РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.12.2021Справа № 910/15785/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом приватного підприємства "Компанія Ліон" до приватного підприємства "ТВК Систем" про стягнення 103 685,83 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2021 року приватне підприємство "Компанія Ліон" (далі - Компанія) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного підприємства "ТВК Систем" (далі - Підприємство) про стягнення 103 685,83 грн заборгованості по оплаті поставленого товару за договором поставки від 2 січня 2020 року № 02/01-2020/04.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30 вересня 2021 року позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення виявлених недоліків.

21 жовтня 2021 року до суду надійшли документи позивача для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26 жовтня 2021 року відкрито провадження в справі № 910/15785/21 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В силу положень статті 10 наведеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 26 жовтня 2021 року про відкриття провадження в справі № 910/15785/21 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 03113, місто Київ, вулиця Дружківська, будинок 10, офіс 526.

Відповідно до частини 3 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Приписами пункту 3 частини 6 статті 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що копія вищенаведеної ухвали Господарського суду міста Києва від 26 жовтня 2021 року була отримана уповноваженим представником відповідача 1 листопада 2021 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи відповідне повідомлення про вручення цього судового відправлення.

Проте Підприємство в установлений судом строк відзиву на позовну заяву не подало, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направило.

29 листопада 2021 року від Компанії надійшла заява про зменшення позовних вимог від 23 листопада 2021 року, відповідно до якої позивач повідомив про часткову сплату відповідачем суми заборгованості та просив стягнути з останнього решту боргу в розмірі 47 137,89 грн.

Пунктом 2 частини 2 статті 46 ГПК України передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Подана позивачем заява від 23 листопада 2021 року відповідає вимогам ГПК України та прийнята судом до розгляду, у зв`язку з чим суд здійснює розгляд даної справи з урахуванням зменшених позовних вимог у розмірі 47 137,89 грн.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на те, що відповідач належним чином був повідомлений про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд цієї справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

2 січня 2020 року між Підприємством та Компанією було укладено договір поставки № 02/01-2020/04, за умовами якого остання зобов`язалася передати у власність покупця товар, а відповідач, у свою чергу, - прийняти товар і сплатити його вартість на умовах, обумовлених в цій угоді.

Найменування товару: комплектуючі для систем опалення, водопостачання та каналізації (далі - товар), та господарські товари. Кількість і асортимент товару, що постачається, вказуються у видаткових накладних на товар, що мають силу специфікації і є невід`ємними частинами цього договору (пункти 1.2., 1.3. даної угоди).

Згідно з пунктом 2.2. вказаного правочину ціна товару встановлюється відповідно до поточних затверджених прайс-листів постачальника. Крім того, у випадку доставки товару транспортом постачальника, ціна товару формується з урахуванням вартості транспортних втрат постачальника. Ціна товару може бути змінена постачальником в односторонньому порядку. Загальна вартість договору визначається згідно всього об`єму видаткових накладних на товар, які є невід`ємною частиною договору.

Оплата за товар здійснюється покупцем на основі рахунку-фактури, виставленого постачальником, шляхом перерахування коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок постачальника потягом 14 календарних днів після дати відвантаження ним даних товарів. Фактичною датою оплати за товар є день зарахування коштів покупця на рахунок постачальника (пункт 2.3. договору).

Відповідно до пункту 4.3. договору товар вважається переданим постачальником та прийнятим покупцем з моменту підписання видаткової накладної.

Пунктами 9.1., 9.2. цього правочину передбачено, що останній набирає сили з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2020 року. У випадку неможливості виконання будь-якою із сторін якого-небудь прийнятого зобов`язання у вказаний термін, дія договору продовжується на час його повного виконання. Дія цього договору продовжується на 1 (один) календарний рік, якщо жодна зі сторін не заявила письмових вимог щодо іншого за 30 днів до дати, визначеної в пункті 9.1. даної угоди.

Як слідує з матеріалів справи, на виконання цього договору Компанією було поставлено відповідачу товар на загальну суму 543 247,16 грн, проте відповідачем оплата за поставлену продукцію в повному обсязі здійснена не була, у зв`язку з чим у Підприємства утворилася заборгованість перед позивачем, розмір якої на час розгляду судом даної справи становить 47 137,89 грн.

Зазначене підтверджується наданими до матеріалів справи належним чином засвідченими копіями видаткових накладних, рахунків на оплату, актів звіряння взаємних розрахунків, підписаних обома сторонами та скріплених їх печатками, банківських виписок по особовому рахунку Компанії та відповідних платіжних доручень.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами частини 1 статті 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач будь-яких заперечень щодо позовних вимог Компанії чи їх розміру суду в установленому законом порядку і строки не надав, доводів і тверджень, викладених у позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог, не спростував.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову про стягнення з Підприємства на користь Компанії 47 137,89 грн основного боргу.

Відповідно до статті 129 ГПК України понесені позивачем судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з приватного підприємства "ТВК Систем" (03113, місто Київ, вулиця Дружківська, будинок 10, офіс 526; ідентифікаційний код 39051691) на користь приватного підприємства "Компанія Ліон" (49038, місто Дніпро, вулиця Курчатова, будинок 10, офіс 621; ідентифікаційний код 34498292) 47 137 (сорок сім тисяч сто тридцять сім) грн 89 коп. заборгованості та 2 270 (дві тисяч двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28 грудня 2021 року.

Суддя Є.В. Павленко