ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2021 р. Справа№ 910/21164/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Станіка С.Р.

Хрипуна О.О.

при секретарі Токаревій А.Г.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 07.12.2021.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг Приватного акціонерного товариства "Отіс" та Приватного підприємства "Укртексколор"

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2021 у справі №910/21164/20 (суддя Баранов Д.О., повний текст рішення складено 29.06.2021)

за позовом Приватного підприємства "Укртексколор" до Приватного акціонерного товариства "Отіс"

про стягнення 1 013 575, 00 грн,

та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Отіс"

до Приватного підприємства "Укртексколор"

про стягнення 868 733, 95 грн

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Приватне підприємство «Укртексколор» з позовом до Приватного акціонерного товариства «Отіс» про стягнення 1 013 575, 00 грн, з яких: 900 000, 00 грн - сума попередньої оплати, 113 575, 00 грн - штраф.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскільки відповідач обов`язку щодо поставки ліфтового обладнання у передбачені договором № D2N 19708 від 28.02.2019 строки не виконав, замовник втратив інтерес до виконання постачальником зобов`язання з постачання ліфтів за вказаним договором, у зв`язку з чим позивач й просить стягнути з відповідача суму попередньої оплати та штрафу в означеному вище розмірах.

Також 08.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява Приватного акціонерного товариства «Отіс» до Приватного підприємства «Укртексколор» про стягнення заборгованості в розмірі 868 733, 95 грн, з яких: 481 770, 94 грн - пені, 231 300, 00 грн - інфляційних втрат, 155 663, 01 грн - 3% річних, що виникла у зв`язку з порушенням відповідачем за зустрічним позовом умов договору № D2N 19708 від 28.02.2019, зокрема, в частині здійснення оплати обладнання в порядку і строки, що встановлені договором.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.06.2021 у справі №910/21164/20 вимоги за первісним позовом задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Отіс» на користь Приватного підприємства «Укртексколор» суму попередньої оплати в розмірі 900 000 грн 00 коп., штраф в розмірі 113 575 грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 15 203 грн 63 коп.

Вимоги за зустрічним позовом задоволено частково.

Стягнуто Приватного підприємства «Укртексколор» на користь Приватного акціонерного товариства «Отіс» пеню в розмірі 183 600 грн 00 коп., інфляційних втрат в розмірі 6 300 грн 00 коп., 3% річних в розмірі 3 772 грн 60 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 850 грн 22 коп.

В іншій частині вимог за зустрічним позовом відмовлено.

Вказане рішення мотивоване наступним:

- суд дійшов висновку, що вимога позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача суми попередньої оплати в розмірі 900 000, 00 грн є обґрунтованою, оскільки ПрАТ «Отіс» не було виконано обов`язок з поставки ліфтів у строки вказані в п. 5.2. договору, а виходячи з того, що направивши відповідачу за первісним позовом претензію від 19.10.2020 за вих. № 304 про повернення авансового платежу в сумі 900 000, 00 грн, позивач за первісним позовом реалізував своє право на односторонню відмову від зобов`язання з поставки, яке виникло з договору № D2N 19708 від 28.02.2019, у зв`язку з чим між сторонами припинились зобов`язання з поставки товару, зокрема, у відповідача за первісним позовом припинився обов`язок поставити позивачу за первісним позовом обладнання;

- враховуючи вищезазначене, суд визнав вимоги щодо стягнення з відповідача за первісним позовом штрафу в розмірі 113 575, 00 грн також обґрунтованими з огляду на невиконання відповідачем свого зобов`язання за договором щодо поставки у власність ПП «Укртексколор» продукції - ліфтового обладнання у передбачений в договорі строк - по 30 листопада 2020 року та нарахування у зв`язку з цим згідно п. 9.1. договору штрафу;

- щодо зустрічних позовних вимог: судом визнано обґрунтованими нарахування позивачем за зустрічним позовом пені, 3% річних за період з 01.05.2019 по 20.06.2019 та інфляційних втрат за травень 2019, виходячи із суми 900 000, 00 грн (оплата першого етапу), однак вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення з відповідача за зустрічним позовом пені в розмірі 2 220 000, 00 грн, 3% річних в розмірі 151 890, 41 грн та інфляційних втрат в розмірі 225 000, 00 грн, розрахунок яких було здійснено виходячи із суми 3 000 000, 00 грн (оплата другого етапу), суд визнав безпідставними та відмовив у їх задоволенні.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство «Отіс» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2021 у справі №910/21164/20 в частині задоволення первісної позовної заяви та в частині часткової відмови у задоволені зустрічної позовної заяви та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені первісної позовної заяви Приватного підприємства «Укртексколор» та задовольнити зустрічну позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Отіс» повністю. Стягнути з Приватного підприємства «Укртексколор» на користь Приватного акціонерного товариства «Отіс» грошові кошти у загальному розмірі 868 733,95 грн., які складаються з пені у розмірі 481 770 грн.94 коп., інфляційних втрат у розмірі 231 300,00 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 155 663,01 грн.

Стягнути з Приватного підприємства «Укртексколор» на користь Приватного акціонерного товариства «Отіс» суму судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 42351,95 грн.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, прийнятим судом внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з недоведеними обставинами, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Скаржник зазначає, що оскаржуване рішення в оскаржуваній частині є незаконним та необґрунтованим, судом в цій частині неправильно встановлено обставини справи та неналежно досліджено умови укладеного договору.

