ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2021 р. Справа№ 910/10138/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Разіної Т.І.

Тарасенко К.В.

за участю секретаря судового засідання Михайленка С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртраснгаз"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 (повний текст складено 20.09.2021)

у справі №910/10138/21 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Приватного підприємства "Торгівельна фірма "Герміона"

до Акціонерного товариства "Укртраснгаз"

про стягнення 490 956,16 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Торгівельна фірма "Герміона" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Укртраснгаз" про стягнення суми забезпечення виконання укладеного між сторонами договору у розмірі 478 399,80 грн, 3% річних у розмірі 2 988,36 грн та інфляційних втрат у розмірі 9 568,00 грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь Приватного підприємства "Торгівельна фірма "Герміона" 478 399,80 грн суми банківської гарантії, 9568,00 грн інфляційних витрат, 2988,36 грн 3% річних та 7364,34 грн витрат по сплаті судового збору.

Аргументуючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем наявності правових підстав для стягнення суми забезпечення виконання укладеного між сторонами договору у розмірі 478 399,80 грн, 3% річних у розмірі 2 988,36 грн та інфляційних втрат у розмірі 9 568,00 грн в судовому порядку.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Укртраснгаз" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду мста Києва від 01.09.2021 у справі №910/10138/21 скасувати, та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі відповідач зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, а також не з`ясовано обставин, що мають значення для справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на думку позивача, банківська гарантія покликана не лише забезпечити виконання зобов`язання за договором в повному обсязі, а й виконання зобов`язання належним чином, а у випадку порушення умов виконання зобов`язання, встановлених договором (у тому числі й строків виконання робіт), сума банківської гарантії підлягає виплаті бенефіціару (відповідачу) в повному обсязі і не може бути повернута позивачу.

Узагальнений виклад позицій позивача

Позивач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу, хоча був належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021. Неподання відзиву не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2021, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртраснгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 у справі №910/10138/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Разіна Т.І., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2021 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10138/21. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртраснгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/10138/21.

До Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/10138/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртраснгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 у справі №910/10138/21. Зупинено дію на рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 у справі №910/10138/21 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги; розгляд апеляційної скарги призначено на 08.12.2021.

02.12.2021 від Приватного підприємства "Торгівельна фірма "Герміона" поштовим зв`язком до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення Північного апеляційного господарського суду з використанням власних технічних засобів через систему "EasyCon".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 повернуто клопотання Приватного підприємства "Торгівельна фірма "Герміона" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

В судове засідання, яке відбулося 08.12.2021, з`явився представник відповідача, який підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та просив суд апеляційної інстанції задовольнити її у повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд апеляційної інстанції не сповістив, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021.

Враховуючи, що явка в судове засідання представника позивача по справі судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представника позивача.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку представника відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

16.04.2020 між Приватним підприємством "Торгівельна фірма "Герміона" (постачальник) та Акціонерним товариством "Укртраснгаз" (покупець) укладено договір № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) надалі договір, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується у визначений договором строк передати у власність покупця товари - Арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої (регулюючий клапан), зазначені в специфікації, яка наведена в додатку 1 до цього договору та є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити такі товари.

За умов пункту 13 розділу "Зведена інформація про тендер" тендерної документації процедури закупівлі відкритих торгів по предмету закупівлі - Арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої (регулюючий клапан) (ДК 021-2015-42130000-9) згідно оголошення про проведення процедури закупівлі №UA-2019-11-22-001167b, оприлюдненого на веб-порталі Уповноваженого органу "22" листопада 209 року, постачальник зобов`язується надати покупцю не пізніше дати укладення цього договору в забезпечення виконання договору безвідкличну безумовну банківську гарантію на суму 478 399,80 грн, що становить 5% ціни цього договору (п. 7.7. договору).

На виконання даного пункту, 03.04.2020 Приватне підприємство "Торгівельна фірма "Герміона" уклало з Акціонерним товариством "Таскомбанк" договір №Т 08.09.2015 І 2439 про надання покритої гарантії, на суму 478 399,80 грн, строком дії з 03.04.2020 по 11.11.2020, який було продовжено до 15.12.2020 договором №1 від 14.04.2020 про внесення змін та доповнень до договору № Т 08.09.2015 І 2439 від 03.04.2020.

На виконання договору про надання покритої гарантії, Акціонерним товариством "Таскомбанк" видано Банківську гарантію №LGI-93/2020 від 03.04.2020, відповідно до умов якої гарант (Aакціорне товариство "Таскомбанк") надає бенефіціару (Aкціонерне товаримтво "Укртрансгаз") безвідкличну та безумовну гарантію та приймає на себе безвідкличне та безумовне зобов`язання сплатити бенефіціару будь-яку суму, в розмірі 478 399,80 грн протягом п`яти банківських днів після одержання письмової вимоги бенефіціара, без необхідності для бенефіціара обґрунтувати свою вимогу.

16.12.2020 Акціонерне товариство "Таскомбанк" за письмовою вимогою Aкціонерного товариства "Укртрансгаз" (за вих. №1001ВИХ-20-7567 від 02.12.2020) перерахував забезпечення виконання договору в сумі 478 399,80 грн на рахунок Акціонерного товариства "Укртрансгаз".

