ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/1465/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

при секретарі Лук`ященко В.Ю.

за участю представників:

від позивача: Гоцко Р.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Приватного підприємства Брайловський

на рішення господарського суду Одеської області від 11.10.2021, суддя в І інстанції Літвінов С.В., повний текст якого складено 21.10.2021 в м. Одесі

у справі № 916/1465/21

за позовом: Акціонерного товариства Аграрний фонд

до відповідача: Приватного підприємства Брайловський

про стягнення 1 059 845,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року Акціонерне товариство Аграрний фонд (далі - Товариство) звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства Брайловський (далі - Підприємство) про стягнення 1 059 845,23 грн. заборгованості, з якої 767 699,06 грн. основного боргу, 61 332,15 грн. пені, 153 539,81 грн. штрафу у розмірі 20% від суми простроченого платежу, 62 714,13 грн. втрат від інфляції та 14560,08 грн. 3% річних, які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем договору поставки мінеральних добрив № №19-МД-06.03.2020 від 06.03.2020 року щодо оплати поставленого у березні 2020 року товару у встановлений строк.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилався на те, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства та умов укладеного між сторонами договору поставки мінеральних добрив № 19-МД-06.03.2020 від 06.03.2020 не оплатив вартість товару отриманого у березні 2020 року за відповідними видатковими накладними №883 від 12.03.2020 року, № 884 від 16.03.2020 року, № 715 від 16.03.2020 року, заборгованість становить 767 699,06 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також на підставі п.п. 5.3 договору 61 332,15 грн. пені та 153 539,81 грн. штрафу у розмірі 20% від суми простроченого платежу та на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 62 714,13 грн. втрат від інфляції та 14 560,08 грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Рішенням господарського суду Одеської області від 11.10.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства Брайловський на користь Акціонерного товариства Аграрний фонд 767 699,06 грн. основного боргу, 31 109,63грн. інфляційних витрат, 5 616,77грн. 3% річних, 23 283,37 грн. пені та 153 539,81 грн. штрафу, а також 12 415,62 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи позов частково господарський суд першої інстанції на підставі встановлених обставин даної справи виходив із того, що в порушення вимог чинного законодавства та умов спірного договору поставки відповідач не надав суду належних доказів виконання в повному обсязі своїх зобов`язань за укладеним договором поставки щодо повної оплати отриманого товару у встановлений строк, отже, наявний борг, а також пеня, штраф, втрати від інфляції та проценти річних згідно з обчисленими судом власними розрахунками за прострочення виконання грошового зобов`язання підлягають стягненню на користь позивача .

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ПП Брайловський звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Одеської області від 11.10.2021 скасувати в частині стягнення 31 109,63 грн. інфляційних втрат та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові в цій частині.

Скаржник вважає, що висновки суду першої інстанції в частині стягнення 31 109 грн. 63 грн. інфляційних втрат не відповідають обставинам справи, а оскаржуване рішення в цій частині не відповідає вимогам ст. 236 ГПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник вказує те, що до додаткової угоди до договору поставки мінеральних добрив від 04.01.2021р., якою сторони визначили остаточну вартість поставлених добрив, доданий розрахунок вартості, згідно з яким вартість добрив визначена виходячи з курсу долара США до української гривні. Тому, стягнення інфляційних нарахувань на суму основної заборгованості не є можливим, оскільки індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні). Однак, суд першої інстанції помилково не прийняв до уваги заперечення відповідача щодо неможливості нарахування інфляційних через те, що остаточна вартість товару вираховувалася відповідно до курсу долара США до української гривні.

Крім того, суд першої інстанції не об`єктивно відхилив посилання відповідача на форс-мажорні обставини, як на підставу для звільнення від відповідальності за несвоєчасне виконання ПП "Брайловський" свого грошового зобов`язання перед АТ "Аграрний фонд" відповідно до висновку про загибель посівів від 24.09.2020р. № 2003-14/521, сертифікату № 3100-20-1854 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 24.11.2020 р. № 1547/05-4 та сертифікату № 3100-21- 0073 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 21.01.2021 р. № 2105-4.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Позивач, зокрема, вказує те, що нарахування інфляційних втрат здійснювалось не до курсу долара США, а до суми остаточної вартості товару вираженої в національній валюті. Пунктом 2 додаткової угоди № 2 від 04.01.2021 року сторонами договору погоджено остаточку ціну товару у сумі 767 699,06 грн, тобто вказана сума виражена в національній валюті та підлягає індексації, згідно з положеннями чинного законодавства.