Узагальнені доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Отіс» зводяться до наступного:

- судом не враховано, що відповідно до п. 3.1. Договору обов`язок позивача за первісним позовом здійснити оплату 1 та 2 етапу у часі визначений сторонами раніше ніж обов`язок поставити обладнання відповідача за первісним позовом відповідно до п. 4.1. Договору;

- судом не застосовано до спірних правовідносин ст. 538 ЦК України, яка при зустрічному виконанні зобов`язання передбачає право однієї сторони на зупинення виконання обов`язків у разі порушення обов`язків другою стороною, а також суд не врахував право постачальника на застосування до замовника оперативно - господарської санкції, що визначена умовами договору;

- судом не встановлено дати порушення позивачем за первісним позовом умов договору в частині не здійснення оплати за договором, що є підставою для зупинення виконання поставки обладнання відповідачем за первісним позовом та застосування оперативно - господарської санкції;

- судом не враховано, що позивачем за первісним позовом допущено прострочення оплати за 1 та 2 етапом у часі раніше ніж Договором передбачено обов`язок поставки обладнання;

- судом не враховано, що внаслідок порушення позивачем за первісним позовом строку оплати за 1 та 2 етапом у відповідача за первісним позовом не виник обов`язок поставки обладнання після оплати 1 етапу у зв`язку з продовженням прострочення позивача за первісним позовом 2 етапу оплати, що є окремою підставою для зупинення поставки обладнання;

- укладений між сторонами не розірваний ні сторонами, ні в судовому порядку, тому відсутні підстави для повернення суми попередньої оплати, а трактування судом вимоги позивача за первісним позовом про повернення суми попередньої оплати як односторонню відмову від зобов`язання на переконання апелянта є виходом за межі позовних вимог;

- судом не взято до уваги відсутність підстав для повернення суми передоплати;

- відсутні підстави для застосування штрафних санкцій до повернення суми відповідача за первісним позовом, оскільки у останнього не виник обов`язок поставити обладнання;

- позивач за зустрічним позовом заявляє до стягнення штрафні санкції, зо визначені умовами Договору за прострочення оплати за обладнання та інфляційні втрати і 3 % річних, що визначені ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання.

28.07.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Станік С. Р., Хрипун О.О.

Суддя Станік С.Р. 02.08.2021 перебував у щорічній відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Отіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2021 у справі №910/21164/20.

Розгляд апеляційної скарги призначено на 22.09.2021

Учасникам справи повідомлено про право подати відзив на апеляційну скаргу, відповідь на відзив, заяви, клопотання, заперечення та встановлено строки на їх подання.

Крім того, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Приватне підприємство «Укртексколор» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2021 у справі №910/21164/20 в частині задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Отіс» про стягнення з Приватного підприємства «Укртексколор» 196 522, 82 грн, зокрема пені в розмірі 183 600,00 грн, інфляційних втрат в розмірі 6 300,00 грн, 3% річних в розмірі 3 772,60 грн та витрат по сплаті судового збору в розмірі 2850,00 грн скасувати та у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Отіс» до Приватного підприємства «Укртексколор» відмовити повністю.

Скаржник вважає, що рішення в оскаржуваній частині є незаконним та необґрунтованим.

Узагальнені доводи апеляційної скарги Приватного підприємства «Укртексколор» зводяться до того, що суд всупереч норм матеріального права та усталеній практиці Верховного Суду дійшов помилкового висновку, що у разі прострочення покупцем сплати авансового платежу за товар, продавець, який не здійснив поставки товару, має право нарахувати та стягнути з покупця штрафні санкції за таке прострочення оплати авансового платежу.

30.07.2021 безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Приватного підприємства «Укртексколор» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2021 у справі №910/21164/20.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 30.07.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Станік С.Р., Хрипун О.О.

Суддя Станік С.Р. 02.08.2021 перебував у щорічній відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2020 поновлено Приватному підприємству «Укртексколор» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2021 у справі №910/21164/20 та відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Розгляд апеляційної скарги призначено на 22.09.2021.

Об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Отіс» та Приватного підприємства «Укртексколор» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2021 у справі №910/21164/20.

16.08.2021 до канцелярії суду від Приватного акціонерного товариства «Отіс» надійшов відзив на апеляційну скаргу Приватного підприємства «Укртексколор», у якій позивач за зустрічним позовом наводить свої заперечення проти доводів вказаної апеляційної скарги, у задоволенні якої просить відмовити, наголошуючи на наступному:

- судом встановлено, що відповідач за зустрічним позовом прострочив оплату першого етапу, а також останній не заперечує порушення строків оплати, що визначені умовами договору;

- твердження Приватного підприємства «Укртексколор» щодо відсутності права на нарахування штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3; річних за порушення строку оплати суперечить умовам договору та положенням законодавства;

- у наданих Приватним підприємством`Укртексколор» постановах Верховного Суду інші обставини справ, а тому вони не можуть бути взяті до уваги судом.

