ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2131/21

Розглянувши матеріали справи за позовом Акціонерного товариства «Аграрний фонд»

до Державного підприємства «Чайка»

прo стягнення 747 739,32 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засідання: Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: Пронін О.А.

відповідача: Шевцова Т.М.

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Акціонерного товариства «Аграрний фонд» (надалі позивач) до Державного підприємства «Чайка» (надалі відповідач) прo стягнення 747 739,32 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.09.2021 року відкрито провадження у справі № 911/2131/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.09.2021 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 27.09.2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву № 20-21/702 від 27.09.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.09.2021 року підготовче засідання відкладено на 12.10.2021 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 06.10.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив № 7.4-05/1/1816 від 05.10.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.10.2021 року підготовче засідання відкладено на 28.10.2021 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 20.10.2021 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив № 20-21/727 від 18.10.2021 року.

У підготовчому засіданні 28.10.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, у підготовче засідання 28.10.2021 року не з`явився.

Враховуючи, що судом під час підготовчого судового засідання 28.10.2021 року вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд за результатами підготовчого засідання постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 11.11.2021 року.

В судовому засіданні 11.11.2021 року оголошувалась перерва в розгляді справи на 09.12.2021 року.

В судовому засіданні 09.12.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечував.

Відповідно до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч.1 ст.240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 09.12.2021 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, між ПАТ «Аграрний фонд» (позивач, Постачальник) та Державним підприємством «ЧАЙКА» (відповідач, Покупець) укладено Договір поставки мінеральних добрив № 5-МД-24.02.2020 від 24.02.2020 року (надалі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору Постачальник зобов`язується передати (поставити) в обумовлені строки (строк) Покупцеві мінеральні добрива згідно Специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору (надалі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлений Постачальником Товар належної якості.

У відповідності до Специфікації від 24.02.2020 року № 1 до Договору ПАТ «Аграрний фонд» зобов`язалося поставити ДП «ЧАЙКА» мінеральні добрива, а саме амонію нітрат (селітра аміачна) марки Б загальним обсягом 460,000 тон на базисі поставки ПрАТ «Украгро НПК».

АТ «Аграрний фонд» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, здійснивши ДП «ЧАЙКА» поставку мінеральних добрив загальним обсягом 460,000 тон, про що свідчать підписані сторонами видаткові накладні від 25.02.2020 року № 368, від 26.02.2020 року № 393, від 27.02.2020 року № 392, від 28.02.2020 року № 385, від 02.03.2020 року № 504, від 03.03.2020 року № 525, від 04.03.2020 року № 505, від 05.03.2020 року № 552, від 06.03.2020 року № 567.

Відповідно до пункту 2.7. Договору остаточну вартість Товару Покупець зобов`язується сплатити протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту підписання сторонами додаткової угоди (остаточний розрахунок) до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 01.10.2020 року (яка є кінцевою датою). Зобов`язання Покупця по оплаті Товару вважаються виконаними з моменту надходження грошових коштів у розмірі 100% остаточної вартості Товару на банківський рахунок Постачальника.

Як зазначає позивач в позові, з врахуванням положень п. 2.7. Договору, останнім днем перерахування ДП «ЧАЙКА» коштів згідно Договору є 01.10.2020 року.

Також 01.10.2020 року АТ «Аграрний фонд» направило на адресу ДП «ЧАЙКА» лист №21-02/3/2634, яким нагадало про необхідність виконання свого зобов`язання в строки передбачені договором.

09.10.2020 року між Постачальником та Покупцем укладено Додаткову угоду №2 (остаточний розрахунок) до Договору (надалі - Додаткова угода) щодо остаточної вартості поставлених мінеральних добрив у розмірі 3 660 682,05 грн. з ПДВ.

Однак, ДП «ЧАЙКА» не було здійснено оплату за мінеральні добрива у встановлені Договором терміни, а 15.10.2020 року АТ «Аграрний фонд» на підставі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог було здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 3 660 682,05 грн.

Як зазначає позивач, фактично зобов`язання з оплати поставленого товару були виконані відповідачем лише 15.10.2020 року, тобто з простроченням, яке тривало з 02.10.2020 року по 14.10.2020 року.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.5.3. Договору за порушення строків оплати Товару Покупець сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від вартості Товару, оплату якого прострочено, за кожний день такого прострочення. За прострочення строків оплати Товару понад 5 (п`ять) банківських днів Покупець, крім пені, додатково сплачує штраф у розмірі 20 % (двадцяти відсотків) від суми простроченого платежу.