Викладені в оскаржуваному рішенні висновки про те, що надані відповідачем сертифікати підтверджують факт форс-мажорних обставин за договорами поставки зерна врожаю 2020 року №19-ВП-06.03.2020 від 06.03.2020 року та №36-ВП-27.03.2020 від 27.03.2020 року та не можуть бути застосованими до договору поставки мінеральних добрив №19-МД-06.03.2020 від 06.03.2020 року, що не пов`язаний з вищевказаними договорами, апелянтом не спростовано, а лише зазначено, що суд першої інстанції необ`єктивно відхилив посилання відповідача на форс-мажорні обставини без зазначення будь-яких доводів, спростувань тощо з посиланням на відповідні докази.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність нарахування інфляційних втрат в розмірі 31 109,63 грн., а доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та суперечить доказам наявним в матеріалах справи.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги сторони в порядку передбаченому ст. ст. 120, 121 ГПК України заздалегідь були повідомлені належним чином, проте відповідач не скористався наданим законом правом на участь свого представника в засіданні суду.

Оскільки частиною 12 ст. 270 ГПК передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 06.03.2020 року між Публічним акціонерним товариством Аграрний фонд (постачальник) та Приватним підприємством Брайловський (покупець) було укладено договір поставки мінеральних добрив №19-МД-06.03.2020, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язався передати (поставити) в обумовлені строки (строк) покупцеві мінеральні добрива згідно Специфікації, яка є невід`ємною частиною договору (надалі - товар), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити поставлений постачальником товар належної якості.

Відповідно до п.1.2 договору найменування, якість, базова ціна за одиницю та кількість Товару, вид упаковки, базис (місце) поставки зазначаються у Специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п.п. 2.1-2.5 договору базова ціна за 1 тонну товару зазначається у Специфікації, яка є невід`ємною частиною договору. Загальна сума даного договору складається з загальної вартості підписаних Специфікацій за даним договором. Ціна за 1 тонну товару та загальна сума договору, передбачені п.2.1. та п.2.2. даного договору, є базовими і підлягають перегляду відповідно до п.п. 2.6 та 3.12 цього договору.

Розрахунки за поставлений товар здійснюються покупцем згідно з умовами, що визначені цим договором. Остаточна вартість товару фіксується шляхом заключення додаткової угоди (остаточний розрахунок) до договору.

Пунктом 2.7 договору встановлено, що остаточну вартість товару покупець зобов`язується сплатити протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту підписання сторонами додаткової угоди (остаточний розрахунок) до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 01 жовтня 2020 року (яка є кінцевою датою). Зобов`язання покупця по оплаті товару вважаються виконаними з моменту надходження грошових коштів у розмірі 100% остаточної вартості товару на банківський рахунок постачальника.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.4 договору, постачальник здійснює поставку покупцю товару, зазначеного в Специфікації, на умовах та в місце поставки, визначених цим договором та відповідною Специфікацією відповідно до умов Інкотермс 2010 (Правила МТП з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі). Постачальник зобов`язується здійснювати відвантаження товару за заявками покупця, а покупець зобов`язується надавати заявки на відвантаження та приймати товар в період з 30 березня 2020 року по 11 квітня 2020 року. Постачальник гарантує можливість відвантаження всієї кількості товару згідно з Специфікацією №1 до договору починаючи 30 березня 2020 року. Обов`язок постачальника поставити товар вважається виконаним з моменту поставки (відвантаження) товару зазначеному покупцем перевізнику, з цього моменту до покупця переходить право власності та покупець несе ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) товару. Якщо під час приймання товару від покупця не надійшло претензій, то товар вважається переданим постачальником і прийнятим покупцем: за кількістю (одиниць виміру) - відповідно до кількості (одиниць виміру), вказаної у видатковій накладній; за якістю - відповідно до якості, вказаної в документі про якість. Датою поставки товару є дата видаткової накладної.

Згідно з п. 3.9 договору, товар вважається прийнятим по кількості відповідно до кількості зазначеної у видатковій накладній.

Умовами п.п. 4.2.1, 4.4.1, 4.4.3, 4.4.4 договору передбачено, що постачальник зобов`язаний передавати товар у власність покупця в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі. Покупець зобов`язаний повністю здійснювати оплату усіх товарів відповідно до умов цього договору (додатків (додаткових угод) до нього), а також реально та належним чином виконувати усі інші свої зобов`язання по оплаті за поставлений (переданий у власність) товар, повністю розрахуватися (провести повну оплату) з постачальником за передані товари, нести відповідальність за невиконання та/або несвоєчасне виконання своїх грошових зобов`язань відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 5.3 договору, за порушення строків оплати товару покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від вартості товару, оплату якого прострочено, за кожний день такого прострочення. За прострочення строків оплати товару понад 5 (п`ять) банківських днів покупець, крім пені, додатково сплачує штраф у розмірі 20 % (двадцяти відсотків) від суми простроченого платежу. У випадку прострочення покупцем виконання будь-яких грошових зобов`язань заданим договором постачальник має право зупинити виконання свого обов`язку, щодо постачання (передачі) товару, відмовитись від його виконання частково або в повному обсязі, без застосування до постачальника штрафних санкцій.