20.08.2021 до канцелярії суду від Приватного підприємства «Укртексколор» надійшов відзив на апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Отіс», у якій позивач за зустрічним позовом наводить свої заперечення проти доводів вказаної апеляційної скарги, у задоволенні якої просить відмовити, наголошуючи на наступному:

- суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що з моменту здійснення замовником оплати поставки обладнання навіть з простроченням строку погодженого в договорі, у постачальника виникає обов`язок виконати, в даному випадку 1 етап - поставити обладнання, за яке була здійснена оплата, хоч із запізненням;

- підставою для заявлення вимоги про повернення авансового платежу стала ч. 2 ст. 693 ЦК України, що спростовує твердження ПАТ «Отіс» про відсутність підстав для повернення авансового платежу;

- оскільки покупцем права продавця не порушені, то у ПАТ «Отіс» відсутнє право вимагати право вимагати сплати покупцем авансового платежу (передоплати), у покупця відсутній обов`язок її сплатити, а тому продавець не має права нараховувати та стягувати у зв`язку з несплатою авансового платежу штрафні санкції, інфляційні втрати та 3% річних, в задоволенні чого судом було обґрунтовано відмовлено.

У період з 20.09.2021 по 03.10.2021 головуючий суддя - Шаптала Є.Ю. перебував у щорічній відпустці, тому судове засідання, яке призначене на 22.09.2021, не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 розгляд апеляційних скарг Приватного підприємства «Укртексколор» та Приватного акціонерного товариства «Отіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2021 у справі №910/21164/20 призначено на 27.10.2021.

27.10.2021 до канцелярії суду від Приватного акціонерного товариства «Отіс» надійшли письмові пояснення, у яких позивач за зустрічним позовом просить врахувати надані разом з ним документи, а саме - схематичне зображення виникнення обов`язків у сторін за договором про поставку та монтаж ліфтового обладнання та схематичне зображення нарахування постачальником штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3% річних, які мають значення для справи.

27.10.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від представника Приватного підприємства «Укртексколор» надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконфіренції за допомогою програмного забезпечення «EasyCon».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 клопотання Приватного підприємства «Укртексколор» про проведення судового засідання в режимі відеоконфіренції задоволено. Відкладено у режимі відеоконфіренції розгляд справи за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства «Отіс» та Приватного підприємства «Укртексколор» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2021 у справі №910/21164/20 на 10.11.2021.

У період з 08.11.2021 по 19.11.2021 головуючий суддя - Шаптала Є.Ю. перебував на лікарняному, тому судове засідання, яке призначене на 10.11.2021, не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 розгляд апеляційних скарг Приватного акціонерного товариства «Отіс» та Приватного підприємства «Укртексколор» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2021 у справі №910/21164/20 призначено на 07.12.2021.

07.12.2021 у судове засідання в режимі відеоконференції з`явились представники учасників справи.

Представник Приватного акціонерного товариства «Отіс» підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, проти доводів апеляційної скарги Приватного підприємства «Укртексколор» заперечив з урахуванням відзиву, наданого під час апеляційного провадження, та просив відмовити у її задоволенні.

Представник Приватного підприємства «Укртексколор» підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, проти доводів апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Отіс» заперечив з урахуванням відзиву, наданого під час апеляційного провадження, та просив відмовити у її задоволенні.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.02.2019 між ПП «Укртексколор» (далі - замовник) та ПрАТ «Отіс» (далі - постачальник) укладено договір D2N 19708 про поставку та монтаж ліфтового обладнання за умовами якого постачальник зобов`язується поставити ліфтове обладнання (далі - обладнання) та провести монтажно-налагоджувальні роботи щодо поставлення обладнання, м. Львів, вул. Кульпарківська, 93, а замовник зобов`язується прийняти обладнання, виконані роботи та сплатити постачальнику вартість обладнання і робіт за ціною та в порядку, визначеному договором.

Умовами вказаного зокрема визначено:

- технічна характеристика обладнання, що підлягає поставці визначені в додатку № 2 до договору (п. 1.2. договору);

- договір є змішаним. До правовідносин, врегульованих договором, застосовуються норми законодавства України, що регулюють поставку (купівлю-продаж) та підряд (п. 1.3. договору);

- загальна вартість договору становить 9 976 800,00 грн, в тому числі ПДВ 20% в розмірі 1 662 800,00 грн (п. 2.1. договору);

- розрахунки за договором здійснюються шляхом поетапної оплати. Етапи оплати за поставку обладнання та виконання робіт:

1. 900 000, 00 грн з урахуванням ПДВ до 30.04.2019 року

2. 3 000 000, 00 грн з урахуванням ПДВ до 30.05.2019 року

3. 4 860 000, 00 грн з урахуванням ПДВ - за 7 календарних днів до дати постачання обладнання, визначеної розділом 4, п. 4.1. даного договору, на підставі рахунку постачальника, який є дійсним протягом 5 банківських днів

4. 50% вартості робіт кожної секції з урахуванням ПДВ - протягом п`яти банківських днів після прибуття обладнання на об`єкт монтажу, на підставі рахунку від постачальника

5. 50% вартості робіт з урахуванням ПДВ на підставі акту (форми КБ-2в, КБ-3), підписаного уповноваженими представниками сторін. Акт виконаних робіт готує постачальник передає для підписання уповноваженому представнику замовника в термін не пізніше 25 числа звітного місяця (п.3.1.договору);

