ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2021 року м.Дніпро Справа № 904/6355/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Вечірка І.О., Чередка А.Є.,

секретар судового засідання: Колесник Д.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Мельник Катерина Олександрівна, довіреність №883/2021 від 21.09.2021 р., представник;

від відповідача: Бондаренко Сергій Олександрович, договір про надання правової допомоги №б/н від 03.07.2020 р., адвокат;

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на додаткове рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2021 року (повний текст складено 30.09.2021 року) у справі № 904/6355/21 (суддя Красота О.І. )

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кабельний завод "ЕНЕРГОПРОМ", смт.Слобожанське, Дніпропетровська область

про стягнення штрафних санкцій в сумі 397 977,71 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2021 року у справі №904/6355/21 в задоволенні заяви Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Суд мотивував прийняте рішення тим, що наданий позивачем на підтвердження наданих адвокатом послуг згідно договору про надання правової допомоги №210-ДЕ від 08.01.2021 року акт наданих послуг не відповідає умовам п.3.3., 4.3. додаткової угоди, оскільки не містить: час, витрачений адвокатом на надання послуг стороні, не відображає опис наданих послуг та їх загальну вартість, не визначено вартість наданих послуг (розміру гонорару) погодинно або у фіксованому розмірі.

Не погодившись з додатковим рішенням суду у даній справі, позивач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. Просить скасувати додаткове рішення суду від 30.09.2021 року у справі №904/6355/21 та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 40 000,00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неналежну оцінку судом доказів по справі, порушення норм процесуального права.

Скаржник вважає, що посилання суду на відсутність у акті наданих послуг часу, витраченого адвокатом на надання стороні послуг, є необґрунтованим, оскільки сторони домовились про конкретну суму вартості послуг адвоката і ця сума є незмінною за весь час надання правової допомоги. Вимога, про яку вказує суд, не міститься ні в Господарському процесуальному кодексі України, ні в Законі України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Також апелянт вказує, що посилання суду на те, що акт наданих послуг не містить опис наданих послуг та їх загальну вартість спростовується змістом самого акту, який зазначає ці дані.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу позивача не надав. В судовому засіданні заперечував проти доводів апелянта.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається і вірно зазначено судом першої інстанції, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2021 року у даній справі позовні вимоги задоволені у повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кабельний завод "ЕНЕРГОПРОМ" на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" 114 411,89 грн. неустойки, 283 565,82 грн. штрафу та судовий збір у сумі 5 969,70 грн.

При зверненні до суду позивач зазначав, що попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи - це витрати на правову допомогу, розмір яких орієнтовно складає 40 000,00 грн. та залежатиме від складності справи, витраченого часу для участі у справі фахівця у сфері права та трудозатрат на підготовку відповідних процесуальних документів. Також позивач зазначав, що відповідні докази будуть надані ним додатково.

30.09.2021 року позивач подав заяву і просив суд ухвалити додаткове рішення у справі про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 40 000,00 грн.

Встановлено, що в обґрунтування понесення витрат на оплату послуг адвоката позивачем до позовної заяви подано договір про надання правової допомоги №210-ДЕ від 08.01.2021 року, додаткову угоду №4 від 27.04.2021 року до договору, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ДП №3127 від 05.08.2016 року (а.с.60-67).

До заяви про ухвалення додаткового рішення позивачем надано суду акт №145 від 20.09.2021 року наданих послуг за період з 30.06.2021 року по 20.09.2021 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ДП №3127 від 05.08.2016 року адвоката Мельник Катерини Олександрівни, Витяг з реєстру Національної асоціації адвокатів України та довіреність №883/2021 від 21.09.2021 року (а.с.102-106).

За змістом ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до складу судових витрат, крім судового збору, входять витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з розглядом справи.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).

Представником позивача подано до матеріалів справи докази, які підтверджують розмір понесених ним витрат на правничу допомогу. Між тим, неналежно оцінивши ці докази та зазначивши на вимоги, які законом не передбачені, суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу в стягненні вказаних витрат.

Так, у договорі про надання правової допомоги №210-ДЕ від 08.01.2021 року сторони - Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" (клієнт) та Адвокатське об`єднання "Перший радник" (виконавець) погодили, що виконавець в рамках цього договору зобов`язується надавати клієнту правову допомогу (послуги) за окремими письмовими або усними дорученнями останнього. Зміст, обсяг та вартість послуг, що надаються, встановлюються сторонами у додаткових угодах, які є невід`ємною частиною даного договору.

Суду надано додаткову угоду №4 від 27.04.2021 року до договору, згідно якої сторони погодили, що зміст, обсяг, вартість послуг, номер судової справи, в межах якої надається правова допомога, судова інстанція відображається сторонами в акті наданих послуг.

Відповідно до п.3.2. додаткової угоди №4 від 27.04.2021 року до договору, акт наданих послуг складається та підписується виконавцем за результатом надання послуг. Такий акт наданих послуг невідкладно (в день його складання) направляється виконавцем клієнту.

Враховуючи складність справи, значення справи для клієнта, часу витраченого адвокатом на надання послуг сторони відображають в акті наданих послуг опис наданих послуг, та їх загальну вартість (розмір гонорару) (п.3.3.додаткової угоди).