З метою досудового врегулювання спору АТ «Аграрний фонд» направило на адресу ДП «ЧАЙКА» листи від 21.10.2020 року № 21-02/3/2766 та від 14.01.2021 року №15.2-01/2/55, які відповідачем залишені без відповіді та задоволення.

Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору, ДП «ЧАЙКА» має сплатити пеню у розмірі 15 602,91 грн. та штраф у розмірі 732 136,41 грн., що разом становлять 747 739,32 грн.

В ході розгляду спору відповідач подав відзив, в якому позовні вимоги заперечував, зазначив, що належне виконання зобов`язання з оплати поставленого товару було можливе лише після підписання сторонами Додаткової угоди , якою мала бути визначена остаточна ціна товару.

Таким чином, оскільки відповідну Додаткову угод №2 було підписано сторонами лише 09.10.2020 року, встановлений п. 2.7. Договору п`ятиденний строк оплати мав обраховуватись з 09.10.2020 року в робочих днях і припадав на 19.10.2020 року (оскільки 14.10.2020 року святковий день).

У зв`язку з чим, оскільки 15.10.2020 року погашено заборгованість відповідача шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, зобов`язання є виконаним своєчасно і відсутні підстави стверджувати про прострочення та застосування відповідальності.

Щодо посилань позивача на умову п. 2.7 Договору, що зобов`язання мало бути виконане в будь-якому випадку не пізніше 01.10.2020 року, відповідач наголошує, що не міг виконати зобов`язання з оплати до визначення остаточної вартості товару, навіть сплативши відому йому вартість товару, таке виконання не було б належним.

Позивач у відповіді на відзив наполягає на необхідності оплати не пізніше 01.10.2020 року, про що відповідача додатково було проінформовано листом № 21-02/3/2634 від 01.10.2020 року.

В запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначив, що позивач та відповідач у Договорі (п.2.3, п.2.6) передбачили обов`язок перегляду ціни на Товар, у зв`язку з чим тільки з моменту підписання сторонами Додаткової угоди до Договору визначається остаточна його вартість, таким чином саме у Додатковій угоді сторони визначають його істотну умову - ціну (остаточну вартість Товару).

09.10.2020 року позивач та відповідач підписали Додаткову угоду №2 до Договору, у якій зазначили, що на виконання умов Договору Сторони дійшли взаємної згоди щодо перегляду ціни за 1 (одну) тонну поставлених мінеральних добрив, з врахуванням пунктів 2.3, 2.6 та 3.12 Договору, та зафіксували, що остаточна вартість поставлених мінеральних добрив згідно Договору становить 3 660 682.05 грн.

В той же час, пункт 2.7 Договору визначає, що остаточну вартість Товару Покупець зобов`язується сплатити протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту підписання сторонами додаткової угоди (остаточний розрахунок) до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 01.10.2020 року (яка є кінцевою датою). Зобов`язання Покупця по оплаті Товару вважаються виконаними з моменту надходження грошових коштів у розмірі 100 % остаточної вартості Товару на банківський рахунок Постачальника.

Відповідач був позбавлений можливості оплатити остаточну вартість Товару до 01.10.2020 року, оскільки сторонами тільки 09.10.2020 року було визначено її розмір.

З урахуванням положень пункту 2.7 Договору строк сплати для відповідача остаточної вартості Товару настав 19.10.2020 року (з урахуванням 14.10.2020 року, який був святковим, неробочим днем), а зарахування грошових коштів на рахунок позивача (шляхом здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог) було здійснено 15.10.2020 року. Відтак, відповідач не порушив строків розрахунків за Товар.

Таким чином, ціна Договору (остаточна вартість Товару) була встановлена тільки Додатковою угодою № 2 від 09.10.2020 року, і тільки з цієї дати у відповідача виник обов`язок оплати остаточної вартості Товару у розмірі 3 660 682,05 грн. Враховуючи, що грошові кошти у розмірі 3 660 682,05 грн. були зараховані на рахунок Позивача 15.10.2020 року, що не заперечується самим позивачем, відповідач не порушив строків оплати Товару, передбачених Договором, що не спростоване позивачем.