- поставка обладнання здійснюється після оплати першого етапу договору згідно п. 3.1. договору та після повного погодження креслення будівельної частини ліфтів, згідно завдань на проектування ПрАТ «Отіс» у наступні строки/терміни: секція 1, секція 2: ліфт № 1- № 3 - 15 червня 2019 року, секція 3, секція 4: ліфт № 4 - № 7 - 15 липня 2019 року, комерційна частина: ліфт № 8, № 9 - 15 червня 2019 року (п. 4.1. договору);

- креслення будівельної частини ліфтів, згідно завдань на проектування ПрАТ «Отіс», повинно бути погоджено протягом 30 календарних днів з моменту укладання договору. Дата погодження підтверджується на кресленнях підписом та печаткою замовника (п. 4.2. договору);

- за умови оплати замовником відповідних етапів оплати за обладнання постачальник повідомляє замовника про готовність обладнання до поставки протягом 10 робочих днів на електронну адресу уповноваженої особи замовника (п. 4.3. договору).

Позивач за первісним позовом зазначає, що 23.04.2019 сторонами було погоджено креслення будівельної частини ліфтів, оскільки 23.04.2019 на електронну пошту ПП «Укртексколор» від Андрія Братівника працівника ПрАТ «Отіс» надійшло повідомлення, направлене з електронної поштової адреси: з вкладеним у лист файлом «Креслення Отіс», який містить креслення ліфтових шахт, погоджувальний напис «Погоджено ПрАТ «Отіс» та особистий підпис Братівника А.Я. навпроти свого прізвища.

Позивач стверджує, що 21.06.2019 платіжним дорученням № 251 ПП «Укртексколор» сплатило на користь ПрАТ «Отіс» 900 000,00 грн, а тому він наполягає, що 21.06.2019 ним було виконано 1 етап оплати поставки ліфтового обладнання.

З огляду на вказане, враховуючи погодження сторонами креслення будівельної частини ліфтів, оплату 21.06.2019 позивачем 1 етапу договору згідно п. 3.1. договору, а також, право відповідача надане йому п. 4.4. договору щодо перенесення терміну поставки обладнання на час затримки оплати чи не погодження креслення будівельної частини ліфтів, ПрАТ «Отіс» зобов`язане було у строк до 07.08.2019 поставити обладнання на секцію 1 та секцію 2: Ліфт № 1 - № 3.

Однак, позивач зазначає, що постачальник ані до 07.08.2019, ані в подальшому не повідомляв замовника про готовність обладнання до поставки, як це передбачено умовами п. 4.3. та п. 6.3.4. договору. Будь-яких повідомлень на електронну адресу позивача від відповідача щодо поставки частини обладнання не надходило. Крім того, ні 07.08.2019, ні станом на момент подання позовної заяви постачальником не виконано своїх зобов`язань щодо поставки обладнання (ліфт № 1 - № 3 на секція № 1, секція № 2), як і не повернуто сплаченої суми авансу (передоплати), будь яких претензій від ПрАТ «Отіс» щодо непогодження креслень та/або неповної сплати суми передоплати за перший етап в сумі 900 000,00 грн на адресу ПП «Укртексколор» не надходило.

Тобто, позивач за первісним позовом наголошує, що обидві умови, які були необхідні для виникнення у постачальника обов`язку щодо поставки ліфтів № 1, № 2 та № 3 на секцію 1 та секцію 2 були виконані замовником, однак, поставка ліфтового обладнання не відбулась, договір відповідачем не був виконаний.

Термін невиконання постачальником свого зобов`язання у межах строку дії договору (з 07.08.2019 (момент виникнення зобов`язання по поставці) по 31.12.2019 (термін завершення дії договору) склав - 147 календарних днів, зв`язку з цим, ПП «Укртексколор» втратило інтерес до виконання ПрАТ «Отіс» зобов`язання з постачання обладнання ліфтів за даним договором.

Оскільки ПрАТ «Отіс» не було виконано обов`язок з поставки ліфтів у строки вказані в п. 5.2. договору строк та з метою мирного врегулювання ситуації, що склалася між сторонами, 19.02.2020 позивачем було надіслано на електронну поштову адресу відповідача лист з пропозицією укласти договір про дострокове розірвання договору № D2N 19708 від 28.02.2019 та повернути позивачу сплачені ним кошти.

Однак, у лютому 2020 від відповідача на адресу позивача надійшов лист № 17-юр від 20.02.2020 «Щодо припинення правовідносин» в якому ПрАТ «Отіс» відмовило ПП «Укртексколор» у розірванні договору № D2N 19708 від 28.02.2019 та поверненні сплаченого авансу.

19.10.2020 ПП «Укртексколор» надіслано на адресу ПрАТ «Отіс» претензію про повернення авансового платежу, в якій позивач повторно звертався до відповідача з вимогою про повернення сплаченого авансового платежу за договором у зв`язку із не виконанням останнім своїх договірних зобов`язань.

Однак, претензія залишилась без належного реагування відповідачем, та останнім сплачену суму передоплати повернено не було.