В п.4.2. додаткової угоди сторони погодили, що розмір гонорару, який має сплатити клієнт, визначається згідно з актом наданих послуг, в якому зазначається номер справи та судова інстанція, в межах якої надавалась правова допомога. Розмір гонорару може бути змінено за взаємною домовленістю сторін.

У відповідності до п.4.3. додаткової угоди, вартість наданих послуг (розмір гонорару) у кожній судовій справі може визначатись погодинно, або у фіксованому розмірі.

Згідно п.4.6. додаткової угоди, оплата наданих послуг та компенсація витрат здійснюється клієнтом за фактом їх надання (понесення) на підставі погоджених та підписаних сторонами актів наданих послуг впродовж 15 (п`ятнадцяти) календарних днів, з моменту вступу рішення суду по справі, в межах якої надавалась правова допомога, в законну силу.

Згідно ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суду надано позивачем Акт наданих послуг №145 від 20.09.2021 року на суму 40 000,00 грн.

Висновок суду про те, що в зазначеному акті сторони не вказали кількість витраченого адвокатом часу на надання клієнту послуг, є безпідставним, оскільки гонорар сторонами встановлено у фіксованій сумі і в цьому випадку розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом часу на надання правничої допомоги.

Отже, сторони досягли згоди щодо певної конкретної суми, розмір якої не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленим у постанові від 06.03.2019 року у справі №922/1163/18, в якій зазначено, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплат гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Встановлення сторонами гонорару у фіксованій формі не суперечить положенням договору про надання правової допомоги №210-ДЕ від 08.01.2021 року в редакції додаткової угоди №4 від 27.04.2021 року.

Таким чином, по справі № 904/6355/21 AT «ДТЕК Дніпровські електромережі» та АО «Перший радник» було досягнуто згоди про виплату АО «Перший радник» гонорару за ведення даної справи у суді першої інстанції у фіксованому розмірі, що не залежить від часу, витраченого адвокатом АО «Перший радник» на надання правової допомоги поданій справі та обсягу наданої правової допомоги. А тому між позивачем та АО «Перший радник» не здійснювалося обчислення фактичної кількості часу, витраченого адвокатом АО «Перший радник» при наданні послуг професійної правничої допомоги по справі № 904/6355/21. Однак, вищезазначене не є підставою для відмови у задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на правову допомогу з відповідача. Адже матеріали даної справи містять беззаперечні докази надання відповідної правової допомоги позивачу.

Щодо доводів оскаржуваного додаткового рішення про невідображення в акті опису наданих послуг та їх загальної вартості, колегія суддів зазначає наступне:

- означене твердження суду не відповідає дійсності та спростовується самим актом наданих послуг.

В даному акті наданих послуг зазначено, що у період з 30.06.2021 року по 20.09.2021 року по справі № 904/6355/21, яка розглядалася господарським судом Дніпропетровської області, на замовлення позивача було надано професійну правничу допомогу. При цьому в зазначеному акті відображено і опис наданих послуг (в графі найменування послуг), і їх загальну вартість (у п. 2 акту).

Однак, судом першої інстанції дана обставина не врахована та у мотивувальній частині рішення наведено висновок, що не відповідає дійсності та спростовується наявними у справі доказами.

Згідно із ч. 4, 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем по даній справі не було заявлено та не було долучено жодного належного доказу щодо неспівмірності або необґрунтованості витрат позивача з оплати послуг на правову допомогу. А отже, у суду першої інстанції відсутні були підстави для повної відмови від задоволення заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача, адже для розподілу витрат на правничу допомогу важливим є критерій реальності надання по конкретній справі послуг з професійної правничої допомоги.

Колегія суддів вважає, що зазначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю даної справи і в повному обсязі заява не підлягає задоволенню.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою ст.129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись положеннями вищезазначених норм відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 року справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації.

Як зазначено вище, позивач заявив про відшкодування йому витрат на правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн.

Колегія суддів вважає, що дана справа не є складною та не потребувала значного часу для підготовки правової позиції позивача, розгляд справи відбувся у порядку спрощеного провадження, час на участь у судових засіданнях представник позивача не витрачав. Отже, є обгрунтованим, на думку колегії суддів, відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.

За викладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що при ухваленні оскаржуваного додаткового рішення судом порушено норми процесуального права щодо оцінки наданих доказів, що призвело до неправомірної відмови позивачу в задоволенні поданої ним заяви.

Оскільки витрати на правову допомогу на думку колегії суддів підлягають задоволенню частково, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване додаткове рішення суду слід скасувати.

Керуючись ст. ст. 244, 269, 275, 276, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Додаткове рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2021 року у справі № 904/6355/21 скасувати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кабельний завод "ЕНЕРГОПРОМ", (52005, Дніпропетровська область, смт.Слобожанське, вул.Виробнича, буд.14, ) на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", (49107, м.Дніпро, шосе Запорізьке, 22, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови підписано 11.01.2022 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя І.О. Вечірко

Суддя А.Є. Чередко