ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року Справа № 915/1527/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Семенчук Н.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справу

за позовом: Первомайського міськрайонного центру зайнятості (55213, м. Первомайськ, Миколаївська область, вул. Тараса Шевченка, 18, ; електронна адреса: )

до відповідача: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області (54001, м. Миколаїв, вул. Декабристів, 5, )

про: стягнення 9303,96 грн.

Первомайський міськрайонний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 06-46 від 13.10.2021, в якій просить суд стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області суму виплаченої допомоги по безробіттю за період з 20.06.2012 по 22.10.2012, з 22.11.2012 по 17.12.2012 та з 21.07.2014 по 12.11.2014 в загальному розмірі 9303,96 грн. у зв`язку з поновленням безробітного на службі в органах внутрішніх справ за рішенням суду.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що безробітний ОСОБА_1 , будучи поновленим з 09.04.2012 на службі в органах внутрішніх справ наказом УМВС України в Миколаївській області від 24.11.2014 №303 о/с на підставі постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2014 і перебуваючи на службі в органах внутрішніх справ по 30 липня 2015 року, одночасно перебував на обліку у статусі безробітного у Первомайському МРЦЗ та у періоди з 20.06.2012 по 22.10.2012, з 22.11.2012 по 17.12.2012 та з 21.07.2014 по 12.11.2014 йому нарахована та виплачена допомога по безробіттю на загальну суму 9303,96 грн.

Ухвалою суду від 25.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами, встановлено відповідачу процесуальний строк для подання до суду заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено сторонам процесуальні строки для подання до суду заяв по суті справи.

26.11.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив №1030/27-2021 від 23.11.2021 на позовну заяву.

Ухвалою суду від 25.10.2021 про відкриття провадження у справі відповідачу запропоновано в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали, надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст.165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів на адресу позивача.

Ухвала суду від 25.10.2021 була направлена на поштову адресу відповідача 27.10.2021 та отримана відповідачем 08.11.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ( трек № 084).

Так, строк на подання відзиву - до 23.11.2021 (08.11.2021 +15 днів від дня отримання ухвали суду); відзив на позовну заяву подано відповідачем до суду 26.11.2021.

Отже, судом встановлено, що строк на подання відзиву на позовну заяву пропущений.

03.12.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив №06-54 від 01.12.2021.

Ухвалою суду від 25.10.2021 про відкриття провадження у справі позивачу запропоновано в 5-денний строк від дня отримання відзиву на позов, надати суду відповідь на відзив, оформлену згідно вимог ст.166 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується відповідь позивача, якщо такі докази не надані відповідачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Відзив на позовну заяву позивачем отримано 25.11.2021, про що зазначено у відповіді на відзив.

Так, строк на подання відповіді на відзив - до 30.11.2021 (25.11.2021 +5 днів від дня отримання відзиву); направлення позивачем до суду відповіді на відзив на позовну заяву здійснено 01.12.2021.

Отже, судом встановлено, що строк на подання відповіді на відзив на позовну заяву позивачем пропущений.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Згідно довідки № 53/10800 від 01.06.2012, 09.04.2012 відповідно до наказу начальника УМВС України в Миколаївській області № 22 о/с ОСОБА_1 був звільнений зі служби з органів МВС України з посади начальника СБНОН Первомайського МВ УМВС (а.с.19).

Згідно витягу із наказів Первомайського міськрайонного центру зайнятості про прийняті рішення по особі: ОСОБА_1 ПК №: 00010 (а.с. 37) вбачається наступне:

- ОСОБА_1 був зареєстрований у Первомайському міськрайонному центрі зайнятості як безробітний та останньому було надано статус безробітного з 20.06.2012; призначена допомога по безробіттю з 20.06.2012 по 14.06.2013 (як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу від 6 до 10 років в розмірі 60 % середньомісячної заробітної плати), тривалістю 360 календарних днів та розпочата виплата допомоги по безробіттю з 20.06.2012;

- Наказом Первомайського міськрайонного центру зайнятості від 24.10.2012 № НТ 121024 скорочена виплата допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з 23.10.2012 по 21.11.2012 у зв`язку з недотриманням безробітним рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню;

- Наказом Первомайського міськрайонного центру зайнятості від 22.11.2012 № НТ 121122 поновлена виплата допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з 22.11.2012;

- Наказом Первомайського міськрайонного центру зайнятості від 21.12.2012 № НТ 121221 припинена виплата ОСОБА_1 допомоги по безробіттю з 18.12.2012 у зв`язку з працевлаштуванням безробітного.

