УХВАЛА

24 грудня 2021 року

м. Київ

Справа № 922/3475/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Либідь-Маркет"

на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 19.11.2021 у справі

за позовом Харківської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Либідь-Маркет",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Аеробуд",

про стягнення 1 618 723,92 грн,

ВСТАНОВИВ:

07.12.2021 до Касаційного господарського суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Либідь-Маркет" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 19.11.2021 у справі № 922/3475/19.

Перевіривши доводи заявника касаційної скарги та додані до касаційної скарги документи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів касаційної скарги та встановлено оскаржуваною ухвалою апеляційного господарського суду, рішенням Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 у справі № 922/3475/19 позов задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Либідь-Маркет" на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати в сумі 1 520 619,44 грн та судовий збір у розмірі 22 809,29 грн.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Либідь-Маркет" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просило скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 у справі № 922/3475/19 повністю та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2021 у справі № 922/3475/21 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Либідь-Маркет" залишено без руху, у зв`язку з тим, що заявником апеляційної скарги не додано до апеляційної скарги доказів сплати судового збору у розмірі 34 213,96 грн.

В подальшому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Либідь-Маркет" звернулось до Господарського суду Харківської області з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 у справі № 922/3475/19 і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.10.2021 у справі № 922/3475/19 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Либідь-Маркет" про перегляд рішення суду від 01.07.2021 за нововиявленими обставинами відмовлено; рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 року у справі № 922/3475/19 залишено в силі.

В подальшому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Либідь-Маркет" 13.10.2021 повторно звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 у справі № 922/3475/19 повністю та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Крім того, апелянтом було надано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 у справі № 922/3475/19.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 у справі № 922/3475/19 було встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Либідь-Маркет" звернулось із апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 у справі № 922/3475/19 із пропуском строку на його оскарження, а наведені в заяві причини пропуску строку не є поважними, у зв`язку із чим апеляційну скаргу залишено без руху та встановлено десятиденний строк з моменту отримання заявником цієї ухвали на усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання суду вмотивованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 у справі № 922/3475/19.

На виконання ухвали Східного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 у справі № 922/3475/19 Товариство з обмеженою відповідальністю "Либідь-Маркет" подало клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 у справі № 922/3475/19 в обґрунтування якого зазначило таке:

- ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2021 у справі № 922/3475/21 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Либідь-Маркет" залишено без руху, в зв`язку з тим, що заявником апеляційної скарги не додано до апеляційної скарги доказів сплати судового збору у розмірі 34 213,96 грн. Однак, відповідачу протягом десятиденного строку з моменту отримання вищевказаної ухвали, а саме 13.07.2021, стало відомо про прийняття Господарським судом Харківської області рішення від 13.07.2021 у іншій справі № 910/19020/20, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 17.02.2017, у зв`язку з чим, скаржник скористався своїм процесуальним правом на перегляд рішення Господарського суду Харківської області рішення від 01.07.2021 у справі № 922/3475/19 за нововиявленими обставинами;

- ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.10.2021 у справі № 922/3475/19 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Либідь-Маркет" про перегляд рішення суду від 01.07.2021 за нововиявленими обставинами відмовлено з тих підстав, що вказані обставини не є нововиявленими, а є новими доказами у справі, які можуть бути оцінені лише під час апеляційного розгляду справи;

- строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 у справі № 922/3475/19 був пропущений ненавмисно, з поважних причин, внаслідок об`єктивних та незалежних від заявника обставин (внаслідок належного користування останнім своїми процесуальними правами щодо неможливості одночасної подачі до суду і заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами і апеляційної скарги на таке судове рішення).

Оскаржуваною ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.11.2021 у справі № 922/3475/19 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Либідь-Маркет" на підставі пункту 4 частини першої статті 261 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Як убачається з матеріалів скарги та встановлено апеляційним судом, рішення суду першої інстанції, на яке Товариство з обмеженою відповідальністю "Либідь-Маркет" подало апеляційну скаргу, ухвалено 01.07.2021 (повний текст складено 12.07.2021), отже апеляційна скарга подана з пропуском встановленого статтею 256 ГПК України строку.

Відповідно до частини першої статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з приписами частини другої статті 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Частиною третьою статті 256 ГПК України передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

За загальним правилом статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Обов`язок з доведення поважності причини пропуску покладається на заявника в порядку статей 73, 76-79 ГПК України.

