання послуг № 128 від 19.08.2021 згідно Договору № 1/20ю, за змістом якого Адвокатом надані послуги по страховій справі № 29560 (страховий акт № 00400032):

- повний збір, аналіз та ознайомлення з усіма документами по страховій справі 1 година (вартість послуг - 2000,00 грн.);

- дослідження та оцінка переданих Клієнтом до Бюро документів на предмет належності, допусти мості, достовірності цих документів як доказів у судовому провадженні, обрання способу захисту прав та інтересів Клієнта 1 година (вартість послуг - 1000,00 грн.);

- написання та подання позовної заяви до суду та копію відповідачу 1 година (вартість послуг - 3000,00 грн.). Загальна вартість послуг склала 6000,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що позовна заява від 19.08.2021 оформлена за підписом адвоката Лисова О.О. та подана до господарського суду адвокатом Лисовим О.О.

Згідно із ч. 3-6 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідач будь-яких письмових заперечень щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду не надав.

Враховуючи доведення позивачем факту надання послуг з правової допомоги, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 74, ч. 4 ст. 75, 86, 123, 126, 129, 233, 236, 238, ч. 4 ст. 240, 247-252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (69068, м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, буд. 34, ідентифікаційний код 13622789) на користь:

- Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (04112, м. Київ, вул. Теліги Олени, буд. 6, літ. В, ідентифікаційний код 20033533) страхове відшкодування в сумі 127400 (сто двадцять сім тисяч чотириста) грн. 00 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп., видавши наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України 10.01.2022 року.

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.