За час перебування на обліку у статусі безробітного у Первомайському міськрайонному центрі зайнятості безробітному ОСОБА_1 нарахована та виплачена допомога по безробіттю за період з 20.06.2012 по 22.10.2012 та з 22.11.2012 по 17.12.2012 в сумі 5696,41 грн., що підтверджується наступними документами:

- розрахунком нарахованої та виплаченої допомоги по безробіттю безробітного ОСОБА_1 від 15.07.2021 року (а.с.20);

- відомістю виплат за видами забезпечення № 760 від 21.06.2012 на суму 28 грн. 03 коп. (а.с.21);

- витягом із відомості виплат за видами забезпечення № 790 від 02.07.2012 на суму 13 грн. 04 коп. (а.с.22);

- витягом із відомості нарахування допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги у період професійного навчання за липень 2012 року на суму 780 грн. 33 коп., та 287 грн.49 коп. (а.с.23);

- витягом із відомості виплат за видами забезпечення № 923 від 28.08.2012 на суму 1232 грн. 10 коп. (а.с.24);

- витягом із відомості виплат за видами забезпечення № 995 від 11.09.2012 на суму 944 грн. 61 коп. (а.с.25);

- витягом із відомості виплат за видами забезпечення № 1036 від 01.10.2012 на суму 542 грн. 12 коп. (а.с.26);

- відомістю виплат за видами забезпечення № 1062 від 11.10.2012 на суму 394 грн. 27 коп. (а.с.27);

- відомістю виплат за видами забезпечення № 1132 від 31.10.2012 на суму 461 грн. 95 коп. (а.с. 28);

- витягом із відомості виплат за видами забезпечення № 1213 від 03.12.2012 на суму 19 грн. 64 коп. (а.с.30);

- відомістю виплат за видами забезпечення № 1239 від 11.12.2012 на суму 339 грн. 99 коп. (а.с.32);

- витягом із відомості виплат за видами забезпечення № 1266 від 21.12.2012 на суму 262 грн. 98 коп. (а.с.34);

- витягом з реєстру поштових переказів № 58 за жовтень 2012 року на суму 156 грн. 07 коп. (а.с.29);

- витягом з реєстру поштових переказів № 62 за листопад 2012 на суму 8 грн.22 коп. (а.с.31);

- витягом з реєстру поштових переказів № 63 за грудень 2012 на суму 115 грн. 00 коп. (а.с.33);

- витягом з реєстру поштових переказів № 65 за грудень 2012 на суму 89 грн. 33 коп. (а.с.35).

14.07.2014 ОСОБА_1 повторно звернувся до Первомайського міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного (а.с.38).

Згідно витягу із наказів Первомайського міськрайонного центру зайнятості про прийняті рішення по особі: ОСОБА_1 ПК №: 00008 (а.с. 52) вбачається наступне:

- Наказом Первомайського міськрайонного центру зайнятості від 17.07.2014 № НТ 140717 ОСОБА_1 наданий статус безробітного з 14.07.2014;

- Наказом Первомайського міськрайонного центру зайнятості від 21.07.2014 № НТ 140721 ОСОБА_1 призначена допомога по безробіттю з 21.07.2014 по 15.07.2015 (як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу від 2 до 6 років: в розмірі 55 % середньомісячної заробітної плати), тривалістю 360 календарних днів та розпочата виплата допомоги по безробіттю з 21.07.2014;

- Наказом Первомайського міськрайонного центру зайнятості від 13.11.2014 № НТ 141113 припинена виплата допомоги по безробіттю з 13.11.2014 та припинена реєстрація безробітного ОСОБА_1 з 13.11.2014 у зв`язку з поданням безробітним заяви про припинення реєстрації.

За час повторного перебування на обліку у статусі безробітного у Первомайському міськрайонному центрі зайнятості безробітному ОСОБА_1 нарахована та виплачена допомога по безробіттю за період з 21.07.2014 по 12.11.2014 в сумі 3607,55 грн., що підтверджується наступними документами:

- розрахунком нарахованої та виплаченої допомоги по безробіттю безробітного ОСОБА_1 від 15.07.2021 року (а.с.44);

- відомістю виплат за видами забезпечення № 707 від 07.08.2014 на суму 30 грн. 21 коп. (а.с.45);

- відомістю виплат за видами забезпечення № 741 від 18.08.2014 на суму 513 грн. 64 коп. (а.с.46);

- відомістю виплат за видами забезпечення № 767 від 29.08.2014 на суму 392 грн. 78 коп. (а.с.47);

- відомістю виплат за видами забезпечення № 845 від 26.09.2014 на суму 949 грн. 48 коп. (а.с.48);

- відомістю виплат за видами забезпечення № 933 від 28.10.2014 на суму 860 грн. 20 коп. (а.с.49);

- відомістю виплат за видами забезпечення № 998 від 28.11.2014 на суму 861 грн. 24 коп. (а.с.50).

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду № 2а-2563/12/1470 від 12.09.2014 визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління МВС України у Миколаївській області № 22 о/с від 09.04.2012 в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника СБНОН Первомайського МВ УМВС України в Миколаївській області з 09.04.2021 року з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу але не більше ніж за один рік (а.с.69-72).

Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України №303 о/с від 24.11.2014 на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2014 відмінено пункт наказу УМВС від 09.04.2012 № 22 о/с в частині звільнення, за п. 64 «ж» (за власним бажанням) та поновлено на службу в ОВС капітана міліції ОСОБА_1 (М-115573), начальника сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Первомайського міського відділу (з обслуговування міста Первомайська та Первомайського району), з 09.04.2012 (а.с.57).

15.07.2021 позивачем голові комісії з припинення Управління МВС України в Миколаївській області Мірошниченку О.А. направлено претензію № 1 щодо повернення виплачених ОСОБА_1 коштів допомоги по безробіттю в сумі 9303,96 (5696,41 грн. за 2012 рік + 3607,55 грн. за 2014 рік) грн, шляхом перерахування її на р/р UA0706123 Державна казначейська служба України, м. Київ, ГУДКУ у Миколаївській області отримувач - Первомайський міськрайонний центр зайнятості, код ЄДРПОУ отримувача 22436293 в термін один місяць з дня одержання претензії (а.с. 78-85).

Листом за вих. № 1/158 від 20.08.2021 голова ліквідаційної комісії з припинення Управління МВС України в Миколаївській області Мірошниченку О.А. повідомив, що претензія розглянута та повернення вказаних у претензії коштів не є можливим (а.с.63).

Предметом спору у даній справі є спірні правовідносини, що виникли з обов`язку відповідача відшкодувати Первомайському міськрайонному центру зайнятості виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю на підставі частини четвертої статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

При вирішенні даного спору судом враховано наступне.

За змістом п. 1, 6 ст.92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту тощо визначаються виключно законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 8 ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», передбачено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги мають застраховані особи.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», видами забезпечення за цим Законом є допомога по безробіттю.

Приписами ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», визначено, що право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Частиною 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», передбачено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

У відповідності до ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», із роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відтак, положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», передбачають право Фонду стягувати з роботодавця суму виплачених страхових коштів, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2018р. у справі №902/291/17, постановах Верховного Суду від 12.06.2018р. у справі №914/2087/17, від 06.07.2018р. у справі №921/220/17-г/16, від 09.07.2018р. у справі №914/1875/17, в яких зазначено, що за положеннями ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», саме судове рішення про поновлення на роботі може бути правовою підставою для стягнення з працедавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному.

Так, наявними матеріалами справи підтверджується, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду № 2а-2563/12/1470 від 12.09.2014 визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління МВС України у Миколаївській області № 22 о/с від 09.04.2012 в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника СБНОН Первомайського МВ УМВС України в Миколаївській області з 09.04.2021 року з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу але не більше ніж за один рік.

На виконання вказаної постанови, у відповідності до наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України №303 о/с від 24.11.2014 на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2014 відмінено пункт наказу УМВС від 09.04.2012 № 22 о/с в частині звільнення, за п. 64 «ж» (за власним бажанням) та поновлено на службу в ОВС капітана міліції ОСОБА_1 (М-115573), начальника сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Первомайського міського відділу (з обслуговування міста Первомайська та Первомайського району), з 09.04.2012 року.

Таким чином, відповідач зобов`язаний на підставі п. 1 ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сплатити позивачу грошові кошти у сумі 9303,96 грн., що були нараховані та виплачені, як допомога по безробіттю.

З урахуванням наведеного заявлені позовні вимоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача з приводу того, що УМВС України в Миколаївській області знаходиться у стані припинення, з огляду на таке.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що роботодавці - це підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами (частина перша статті 4 Закону).

Таким чином, ключовою ознакою роботодавця в правовідносинах, що виникають у зв`язку із загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у т. ч. на випадок безробіття, зокрема для цілей відшкодування суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному в порядку статей 34, 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», є самостійне ведення таким суб`єктом розрахунків із застрахованими особами (подібний за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28.02.2018р. у справі № 927/171/17).

У преамбулі Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань» вказано, що цей Закон регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться, зокрема, дані про перебування юридичної особи у процесі припинення, у тому числі дані про рішення щодо припинення юридичної особи, відомості про комісію з припинення (ліквідатора, ліквідаційну комісію тощо) (ч.2 п.26).

Згідно з частинами 1, 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою.

Частиною 1 ст.104 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

За ч. 5 ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Так, у відповідності до відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наразі УМВС України в Миколаївській області, як юридична особа не припинене, хоча і перебуває у стані припинення в результаті її ліквідації, про що 06.11.2015 внесено відповідний запис.

При цьому, норми Цивільного кодексу України визначають, що перебування юридичної особи у стані припинення не звільняє відповідача від вищевказаного відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За умовами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи положення ч. 1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 195, 210, 232, 236, 237, 238, 241, 247-252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області (54001, м. Миколаїв, вул. Декабристів, 5, ), на користь Первомайського міськрайонного центру зайнятості (55213, м. Первомайськ, Миколаївська область, вул. Тараса Шевченка, 18, ; електронна адреса: ):

- 9303, 96 грн. - основний борг;

- 2270 грн. - судовий збір.

Рішення суду, у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 24 грудня 2021 року.

Суддя Н.О. Семенчук