Згідно з п. 5.4 договору, сторони звільняються від відповідальності за порушення зобов`язань за цим договором, якщо це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Обставини непереборної сили (форс- мажор) .мають бути підтверджені сертифікатом виданим Торгово-промисловою палатою України, який надається іншій стороні протягом 15 календарних днів з моменту виникнення обставин непереборної сили (форс-мажору).

Пунктом 6.3 договору встановлено, що всі зміни та доповнення до цього договору здійснюються у письмовій формі та оформлюються шляхом укладення додаткової угоди до цього договору.

Положеннями 6.7 договору передбачено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 01 жовтня 2020 року, але в будь-якому випадку діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним.

Специфікацією № 1 до даного договору визначено найменування, якість, вид упаковки, кількість, базова ціна, вартість та базис (місце) поставки товару.

Відповідно до п.п. 2, 3 Специфікації, загальна кількість товару, що поставляється по даній Специфікації, складає 90,300 тон. Загальна базова вартість товару, який поставляється по даній Специфікації, складає 672 490 гривень в тому числі ПДВ 112 081,67 гривень.

Додатковою угодою № 1 від 19.05.2020 року до договору поставки сторони змінили свої реквізити

На виконання своїх зобов`язань за укладеним договором, позивач у березні 2020 року поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 672 490 грн., що підтверджується відповідними видатковими накладними № 883 від 12.03.2020 року на суму 352800 грн., № 884 від 16.03.2020 року на суму 151200 грн., №715 від 16.03.2020 року на суму 168490 грн., підписаними уповноваженими представниками сторін та посвідченими їх печатками.

Додатковою угодою № 2 від 04.01.2021 року до договору поставки сторони дійшли взаємної згоди щодо перегляду ціни за 1 (одну) тонну поставлених мінеральних добрив, з врахуванням пунктів 2.3, 2.6 та 3.12 договору, та зафіксували, що остаточна вартість поставлених мінеральних добрив згідно договору становить 767699,06 грн., в т.ч. ПДВ 127 949,85 грн.

Умовами пунктів 3-5 додаткової угоди №2 визначено, що підписанням цієї додаткової угоди сторони підтверджують, що не мають жодних претензій та зауважень до здійсненого розрахунку вартості поставлених мінеральних добрив, що додається до цієї додаткової угоди та є невід`ємною частиною цієї додаткової угоди. Ця додаткова угода набуває чинності та вважається укладеною з моменту її підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Інші умови договору залишаються без змін та сторони підтверджують свої зобов`язання за ними.

Додатком до додаткової угоди №2 сторони погодили розрахунок вартості поставлених мінеральних добрив до договору поставки мінеральних добрив від 06.03.2020 № 19-МД-06.03.2020 (ПП "Брайловський"), з якого вбачається, що датою остаточного розрахунку визначено 04.01.2021 року.

Листом №21-02/3/2630 від 01.10.2020 року Товариство попередило Підприємство про необхідність здійснення оплати за отриманий товар у встановлений договором строк, у разі не виконання цього обов`язку АТ Аграрний фонд буде вимушене звернутись до судових органів за захистом свої прав та законних інтересів.

14.04.2021 року Товариство надіслало Підприємству вимогу №7.4-05/3/736, в якій виклало вимогу перерахувати на свій платіжний рахунок основну суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 3% річних, пеню та штраф у загальному розмірі 1 039 812,46грн. згідно з наведеним розрахунком до 23.04.2021 року та попередило, що у разі несплати боргу у встановлений строк, звернеться до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Проте, відповідач залишив вказану вимогу без відповіді та задоволення, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду з даним позовом.

Предметом даного позову є вимоги позивача про стягнення з відповідача 767 699,06 грн. основного боргу, 61 332,15 грн. пені, 153 539,81 грн. штрафу у розмірі 20% від суми простроченого платежу, 62 714,13 грн. втрат від інфляції та 14560,08 грн. 3% річних, які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем договору поставки мінеральних добрив № №19-МД-06.03.2020 від 06.03.2020 року щодо оплати поставленого у березні 2020 року товару у встановлений строк.

Разом з тим, предметом апеляційного оскарження є висновок суду попередньої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача 31 109,63 грн. інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Враховуючи встановлені приписами ст. 269 ГПК України межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів переглядає судове рішення в межах вимог апеляційної скарги.