Обґрунтовуючи необхідності звернення до суду з даним позовом, позивач вказує, що у зв`язку з невиконанням ПрАТ «Отіс» зобов`язань перед ПП «Укртексколор» за договором, та не повернення останньому добровільно суми попередньої оплати, й виникла необхідність в стягненні з відповідача суми попередньої оплати в розмірі 900 000, 00 грн. Також, позивачем у зв`язку з невиконання відповідачем свого зобов`язання за договором щодо поставки у власність ПП «Укртексколор» продукції - ліфтового обладнання у передбачений в договорі строк - по 30 листопада 2020 року, та у відповідності з п. 9.1. договору, було нараховано за період з 08.08.2019 по 31.12.2019 включно штраф в розмірі 0,4% від вартості обладнання, поставка якого прострочена, за кожний день прострочки, але не більше 5% від вартості обладнання в розмірі 113 575, 00 грн.

У свою чергу відповідач проти позову заперечує, вказуючи, що у ПрАТ «Отіс» не виник обов`язок з поставки обладнання ПП «Укртексколор», оскільки, останнім не здійснено попередню оплату за обладнання, у строки та порядок сплати якої визначений умовами договору.

Відповідач відзначає, що сторони передбачили умовами п. 13.3. договору можливість застосування оперативно-господарської санкції, яка не входить до переліку ч. 1 ст. 236 Господарського кодексу України, а саме: призупинення виконання своїх зобов`язань пропорційно терміну затримки виконання зобов`язання іншою стороною.

Також, відповідач вказує, що позивачем були порушені договірні зобов`язання, зокрема, в частині оплати 2 етапу за обладнання на суму 3 000 000,00 грн у строк, що визначений умовами договору.

Таким чином, внаслідок несвоєчасної оплати за 1 етапом та несплати позивачем вартості обладнання у строк за 2 етапом згідно п. 3.1. договору, у відповідача не виникло обов`язку здійснити поставку обладнання та останнім на його думку, правомірно застосовано до позивача оперативно-господарську санкцію, яка передбачена п. 4.4. та 13.3. договору, і призупинено виконання договору в частині поставки до належного виконання замовником обов`язку з оплати обладнання.

Крім того, ПрАТ «Отіс» звернулося із зустрічним позовом до ПП «Укртексколор», в якому просить суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом заборгованість в розмірі 868 733, 95 грн, з яких: 481 770, 94 грн - пені, 231 300, 00 грн - інфляційних втрат та 155 663, 01 грн - 3% річних.

В обґрунтування необхідності звернення із зустрічним позовом, ПрАТ «Отіс» посилається на порушення відповідачем за зустрічним позовом договірних зобов`язань щодо здійснення оплати поставки обладнання, зокрема, несвоєчасного здійснення оплати за 1 етап та нездійснення оплати 2 етапу поставки обладнання, з огляду на що, позивачем за зустрічним позовом й було нараховано вищевказану заборгованість з розрахунку вартості договору станом на 01.02.2021.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, врахувавши доводи сторін, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в тому, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, вимоги за зустрічним позовами - частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Щодо вимог позивача за первісним позовом про стягнення 1 013 575, 00 грн, а саме: 900 000, 00 грн - суми попередньої оплати, 113 575, 00 грн - штрафу у зв`язку невиконанням відповідачем обов`язку щодо поставки ліфтового обладнання у передбачені договором № D2N 19708 від 28.02.2019 строки та відповідно втратою інтересу замовника до виконання постачальником зобов`язання з постачання ліфтів за вказаним договором.

Згідно з п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як було зазначено вище, 28.02.2019 між ПП «Укртексколор» та ПрАТ «Отіс» укладено договір D2N 19708 про поставку та монтаж ліфтового обладнання, зі змісту якого вбачається, що за своєю правовою природою він є змішаним договором поставки з елементами підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачає, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч.2 ст. 193 Господарського кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 839 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

За приписами ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові (ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як зазначалось судом вище, у пункті 3.1. договору сторони погодили, що розрахунки за договором здійснюються шляхом поетапної оплати. Етапи оплати за поставку обладнання та виконання робіт:

1. 900 000, 00 грн з урахуванням ПДВ до 30.04.2019 року

2. 3 000 000, 00 грн з урахуванням ПДВ до 30.05.2019 року

3. 4 860 000, 00 грн з урахуванням ПДВ - за 7 календарних днів до дати постачання обладнання, визначеної розділом 4, п. 4.1. даного договору, на підставі рахунку постачальника, який є дійсним протягом 5 банківських днів

4. 50% вартості робіт кожної секції з урахуванням ПДВ - протягом п`яти банківських днів після прибуття обладнання на об`єкт монтажу, на підставі рахунку від постачальника

5. 50% вартості робіт з урахуванням ПДВ на підставі акту (форми КБ-2в, КБ-3), підписаного уповноваженими представниками сторін. Акт виконаних робіт готує постачальник передає для підписання уповноваженому представнику замовника в термін не пізніше 25 числа звітного місяця.

Відповідно до п. 4.1. договору поставка обладнання здійснюється після оплати першого етапу договору згідно п. 3.1. договору та після повного погодження креслення будівельної частини ліфтів, згідно завдань на проектування ПрАТ «Отіс» у наступні строки/терміни:

- секція 1, секція 2: ліфт № 1- № 3 - 15 червня 2019 року

- секція 3, секція 4: ліфт № 4 - № 7 - 15 липня 2019 року

- комерційна частина: ліфт № 8, № 9 -15 червня 2019 року.

