РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.12.2021Справа № 910/13899/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегагаз Постач» (м. Харків)

до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві (м. Київ)

про розірвання договору

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Найдьонова К.В.;

Від відповідача: Фартушний С.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегагаз Постач» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві про розірвання договору № 259/2021 на постачання природного газу від 01.03.21., укладений між позивачем та відповідачем.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на приписи ст. 652 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.21. відкрито провадження у справі № 910/13899/21, постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

20.09.21. відповідачем було подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

27.09.21. позивачем подано письмові пояснення по справі.

08.10.21. позивачем подано відповідь на відзив.

12.10.21. відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив.

22.10.21. позивачем подано пояснення на заперечення відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.21. ухвалено здійснювати розгляд справи № 910/13899/21 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.11.21.

23.11.21., за участі сторін, судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення на підставі п.3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 14.12.21.

07.12.21 до суду відповідачем було подано клопотання про закриття провадження у справі № 910/13899/21 у зв`язку з поданням позовної заяви особою, яка неуповноважена діяти від імені позивача.

08.12.21. до суду від позивача надійшла заява (скерована до суду засобами поштового зв`язку 06.12.21.) про участь у судовому засіданні, призначеному на 14.12.21. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегагаз Постач» Найдьонової Катерини Вадимівни.

08.12.21. до суду від позивача надійшла заява (скерована до суду засобами поштового зв`язку 03.12.21.), про участь у судовому засіданні, призначеному на 14.12.21. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегагаз Постач» Блинди Ольги Миколаївни.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.21. задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегагаз Постач» та ухвалено забезпечити участь представника позивача Найдьонової К.В. в судовому засіданні у справі № 910/13899/21, яке відбудеться 14.12.21. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, з електронною адресою, використаною для реєстрації.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.21. відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Мегагаз Постач» в задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні 14.12.21. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів його представника Блинди О.М.

14.12.21., за участі сторін, судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання відповідача від 07.12.21. про закриття провадження у справі.

Відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача, суд виходив з того, що особа, яка підписала від імені позивача позовну заяву мала на вчинення такої дії всі повноваження, що підтверджується довіреністю від 31.12.20. № 827, інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та наказом (розпорядженням) про прийняття на роботу від 06.02.18. № 1.

В судовому засіданні 14.12.21. по розгляду справи по суті позивачем підтримано свої позовні вимоги, відповідач проти позову заперечував.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 14.12.21. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.03.21 Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегагаз Постач» (постачальник) і Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві (споживач) було укладено договір № 259/2021 постачання природного газу (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався з 01.03.21. по 31.12.21. поставляти споживачу товар: «ДК 021:2015 код 09120000-6 Газове паливо (Природний газ) у власність (далі - «Газ» або «Товар»), в обсягах і порядку, передбачених Договором, а споживач зобов`язався прийняти газ та оплатити постачальнику його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Пунктом 1.2. Договору встановлено річний плановий обсяг постачання газу 123,456 тис. куб.м.

Згідно з п. 2.1. Договору ціна на момент укладення Договору становила 5.658,33 грн за 1.000 куб.м., крім того ПДВ - 1.131,67 грн., всього з ПДВ - 6.790,00 грн.

В подальшому сторонами було укладено додаткові угоди до Договору № 1 від 30.04.21., № 2 від 27.05.21., № 3 від 29.06.21. та № 4 від 21.07.21., відповідно до яких сторонами було змінено обсяг природного газу та ціну за 1.000 куб. м. у сторону збільшення у зв`язку з коливанням ціни на ринку природного газу.

Так, додатковою угодою № 4 від 21.07.21. було внесено зміни з 01.07.21., а саме обсяг природного газу складає 96,65386 тис.куб.м. та ціна газу за 1.000 куб.м. - 9.935,70 грн з ПДВ.

27.07.21. позивач надіслав відповідачу повідомлення від 21.07.21 вих. № 787 про розірвання Договору.