Так, скаржник вважає, що суд першої інстанції помилково не прийняв до уваги його заперечення щодо неможливості нарахування інфляційних втрат через те, що остаточна вартість товару вираховувалася відповідно курсу долара США до української гривні, однак стягнення інфляційних нарахувань на суму основної заборгованості не є можливим, оскільки індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні). Крім того, скаржник вважає, що суд першої інстанції не об`єктивно відхилив посилання відповідача на форс-мажорні обставини, як на підставу для звільнення від відповідальності за несвоєчасне виконання свого грошового зобов`язання перед позивачем.

Колегія суддів вважає такі доводи скаржника безпідставними, з огляду на таке.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відновлення становища, яке існувало до порушення та примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. (наведені висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц)

Отже, правовідносини які виникли між сторонами у даній справі регулюються нормами ЦК України, що передбачають відповідальність за порушення грошового зобов`язання (частина друга статті 625 цього Кодексу).

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 Цивільного кодексу України).

Отже гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

З огляду на викладене, норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

У разі порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені у гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другої статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Судом установлено, що додатковою угодою № 2 від 04.01.2021 року до договору поставки сторони дійшли взаємної згоди щодо перегляду ціни за 1 (одну) тонну поставлених мінеральних добрив, з врахуванням пунктів 2.3, 2.6 та 3.12 договору, та зафіксували, що остаточна вартість поставлених мінеральних добрив згідно договору становить 767 699,06 грн., в т.ч. ПДВ 127 949,85 грн. При цьому, умови вказаних пунктів договору поставки не містять вказівок щодо визначення вартості товару виходячи з курсу долара США до української гривні.

Дослідивши умови укладеного сторонами договору поставки та додаткових угод до нього щодо ціни товару та порядку оплати, колегією суддів установлено, що як у договорі поставки, так і у додатковій угоді № 2 до нього ціна товару визначена сторонами у національній валюті України.

У зв`язку з цим, колегією суддів відхиляється безпідставне твердження скаржника про неправомірне нарахування позивачем інфляційних втрат у даній справі.

Також, колегією суддів не приймаються до уваги доводи скаржника про звільнення його від відповідальності у зв`язку з форс-мажорними обставинами, які унеможливили своєчасне виконання Підприємством грошового зобов`язання перед Товариством з посиланням на висновок про загибель посівів від 24.09.2020р. №2003-14/521, сертифікат №3100-20-1854 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 24.11.2020р. №1547/05-4 та сертифікат №3100-21-0073 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 21.01.2021р. №2105-4.

Колегія суддів в цій частині погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність форс-мажорних обставин, з огляду на таке.

Так, згідно з п. 5.4 договору поставки, сторони звільняються від відповідальності за порушення зобов`язань за цим договором, якщо це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Обставини непереборної сили (форс-мажор) мають бути підтверджені сертифікатом виданим Торгово-промисловою палатою України, який надається іншій стороні протягом 15 календарних днів з моменту виникнення обставин непереборної сили (форс-мажору).

Статтею 141 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Згідно з п. 3.3. Регламенту ТПП України, сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Відповідно до п. 6.12 Регламенту, сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) видається заявнику на бланку Торгово-промислової палати України/регіональної торгово-промислової палати. В сертифікаті вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, надані відповідачем сертифікати підтверджують наявність форс-мажорних обставин за договорами поставки зерна врожаю 2020 року №19-ВП-06.03.2020 від 06.03.2020 року та №36-ВП-27.03.2020 від 27.03.2020 року та не можуть бути застосованими до договору поставки мінеральних добрив №19-МД-06.03.2020 від 06.03.2020 року, виконання зобов`язань за яким є предметом спору у справі та який не пов`язаний з вищевказаними договорами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено за допомогою законодавчо встановлених засобів доказування наявності існування обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які б звільняли Підприємство від відповідальності за невиконання договору поставки мінеральних добрив №19-МД-06.03.2020 від 06.03.2020.

Принцип змагальності (ст. 13 ГПК України) та принцип рівності сторін (ст. 7 ГПК України), які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Місцевим господарським судом при прийнятті рішення було дотримано вказаних принципів та забезпечено сторонам справедливий судовий розгляд, взято до уваги інтереси учасників справи та почуто їх, що відповідає вимогам ГПК України та п. 1 ст. 6 Конвенції.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги в сумі 3405 грн. покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 11 жовтня 2021 у справі № 916/1465/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства Брайловський - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 24.12.2021.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Богатир К.В.

Філінюк І.Г.