Дослідивши наявні у справі докази, судом встановлено, що згідно з умовами п. 2.1. Договору у Специфікації зазначається базова ціна товару. В той же час, п. 2.3. Договору визначено, що базова та загальна ціна товару підлягають перегляду відповідно до п. 2.6 та 3.12 Договору.

Пунктом 2.5.Договору визначено, що остаточна вартість товару фіксується шляхом укладення додаткової угоди. Також, з огляду на зміст п. 2.6. Договору така величина, як базова ціна є лише складовою розрахунку кінцевої ціни, яка формується з додаванням надбавки, розрахованої за визначеною формулою з врахуванням тривалості та вартості зберігання.

Пункт 2.7. Договору передбачає, що остаточну вартість Товару Покупець зобов`язується сплатити протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту підписання сторонами додаткової угоди (остаточний розрахунок) до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 01.10.2020 року (яка є кінцевою датою). Зобов`язання Покупця по оплаті Товару вважаються виконаними з моменту надходження грошових коштів у розмірі 100% остаточної вартості Товару на банківський рахунок Постачальника.

Таким чином, з огляду на погоджені сторонами в п. 2.7. Договору умови оплати, строк оплати обраховується саме з моменту підписання сторонами додаткової угоди про остаточну вартість товару.

Крім того, відповідний п. 2.7. Додаткової угоди передбачає сплату саме остаточної, а не базової вартості товару, тому до визначення остаточної вартості Покупець не міг виконати відповідний обов`язок.

Щодо посилання позивача на незвернення відповідача з вимогами про підписання додаткової угоди, суд зазначає, що з огляду на формулу розрахунку, наведену в п. 2.6. Договору, саме Постачальник володіє вихідними даними, які необхідні для визначення остаточної вартості товару, тому саме позивач міг і мав надати відповідачу проект додаткової угоди для узгодження та підписання.

Крім того, як вбачається зі змісту листа позивача № 21-02/3/2634 від 01.10.2020 року, в якому позивач інформував відповідача про необхідність оплати товару не пізніше 01.10.2020 року, в такому листі також не зазначено даних про остаточну вартість товару.

З огляду на зміст п. 4.4.1 Договору Покупець зобов`язаний здійснювати оплату усіх товарів відповідно до умов Договору та додаткових угод до нього.

Крім того, як визначено ч.2 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Таким чином ціна, яка є істотною умовою договору, формується стороною яка пропонує товар і має право вимагати його оплати, покладення обов`язку формування ціни на покупця суперечить суті господарських правовідносин поставки.

Також, з огляду на зміст п. 2.7. Договору, який строк оплати ставить в залежність від факту підписання додаткової угоди про остаточну вартість товару, враховуючи тривалість поставок в часі, можна дійти висновку, що підписанням відповідної додаткової угоди сторони також засвідчують волевиявлення щодо необхідності оплати відповідних партій товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Згідно зі ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Як визначено ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 612 Цивільного кодексу України прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно зі ст. 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Згідно зі ст. 616 Цивільного кодексу України якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника.

Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Таким чином, оскільки із суті зобов`язання поставки випливає, що саме продавець має формувати ціну товару, до визначення позивачем остаточної ціни товару відповідач не міг належним чином виконати свого обов`язку з оплати товару.

Щодо наполягання позивача на необхідності оплати не пізніше 01.10.2020 року за будь-яких умов, суд вбачає в таких діях позивача ознаки зловживання правом.

За наведених обставин, враховуючи, що зобов`язання з оплати товару виконано відповідачем в п`ятиденний строк з моменту підписання додаткової угоди про остаточну вартість товару, суд не вбачає підстав для застосування до відповідача наведених у позові заходів відповідальності, тому позовні вимог задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Крім того, суд вважає за доцільне послатися на норми процесуального законодавства, які, серед іншого, передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України). Чинне господарське процесуальне законодавство ґрунтується на принципі змагальності сторін, а у ч. 2 ст.74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Належними у розумінні ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги не доведені та безпідставні, відповідачем спростовані, тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Аграрний фонд» до Державного підприємства «Чайка» прo стягнення 747 739,32 грн. відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 13.01.2022 року