ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"29" грудня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/697/21
Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Торчинюк В.Г., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ-КОМФОРТ" про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ-КОМФОРТ"
до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція"
за зустрічним позовом: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція"
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ-КОМФОРТ"
про стягнення штрафних санкцій в сумі 104 011 грн. 22 коп.
Сторони не забезпечили явку уповноважених представників.
Ухвалою суду від 25.08.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/697/21 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ- КОМФОРТ" до відповідача Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" про стягнення заборгованості в сумі 843 637 грн. 58 коп. Визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначити на 14 вересня 2021 року.
17 грудня 2021 року через відділ канцелярії представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить суд вирішити питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою суду від 17 грудня 2021 року розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ-КОМФОРТ" про ухвалення додаткового рішення призначено на 29 грудня 2021 року.
23 грудня 2021 року через відділ канцелярії заявником подано заяву, в якій останній просив суд розгляд справи (заяви про ухвалення додаткового рішення) провести без участі представника позивача.
28 грудня 2021 року через відділ канцелярії відповідачем подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій останній зазначає, що копія такої заяви відповідачем отримана не була, відтак заперечення або пояснення останній подати не може, також зазначив про те, що у відзиві на позовну заяву, було зазначено про заперечення щодо розмірів стягнення витрат на правничу допомогу, про яку зазначав позивач у позовній заяві.
У судове засідання 29.12.2021 року сторони не забезпечили явку уповноважених представників, хоча про місце, дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення виходячи з наступного.
Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
З матеріалів справи судом встановлено, впродовж розгляду справи №918/697/21, позивачем було заявлено у позовній заяві, що ним планується понести судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу.
В подальшому позивачем долучено до матеріалів справи докази понесених судових витрат, відповідачем в свою чергу у відзиві на позовну заяву, заперечив проти розміру судових витрат.
Разом з тим, із рішення у справі №918/697/21 вбачається, що судом не було вирішено питання про судові витрати, зокрема на правову допомогу, які були заявлені позивачем за первісним позовом.
Враховуючи усе зазначене вище, заява позивача про ухвалення додаткового рішення, є обґрунтована, відтак підлягає до часткового задоволення.
Відтак, судом приймається додаткове рішення, яким вирішується питання про судові витрати, при цьому суд враховує наступне.
На підставі статті 244 ГПК України суд розглядає заяву позивача про ухвалення додаткового рішення за наявними у матеріалах справи доказами.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З аналізу положень частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
На підтвердження понесених витрат на послуги адвоката, ТОВ "АРТ КОМФОРТ" долучило до матеріалів справи Договір №02/08/21 від 02.08.2021 року про надання правової допомоги, Додаткову угоду №1 до договору №02/08/21, посвідчення адвоката України №000035, від 30.06.2015 року, ордер на надання правової допомоги серія ЧН№054452 від 06.01.2021 року.
Згідно пункту 2.1. договору № 02/08/21 про надання правової допомоги, у відповідності до умов даного договору адвокат (Шевченко К.Ю.) зобов`язується надати клієнту (ТОВ "АРТ КОМФОРТ") необхідну правову допомогу, а клієнт зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплатити послуги адвоката у порядку передбаченому даним договором.
Гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється окремою Додатковою угодою до цього договору (пункт 4.1 договору).
Згідно пункту 3.1.1. додаткової угоди до договору №02/08/21 представництво у суді першої інстанції - 30 000, 00 грн.
З матеріалів справи судом встановлено, усі подані документи від ТОВ "АРТ-КОМФОРТ" підписані представником Шевченко К.Ю.
Отже, матеріалами справи стверджено, що для ТОВ "АРТ-КОМФОРТ" були надані правові послуги адвокатом Шевченко К.Ю., також представник позивача був у судових засіданнях у режимі відеоконференції.
Також, як зазначалося вище, відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд зменшити розмір витрат на професійну правову допомогу адвоката, як необґрунтований.
Пунктом 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз`яснено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; «Ла-вентс проти Латвії» від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу також відображена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08. 2019 у справі №915/237/18.
Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того чи була їх сума обґрунтованою.
У даному випадку суд приймає до уваги, ті обставини, що справа №918/697/21 не є складною, не має публічого інтересу, розглядалася за правилами загального позовного провадження, при цьому по справі було подано зустрічну позовну заяву, однак позивачем не було надано відзиву на позовну заяву із запереченнями і контррозрахунками.
Крім того, під час її розгляду відбулося чотири судових засідання на двох із них був присутній представник позивача в режим відеоконференції. Явка учасників до суду обов`язковою не визнавалася. Вказані обставини дали можливість представнику позивача не витрачати кошти та час на транспортування до міста Рівного у Господарський суд Рівненської області на відповідні судові засідання.
Розподіляючи витрати за послуги адвоката суд вказує, що наявні в матеріалах справи Договір про надання правової допомоги та додаткова угода до договору - не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у такому розмірі за рахунок іншої сторони, адже розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Адвокат та Клієнт, керуючись принципом вільного волевиявлення щодо укладення договору про надання правової допомоги, вправі погодити між собою розмір та вартість такої допомоги. Клієнт має право погодитись або не погодитися із запропонованими тарифами (вартістю послуг) зважаючи на свої фінансові можливості. У разі ж погодження та підписання відповідного договору - клієнт оплачує вартість послуг адвоката за результатами їх надання та підтвердження.
Проте, інший учасник у справі, на якого просить Клієнт покласти понесені ним витрати на правову допомогу - не зобов`язаний повністю за свій рахунок відшкодовувати усю суму заявлених витрат на правову допомогу. Як вказано вище, при визначенні суми до відшкодування суд має виходити з критерію розумності їх розміру, з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
На переконання суду, розумним розміром витрат на послуги адвоката, який слід покласти до відшкодування за рахунок відповідача в цьому випадку є сума 12 000, 00 грн, оскільки як зазначалося вище, справа не складна і не містить розрахунків, які потребують багато часу.
Таким чином, інші заявлені витрати на послуги адвоката є надмірно високими та становитимуть значний тягар для учасника справи, що суперечить принципу розподілу витрат.
За наведеного у сукупності, суд констатує, що витрати на правничу допомогу, які просить відповідач відшкодувати за рахунок позивача, не є співмірними із ціною позову, та не відповідають категорії та складності справи. Відтак, суд вважає можливим задовольнити клопотання відповідача про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу.
Заявлена позивачем вимога, відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню частково, в розмірі 12 000, 00 грн.
Враховуючи усе зазначене вище, заява ТОВ "АРТ-КОМФОРТ" про винесення додаткового рішення у справі та стягнення з відповідача витрат позивача на правову допомогу слід задовольнити.
Покласти на Державне підприємство "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" в особі Відокремленого підрозділу "РІВНЕНСЬКА АТОМНА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ" витрати позивача на правову допомогу адвоката у розмірі 12 000, 00 грн.
Керуючись статтями 241, 244, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ-КОМФОРТ" про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
3. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
4. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "АРТ-КОМФОРТ" про стягнення з Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" в особі Відокремленого підрозділу "РІВНЕНСЬКА АТОМНА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ" витрат на правову допомогу у розмірі 18 000, 00 грн.
Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст.ст. 256, 257 та п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua.

Повний текст додаткового рішення складений 30.12.2021 року.

Суддя Вадим Торчинюк