Позивач за первісним позовом стверджує, що 23.04.2019 сторонами було погоджено креслення будівельної частини ліфтів, посилаючись на те, що 23.04.2019 на електронну пошту ПП «Укртексколор» від Андрія Братівника працівника ПрАТ «Отіс» надійшло повідомлення, направлене з електронної поштової адреси: з вкладеним у лист файлом «Креслення Отіс», який містить креслення ліфтових шахт, погоджувальний напис «Погоджено ПрАТ «Отіс» та особистий підпис Братівника А.Я. навпроти свого прізвища.

Як передбачено п п. 4.2. договору, креслення будівельної частини ліфтів, згідно завдань на проектування ПрАТ «Отіс», повинно бути погоджено протягом 30 календарних днів з моменту укладання договору. Дата погодження підтверджується на кресленнях підписом та печаткою замовника.

Суд звертає увагу, що вказаний факт відповідачем за первісним позовом не заперечується.

Крім того, суд також наголошує, що 21.06.2019 платіжним дорученням № 251 ПП «Укртексколор» було сплачено на користь ПрАТ «Отіс» 900 000, 00 грн, що також не заперечується відповідачем за первісним позовом.

Вказане свідчить про те, що замовником (позивачем за первісним позовом) було здійснено оплату першого етапу в сумі 900 000, 00 грн, в порушення п. 3.1. з простроченням строку здійснення такої оплати, оскільки, у вказаному пункті договору сторони визначили перший етап оплати - до 30.04.2019 року.

У пункті 4.4. договору сторони погодили, що при невиконанні умов п. 3.1. або 6.4.3. договору, постачальник переносить термін поставки обладнання на час затримки оплати чи не погодження креслення будівельної частини ліфтів, згідно завдань на проектування ПрАТ «Отіс».

Згідно з п. 13.3. договору при невиконанні або несвоєчасному виконанні однією із сторін зобов`язань, інша може призупинити виконання своїх зобов`язань пропорційно терміну затримки виконання зобов`язань стороною.

Водночас, у п. 4.3. договору погоджено, що за умови оплати замовником відповідних етапів оплати за обладнання постачальник повідомляє замовника про готовність обладнання до поставки протягом 10 робочих днів на електронну адресу уповноваженої особи замовника.

Отже, враховуючи положення договору № N 19708 від 28.02.2019, колегія суддів наголошує, що з моменту здійснення замовником оплати поставки обладнання (в даному випадку 1 етапу) навіть з простроченням строку погодженого в договорі, у постачальника виникає обов`язок виконати, в даному випадку 1 етап - поставити обладнання, за яке була здійснена оплата, хоч із запізненням, про що обґрунтовано вказав суд першої інстанції.

Крім того, зі змісту договору вбачається, що погоджені сторонами умови договору не ставлять в залежність виконання постачальником в даному випадку 1 етапу, від настання чи не настання обов`язку у замовника щодо здійснення оплати наступного етапу, а тому судом першої інстанції було вмотивовано відхилено доводи відповідача за первісним позовом щодо ненастання в нього обов`язку з поставки обладнання.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, відповідачем за первісним позовом не надано жодних доказів, які б свідчили про готовність ПрАТ «Отіс» поставити обладнання на суму оплати першого етапу - 900 000, 00 грн.

Зі приписами частин 1 та 3 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Приписами ст. 664 Цивільного кодексу України передбачено обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Згідно з ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України, у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Як встановлено частиною другою статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З огляду на невиконання ПрАТ «Отіс» обов`язку з поставки ліфтів у строки, передбачені в п. 5.2. договору та з метою мирного врегулювання ситуації, що склалася між сторонами, 19.02.2020 позивачем за первісним позовом було надіслано на електронну поштову адресу відповідача лист з пропозицією укласти договір про дострокове розірвання договору № D2N 19708 від 28.02.2019 та повернути позивачу сплачені ним кошти.

Однак, у лютому 2020 від відповідача за первісним позовом на адресу ПП «Укртексколор» надійшов лист № 17-юр від 20.02.2020 «Щодо припинення правовідносин» в якому ПрАТ «Отіс» відмовило ПП «Укртексколор» у розірванні договору № D2N 19708 від 28.02.2019 та поверненні сплаченого авансу.

19.10.2020 ПП «Укртексколор» було надіслано на адресу ПрАТ «Отіс» претензію про повернення авансового платежу, в якій позивач за первісним позовом повторно звертався до відповідача з вимогою про повернення сплаченого авансового платежу за договором у зв`язку із не виконанням останнім своїх договірних зобов`язань.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на приписи ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України, колегія суддів вбачає підстави вимогу позивача за первісним позовом про повернення попередньої оплати розцінювати як односторонню відмову від зобов`язання з поставки товару, право на яку передбачено вказаною нормою.

Так, покупець має право на односторонню відмову від договору купівлі-продажу, зокрема, у випадку здійснення покупцем попередньої оплати та непередання продавцем товару після її отримання у встановлені договором строки, у такому випадку покупець має право на повернення попередньої оплати, водночас, з моменту відмови покупця від договору та вимоги повернути попередню оплату - обов`язок продавця поставити товар припиняється. Отже, відповідне право передбачає собою відмову від договору купівлі-продажу та припинення зобов`язань сторін за договором, в тому числі припинення обов`язку продавця поставити погоджений товар.

