ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2021 Справа № 917/1660/21

за позовною заявою Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал", вул. П.Орлика, буд. 40а, м. Полтава, 36020

до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», вул. Старий Поділ, буд. 5, м. Полтава, 36022

про визнання недійсним правочину

Суддя Ціленко В. А.

Секретар судового засідання Білоус О.В.

Справа розглядається в порядку спрощеного провадження, без виклику сторін, відповідно до ст. 247 Господарського процесуального кодексу України.

Суть спору: Розглядається заява Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал», м. Полтава про визнання недійсним одностороннього правочину, укладеного за заявою Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», м. Полтава № 10-72/22332 від 20.10.2021 року.

Відповідач позов заперечує, посилаючись на те, що зарахування однорідних зустрічних вимог не суперечить актам цивільного законодавства та положенням Закону України «Про ринок електричної енергії» і не є підставою для визнання недійсним одностороннього правочину, а саме заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

22.10.2021 року Акціонерне товариство «Полтаваобленерго», м. Полтава надіслало на адресу Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал», м. Полтава заяву № 10-72/22332 від 20.10.2021 року про зарахування зустрічних однорідних вимог:

- позивача перед відповідачем, на суму 891 982,01 грн., в частині інфляційних збитків за активну електроенергію, що виникли на підставі наказу Господарського суду Полтавської області, виданому 12.07.2011 року по справі № 18/1407/11;

- відповідача перед позивачем, на суму 891 982,01 грн., за рішенням Господарського суду Полтавської області по справі № 917/131/21.

Комунальне підприємство Полтавської обласної ради «Полтававодоканал», м. Полтава вважає, що свобода сторін в укладенні договору про зарахування зустрічних вимог може бути обмежена законом. Здійснюючи спірну заяву Акціонерне товариство «Полтаваобленерго» не врахувало, що питання врегулювання заборгованості підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за електричну енергію регламентується положеннями Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» від 03.11.2016 № 1730-VIII, за приписами ч. 2 ст. 7 якого на заборгованість, погашення якої здійснено до 01.06.2021 року або за умови повного виконання договору про реструктуризацію заборгованості, додаткові нарахування у вигляді неустойки, річних, інфляційних підлягають списанню. З огляду на визначене заборгованість за рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.06.2011 року по справі № 18/1407/11 погашена в процесі виконавчого провадження до 01.06.2021 року, тому заборгованість перед Акціонерним товариством «Полтаваобленерго» на суму 891 982,01 грн. в частині боргу за інфляційні збитки не може бути предметом зарахування зустрічних однорідних вимог, так як підпадають під дії Закону та підлягають списанню.

З урахуванням викладених доводів Комунальне підприємство Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" просить визнати зарахування зустрічних однорідних вимог недійсним.

При прийнятті рішення судом враховане наступне.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовується загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Згідно з частиною третьою статті 203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні положення закріплені також у статті 601 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Отже спірна заява відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог, що надіслана відповідачем позивачу, за своєю правовою природою є одностороннім правочином, направленим на припинення взаємних грошових зобов`язань сторін у справі. Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам (стаття 601Цивільного кодексу України):

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Умова щодо безспірності вимог, які зараховуються не передбачена чинним законодавством, але випливає із тлумачення змісту визначених законом вимог, тому наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування виключає проведеня зарахування у добровільному порядку.

Безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором.

За дотримання умов, передбачених статтею 601 Цивільного кодексу України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 Цивільного кодексу України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним. Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

Із наданих позивачем доказів вбачається, що зобов`язання Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" на користь Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» виникло на підставі рішення Господарського суду Полтавської області від 07.06.2011 року та наказу від 12.07.2011 року предявленого до виконання Державній виконавчій службі.

За змістом заяви № 10-72/22332 від 20.10.2021 року основний борг за використану активну електроенергію склав 20 122 749,60 грн., що виник за період з 01.05.2010 по 30.04.2011 рік, який був погашений на стадії виконавчого провадження до 01.07.2016 року, що підтверджується підписаним сторонами Актом звірки розрахунків від 12.11.2015 року та заявою Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» 10-72/22332 від 20.10.2021 року про зарахування зустрічних вимог за рішенням суду від 07.06.2011 року у справі № 18/1407/11.

При цьому на взаємний залік зустрічних однорідних вимог виставлено 1 652 647,92 грн. інфляційних втрат, стягнутих рішенням суду у порядку ст. 625 Цивільного кодексу України.

За приписами ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» від 03.11.2016 № 1730-VIII, у разі сплати основного боргу станом на 01.07.2016 року, за умови здійснення розрахунків за поточне споживання електричної енергії протягом останніх трьох місяців поспіль в обсязі не менше 95%, підлягають списанню.

Вказана норма є імперативною та обов`язковою до виконання, без будь-яких умовностей, тому слід вважати, що Акціонерне товариство «Полтаваобленерго» включило до предмету зарахування зустрічних вимог 891 982,01 грн. інфляційних збитків, з порушеннями, так як вказана сума нарахувань підлягає під дію ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» від 03.11.2016 № 1730-VIII та підлягає списанню.

Заперечення відповідача щодо незмінності встановленої договорами форми розрахунку, відсутності договору про організацію взаєморозрахунків за використану електричну енергію, реструктуризацію заборгованості або відстрочення (розстрочення) до уваги судом прийняті бути не можуть, так як вказана сума нарахувань підпадає під дію ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», що за відсутності основної заборгованості на конкретну дату, додаткові нарахування підлягають списанню, без будь-яких додаткових умов щодо організації взаєморозрахунків.

У зв`язку з задоволенням позову судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 232-233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним правочин - заяву Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» № 10-72/22332 від 20.10.2021 року про зарахування зустрічних однорідних вимог.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» (вул. Старий Поділ, буд. 5, м. Полтава, 36022, ) на користь Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (вул. П.Орлика, буд. 40а, м. Полтава, 36020, ) - 2 270,00 грн. судового збору.

Повне рішення складено 28.12.2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Ціленко