Отже, у разі звернення з апеляційною скаргою на судове рішення з порушенням встановлених строків його оскарження, заявник у клопотанні про поновлення строку має навести причини, підтверджені відповідними доказами, які перешкоджали йому звернутися зі скаргою в межах встановленого процесуальним законом строку.

ГПК України не пов`язує право суду поновлювати пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені в бґрунтування заяви про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

При цьому поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яке він використовує виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 ГПК України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до частини третьої статті 2 ГПК України, основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є змагальність сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Таким чином, закон встановлює рівні можливості для сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, апеляційний суд розглянувши подане клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення у цій справі, прийняв оскаржувану ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження, визнавши викладені скаржником причини поновлення строку неповажними з огляду на те, що заявник був обізнаний із тим фактом, що ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2021 первісно подану апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Либідь-Маркет" залишено без руху, у зв`язку з тим, що заявником апеляційної скарги не додано до апеляційної скарги доказів сплати судового збору у розмірі 34 213,96 грн, а ненадання доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги призведе до її повернення судом.

За таких обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю "Либідь-Маркет" на власний розсуд прийняло рішення сплатити судовий збір саме за подання до місцевого господарського суду заяви про перегляд рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 у справі № 922/3475/19 за нововиявленими обставинами, а не за апеляційне оскарження вищевказаного рішення.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Либідь-Маркет", користуючись своїми процесуальними правами, самостійно прийняло рішення не усувати недоліки первісно поданої апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 року по справі № 922/3475/19 та не виконувати вимоги ухвали Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2021.

Отже, в оскаржуваній ухвалі суд апеляційної інстанції встановив наявність підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження (пункт 4 частини першої статті 261 ГПК України), оскільки дійшов висновку про те, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження були суб`єктивними, залежали виключно від поведінки скаржника та не пов`язані з наявністю об`єктивних обставин, оскільки скаржник не проявив особистої зацікавленості щодо захисту власних інтересів шляхом своєчасного ініціювання процедури з апеляційного оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 у справі № 922/3475/19.

Зміст клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Либідь-Маркет" про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду фактично зводиться до того, що відповідач надав перевагу ініціюванню початку судового процесу з перегляду рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 у справі № 922/3475/19 за нововиявленими обставинами над переглядом вищезазначеного рішення суду в межах апеляційного провадження, отже наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

При цьому, судова колегія апеляційного господарського суду правомірно відхилила доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Либідь-Маркет", що строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 у справі № 922/3475/19 був пропущений внаслідок належного користування останнім своїми процесуальними правами щодо неможливості одночасної подачі до суду і заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами і апеляційної скарги на таке судове рішення, оскільки діюче процесуальне законодавство не встановлює відповідної заборони, а такі дії не можуть вважатись зловживанням стороною своїми процесуальними правами.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (стаття 14 ГПК України).

Частиною другою статті 13 ГПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 13 ГПК України).

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява №24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (п. 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення названого Суду від 28.05.1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (п. 57).

Пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

У рішенні у справі "Пономарьов проти України" ЄСПЛ вказав, зокрема, що якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. ЄСПЛ визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження, суд керувався частиною четвертою статті 260 ГПК України, відповідно до якої, якщо заяву про поновлення строку апеляційного оскарження не буде подано особою в зазначений строк або вказані підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками апеляційного господарського суду, щодо недоведеності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та відсутність обставин, які об`єктивно унеможливили звернення скаржника з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 у справі № 922/3475/19 у встановлений строк, оскільки можливість такого звернення залежала виключно від волевиявлення самого скаржника та використання ним своїх прав, визначених нормами ГПК України.

Доводи викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків апеляційного господарського суду та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування статей 260 та 261 ГПК України.

Відповідно до частини другої статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Либідь-Маркет" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 19.11.2021 у справі № 922/3475/19 та відмову у відкритті касаційного провадження, адже у цій справі правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 234, 287, 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Либідь-Маркет" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 19.11.2021 у справі № 922/3475/19.

2. Матеріали касаційної скарги на 14 (чотирнадцяти) аркушах, у тому числі оригінал квитанції від 07.12.2021 № ПН5418454 про сплату судового збору, повернути скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