Відтак, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що направивши відповідачу за первісним позовом претензію від 19.10.2020 за вих. № 304 про повернення авансового платежу в сумі 900 000, 00 грн, позивач за первісним позовом реалізував своє право на односторонню відмову від зобов`язання з поставки, яке виникло з договору № D2N 19708 від 28.02.2019, у зв`язку з чим між сторонами припинились зобов`язання з поставки товару, зокрема, у відповідача за первісним позовом припинився обов`язок поставити позивачу за первісним позовом обладнання.

Заперечення відповідача за первісним позовом щодо вказаного висновку суду колегією суддів відхиляються з огляду на вищевикладені обставини, умови договору та відповідні норми законодавства. Зокрема, суд звертає увагу, що підставою для заявлення вимоги щодо повернення авансового платежу є ч. 2 ст. 693 ЦК України, що відповідно спростовує твердження ПАТ «Отіс» про відсутність підстав для повернення авансового платежу, зважаючи також на те, що відповідачем за первісним позовом не надано жодних доказів, які б свідчили про готовність ПрАТ «Отіс» поставити обладнання на суму оплати першого етапу.

Підсумовуючи вище досліджені обставини щодо первісного позову, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість заявленої вимоги про стягнення з відповідача суми попередньої оплати в розмірі 900 000, 00 грн, а відтак - наявність підстав для її задоволення.

Крім того, позивачем за первісним позовом було заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 113 575, 00 грн, з огляду на невиконання останнім свого зобов`язання за договором щодо поставки у власність ПП «Укртексколор» продукції - ліфтового обладнання у передбачений в договорі строк - по 30 листопада 2020 року.

У зв`язку з вказаним, відповідно до п. 9.1. договору позивачем було нараховано за період з 08.08.2019 по 31.12.2019 включно штраф в розмірі 0,4% від вартості обладнання, поставка якого прострочена, за кожний день прострочки, але не більше 5% від вартості обладнання в розмірі.

Відповідно до п. 9.1. договору за поставку обладнання або його частини з необґрунтованим порушенням термінів поставки постачальник сплачує замовнику штраф в розмірі 0,4% від вартості обладнання, поставка якого прострочена, за кожен день прострочки, але не більше 5% від вартості обладнання по договору.

Згідно з п. 13.1 договору цей договір набуває сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.0219, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами його умов.

Отже, заявлений позивачем за первісним позовом розрахунок штрафу за визначений позивачем за первісним позовом період є арифметично правильним, а тому судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості вимог про його стягнення та відповідно їх задоволення.

ПрАТ «Отіс» у своїй апеляційній скарзі наполягає, що відсутні підстави для застосування штрафних санкцій до повернення суми відповідача за первісним позовом, оскільки у останнього не виник обов`язок поставити обладнання. З вказаними доводами колегія суддів не вбачає за можливе погодитись, оскільки, як було встановлено вище, погоджені сторонами умови договору не ставлять в залежність виконання постачальником в даному випадку 1 етапу, від настання чи не настання обов`язку у замовника щодо здійснення оплати наступного етапу, а тому, зважаючи на невиконання відповідачем обов`язку за договором щодо поставки обладнання у передбачений ним строк, позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення штрафу відповідно до п. 9.1. Договору.

Щодо заявлених вимог ПрАТ «Отіс» за зустрічним позовом про стягнення з ПП «Укртексколор» заборгованості в розмірі 868 733, 95 грн, з яких: 481 770, 94 грн - пені, 231 300, 00 грн - інфляційних втрат та 155 663, 01 грн - 3% річних.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем за зустрічним позовом договірних зобов`язань щодо здійснення оплати поставки обладнання, зокрема, несвоєчасного здійснення оплати за 1 етап та нездійснення оплати 2 етапу поставки обладнання, з огляду на що, позивачем за зустрічним позовом й було нараховано вищевказану заборгованість з розрахунку вартості договору станом на 01.02.2021.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Суд наголошує, що як було встановлено вище, за першим етапом за постачання обладнання ПП «Укртексколор» повинно було бути здійснено оплату в розмірі 900 000, 00 грн до 30.04.2019, втім, відповідачем за зустрічним позовом було здійснено таку оплату в порушення п. 3.1. договору - 21.06.2019.

Відповідно до п.9.7. договору загальна сума штрафних санкцій, що сплачують сторонами не повинна перевищувати 5% від вартості договору.

Згідно з п. 2.2. загальна вартість договору може бути змінена у випадках та в порядку, передбаченому п. 3.4. договору, або за домовленістю сторін, про що сторони підписують відповідну додаткову угоду до договору.

Пунктом 9.2. договору визначено, що за порушення термінів оплати обладнання, замовник сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,4% від вартості обладнання за кожний день прострочки, але не більше 5% від вартості обладнання договору.