27.04.2021 позивач звернувся до відповідача із листом, в якому просив повернути суми сплаченого забезпечення у розмірі 478 399,80 грн, з огляду на те, що позивач повністю виконав договірні зобов`язання.

Листом від 11.05.2021 відповідач повідомив позивача, що питання повернення коштів зарахованих за банківською гарантією потребує додаткового вивчення профільними співробітниками.

Втім, станом на день звернення позивача до суду першої інстанції з даним позовом, сума банківської гарантії позивачу не була повернута.

Спір у справі виник у зв`язку із неповерненням суми сплаченого забезпечення виконання укладеного між сторонами договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь Приватного підприємства "Торгівельна фірма "Герміона" 478 399,80 грн суми банківської гарантії, 9568,00 грн інфляційних витрат, 2988,36 грн 3% річних та 7364,34 грн витрат по сплаті судового збору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Нормами ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За змістом ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 599 Цивільного кодексу України установлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Пунктом 5.1 договору сторони погодили, що постачальник зобов`язується передати покупцю товари в кількості, строки та в місці поставки відповідно до специфікації.

За специфікацією, строк поставки товару - протягом 210 календарних днів з моменту підписання договору (до 12.11.2020 включно).

Згідно товарно-транспортної накладної №0002 від 25.03.2021, позивач поставив товар відповідачу на загальну суму 9 567 996,00 грн.

Тобто, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, при виконанні умов договору позивачем допущено прострочення строку поставки товару, у зв`язку із чим позивачем було сплачено на користь відповідача штрафні санкції у розмірі 2 229 343,07 грн.

Твердження відповідача стосовно того, що сума банківської гарантії була стягнута на підставі чинного законодавства у зв`язку із неналежним виконанням постачальником умов договору і поверненню не підлягає, колегією суддів оцінюється критично, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання. Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Таким чином, чинне цивільне законодавство розрізняє поняття "невиконання зобов`язання" та "неналежне виконання зобов`язання".

В силу вимог ст. 26 Закону України "Про публічні закупівлі" замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем договору, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсними та у випадках, передбачених статтею 37 цього Закону, а також згідно з умовами, зазначеними в договорі, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Колегія суддів зауважує на тому, що до найбільш важливих загальних принципів права віднесено принцип справедливості, добросовісності і розумності, який згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України визнається загальною засадою цивільного законодавства.

Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цього принципу (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.05.2018 у справі №49/38-09).

У постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №910/3777/18 та від 20.06.2019 у справі №910/6433/18 зазначено, що порушення постачальником строку поставки товару не впливає на обов`язок покупця повернути забезпечення договору, оскільки за умовами договору, забезпечення не повертається саме у випадку невиконання, а не неналежного виконання умов договору.

Разом з тим, судом першої інстанції правомірно відхилено посилання відповідача на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №904/3145/18 від 01.08.2019, з огляду на те, що фактичні обставини у справі №904/3145/18 та у даній справі є різними; у справі №904/3145/18 спірний договір поставки не був виконаний, а у даній справі договір є виконаним.

Із фактичних обставин справи вбачається, що сторонами були вчинені дії, спрямовані на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання з поставки товару. Зокрема, позивачем було поставлено товар у кількості, яка обумовлена договором.

Водночас за прострочення виконання зобов`язання позивачем було сплачено на користь відповідача штрафні санкції.

Враховуючи наведене, з огляду на те, що за умовами договору грошове забезпечення не повертається саме у випадку невиконання (а не неналежного виконання) умов договору, доводи відповідача про відсутність підстав для повернення спірної суми є необґрунтованими.

При цьому, іншої відповідальності за порушення постачальником умов договору щодо порушення строків поставки продукції, ніж визначена у п. 7.2, 7.4 договору, сторони не передбачили.

Враховуючи, що до матеріалів справи не додано доказів на підтвердження повернення відповідачем суми забезпечення виконання зобов`язань, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про задоволення позовної вимоги щодо стягнення суми банківської гарантії.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно до додатку VI "Вимоги до банківської гарантії (забезпечення виконання договору)" до Тендерної документації, замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем договору, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсними та у випадках, передбачених ст. 37 Закону України "Про публічні закупівлі", а також згідно з умовами, зазначеними в договорі, але не пізніше ніж протягом 5 банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Враховуючи, що позивач здійснив поставку товару 25.03.2021, відповідач зобов`язаний був повернути суму забезпечення 01.04.2021. Таким чином, прострочення грошового зобов`язання мало місце з 02.04.2021.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат та 3% річних, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розрахунок позивача є арифметично правильним, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат та 3% річних.

В силу вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Підсумовуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах позивачем доведено наявність правових підстав для стягнення суми забезпечення виконання укладеного між сторонами договору, 3% річних та інфляційних втрат.

Таким чином висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Наведені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги відповідача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За таких обставин, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи, підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртраснгаз" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 у справі №910/10138/21 без змін.

Матеріали справи №910/10138/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 23.12.2021.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Т.І. Разіна

К.В. Тарасенко