Листом від 05.08.21. вих. № 7101-4942/012 відповідач відмовив позивачу у розірванні Договору.

Оскільки сторонами не було досягнуто згоди щодо розірвання Договору, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач посилається як на підстави для розірвання Договору на приписи ст. 652 ЦК України.

На думку позивача, наявні всі чотири умови для розірвання Договору, а саме:

- в момент укладення Договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; укладаючи Договір, позивач не розраховував на значне збільшення ціни природного газу;

- зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; позивач вживав заходи спрямовані на збільшення ціни, укладаючи додаткові угоди з відповідачем, однак, на думку позивача, якщо вживати заходи щодо збільшення ціни природного газу, шляхом укладення великої кількості додаткових угод, то це призведе до зменшення обсягів постачання природного газу, а тому, внаслідок укладення великої кількості додаткових угод до Договору, відповідач може залишитися без природного газу в опалювальний період;

- виконання Договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні Договору; при укладенні Договору, на думку позивача, майнові інтереси сторін перебували в збалансованому стані, проте з істотною зміною обставин відбулося порушення цього балансу; в результаті позивач не задовольняє свої майнові інтереси, а отримує збитковий фінансовий результат діяльності за результатами постачання природного газу за Договором;

- із суті Договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона; на думку позивача, із суті Договору не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона, в даному випадку Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегагаз Постач».

У свою чергу, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Отже, за своєю правовою природою укладений позивачем і відповідачем Договір є договором поставки.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з пропозицією розірвати Договір, яка була відхилена останнім.

Згідно з ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони, уклавши Договір, узгодили всі істотні умови та були вільні у виборі контрагента та на власний розсуд узгодили ціну Договору та ціну природного газу.

Слід зазначити, що відповідач йшов на зустріч позивачу та погоджувався із внесенням змін до Договору щодо збільшення ціни природного газу шляхом укладення відповідних додаткових угод.

Так, дійсно на даний момент ринкова ціна природного газу є більшою, ніж та, яка узгоджена сторонами у Договорі та можливо припустити, що позивач не розраховував на таке збільшення.

Однак, для розірвання Договору на підставі ст. 652 ЦК України необхідна наявність всіх чотирьох умов.

Позивач не надав суду доказів того, що він не міг усунути такі обставини після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від нього вимагалися.

Що ж до умови про те, що виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, то слід зазначити таке.

Позивачем не підтверджено документально, що виконання ним Договору як постачальником та поставка відповідачу як споживачу природного газу за ціною обумовленою Договором дійсно порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б Товариство з обмеженою відповідальність «Мегагаз Постач» того, на що воно розраховувало при укладенні Договору.

Твердження позивача про те, що ним були понесені збитки у зв`язку із виконанням Договору не підтверджено належними і допустимими доказами.

Також, слід зазначити, що із суті Договору та звичаїв ділового обороту випливає, що саме постачальник, який пропонує товар до продажу та поставляє його споживачу несе ризик зміни ринкової ціни природного газу.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Слід зазначити, що юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому укладаючи Договір, позивач повинен був оцінити його умови та відповідно об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання за визначеною ціною.

З огляду на положення зазначених правових норм, позивачем не надано належних і допустимих доказів, на підтвердження наявності одночасно чотирьох умов, визначених в ч. 2 ст. 652 ЦК України, відповідно до яких укладений між сторонами Договір може бути розірваний за рішенням суду.

При цьому, наведені у позові підстави для розірвання Договору за своєю природою не є об`єктивними обставинами, які унеможливлюють належне виконання зобов`язань позивачем за Договором, а мають характер звичайних ризиків підприємницької діяльності.

Отже, позивачем не доведено та не обґрунтовано наявність підстав для розірвання Договору.

Інші доводи сторін суд відхиляє, оскільки вони не впливають на встановлені судом обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, позивачем не доведено наявність підстав для розірвання Договору на підставі ст. 652 ЦК України.

За вказаного в сукупності суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 28.12.21.

Суддя Т.М. Ващенко