За змістом ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України унормовано, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За приписами ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд наголошує, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Щодо нарахувань інфляційних втрат: індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Наведені правові висновки Верховного Суду викладені в постановах від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Судом першої інстанції перевірено правильність наданих позивачем за зустрічним позовом розрахунків пені, 3% річних за визначені періоди з 01.05.2019 по 20.06.2019 та інфляційних втрат за травень 2019, виходячи із суми 900 000, 00 грн (оплата першого етапу), та встановлено, що таке нарахування здійснено арифметично правильно, не суперечить умовам договору та нормам чинного законодавства.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимоги щодо стягнення з відповідача за зустрічним позовом пені в розмірі 183 600, 00 грн, 3% річних в розмірі 3 772, 60 грн та інфляційних втрат в розмірі 6 300, 00 грн та відповідно їх задоволення.

Заперечення Приватного підприємства «Укртексколор» в апеляційній скарзі щодо стягнення заявлених позивачем за зустрічним позовом штрафних санкцій за порушення умов договору в частині несвоєчасної оплати спростовуються встановленим судом фактом прострочення позивачем за первісним позовом оплати обладнання за першим етапом, що ним самим не заперечується.

Крім того, посилання апелянта на висновки Верховного Суду колегією суддів відхиляються, оскільки наведені ним правові висновки зроблених за дещо відмінних обставин.

Стосовно вимог позивача за зустрічним позовом про стягнення з відповідача за зустрічним позовом пені в розмірі 2 220 000, 00 грн, 3% річних в розмірі 151 890, 41 грн та інфляційних втрат в розмірі 225 000, 00 грн, розрахунок яких було здійснено виходячи із суми 3 000 000, 00 грн (оплата другого етапу) суд зазначає наступне.

У п. 13.3. договору сторони погодили, що при невиконанні або несвоєчасному виконанні однією із сторін зобов`язань, інша може призупинити виконання своїх зобов`язань пропорційно терміну затримки виконання зобов`язань стороною.

Тобто, суд презюмує право замовника (відповідача за зустрічним позовом) на призупинення викання обумовлених договірних зобов`язань - в даному випадку здійснення оплати другого етапу поставки обладнання в сумі 3 000 000, 00 грн, у зв`язку з невиконанням постачальником (позивача за зустрічним позовом) обов`язку за договором - поставити обладнання (за першим етапом), навіть якщо оплата за нього було здійснено з простроченням строку передбаченого в договорі.

Як було наголошено вище, ПрАТ «Отіс» не було надано суду жодного доказу, щоб свідчив в би про готовність постачальника поставити обладнання на суму оплати першого етапу - 900 000, 00 грн, то відповідно за таких підстав у замовника автоматично пролонговується право на призупинення оплати обладнання за другим етапом в сумі 3 000 000, 00 грн на час затримки виконання зобов`язання, тобто, постачання обладнання за першим етапом.

У цьому контексті суд наголошує, що відповідач за зустрічним позовом не є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання стосовно оплати другого етапу постачання обладнання, оскільки позивачем за зустрічним позовом не було здійснено постачання обладнання за першим етапом, у зв`язку з чим, в останнього й не виникло права на нарахування та відповідно стягнення з відповідача за зустрічним позовом пені в розмірі 2 220 000, 00 грн, 3% річних в розмірі 151 890, 41 грн та інфляційних втрат в розмірі 225 000, 00 грн, розрахунок яких було здійснено виходячи із суми 3 000 000, 00 грн.

Крім того, суд звертає увагу, що як було встановлено вище та сторонами таких висновків не спростовано, ПП «Укртексколор» направивши ПрАТ «Отіс» претензію від 19.10.2020 за вих. № 304 про повернення авансового платежу в сумі 900 000, 00 грн, реалізувало своє право на односторонню відмову від зобов`язання з поставки, яке виникло з договору № D2N 19708 від 28.02.2019, у зв`язку з чим між сторонами припинилися зобов`язання з поставки товару, зокрема, станом на 19.10.2020, у ПрАТ «Отіс» припинився обов`язок поставити ПП «Укртексколор» обладнання, а в ПП «Укртексколор», як наслідок - припинився обов`язок щодо здійснення оплати другого етапу за поставку обладнання.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність вимог позивача за зустрічним позовом про стягнення з відповідача за зустрічним позовом пені в розмірі 2 220 000, 00 грн, 3% річних в розмірі 151 890, 41 грн та інфляційних втрат в розмірі 225 000, 00 грн, розрахунок яких було здійснено виходячи із суми 3 000 000, 00 грн (оплата другого етапу), а тому вони не підлягають задоволенню.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи учасників справи, дійшла висновку, що апелянтами в їх апеляційних скаргах вищенаведені висновки суду першої інстанції не спростовано.

Суд апеляційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного рішення дійшов до переконання, що судом першої інстанції було всебічно досліджено доводи учасників справи, матеріали справи та наявні в ній докази, за результатами чого прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши обставини справи, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2021 у справі №910/21164/20.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2021 у справі №910/21164/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Отіс» та Приватного підприємства «Укртексколор» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2021 у справі №910/21164/20 є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Судові витрати за розгляд апеляційних скарг у зв`язку з відмовою в їх задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянтів.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Отіс" та Приватного підприємства "Укртексколор" - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2021 у справі №910/21164/20 - залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянтів.

4. Матеріали справи № 910/21164/20 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 22.12.2021.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді С.Р. Станік

О.О. Хрипун