ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28 грудня 2021 року Справа № 903/818/21

Господарський суд Волинської області в складі судді Дем`як В. М., за участю секретаря судового засідання Хомич О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), м. Луцьк

про неплатоспроможність фізичної особи

Представники учасників:

від кредитора ОСОБА_2 : н/з;

від АТ КБ "Приватбанк": Кузін Євгеній Володимирович, довіреність № 7720-К-О від 03.09.2021;

від арбітражного керуючого: Рабан Микита Тарасович;

від кредитора АТ "Альфа-Банк": н/з;

від боржника: ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Луцьким МВ УДМС України у А/Волинській області від 18.10.2016;

Суть спору: 07.10.2021 на адресу суду надійшла заява фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Заявник просить суд керуючим реструктуризацією боржника призначити арбітражного керуючого Рабана Микиту Тарасовича.

Відповідно до ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Ухвалою суду від 11.10.2021 заяву фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність прийнято до розгляду, розгляд справи призначено в підготовчому судовому засіданні на 25.10.2021.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 25.10.2021 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 , керуючим реструктуризацією боржника призначено арбітражного керуючого Рабана М.Т. Крім того, постановлено оприлюднити на офіційному веб-сайті Касаційного господарського суду України оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 дату проведення попереднього судового засідання визначено 06.12.2021.

Відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно з ч.1 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на з`явлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно з ч. 4 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Згідно з ч. 2 статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

25.11.2021 через канцелярію суду надійшла заява АТ КБ Приватбанк за вх. №01-78/118/21 про визнання грошових вимог до ОСОБА_1 на суму 796 158,99 грн.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 26.11.2021 прийнято до розгляду заяву АТ КБ Приватбанк та призначено в судове засідання на 06.12.2021.

29.11.2021 через канцелярію суду надійшла заява АТ Альфа-Банк за вх. №01-78/123/21 про визнання грошових вимог до ОСОБА_1 на суму 444 569,36 грн.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 01.12.2021 прийнято до розгляду заяву АТ Альфа-Банк та призначено в судове засідання на 06.12.2021.

29.11.2021 через канцелярію суду надійшла заява ОСОБА_2 за вх. №01-78/122/21 про визнання грошових вимог до ОСОБА_1 на суму 1 618 578,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 06.12.2021 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_2 .

Через відділ діловодства суду надійшло:

- лист Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо перетину боржника ОСОБА_1 за вх.№01-57/6478/21 від 03.11.2021;

- звіт керуючого реструктуризацією за вх.№01-57/7163/21 від 29.11.2021 про результати перевірки декларації про майновий стан боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 06.12.2021 відкладено розгляд справи на 28.12.2021.

Представник боржника та арбітражний керуючий в судовому засіданні вказали, що визнають грошові вимоги в сумі 4540,00 грн. позачергово, до задоволення вимог кредиторів (судовий збір) та 111738,03 грн. друга черга, в іншій частині просить відмовити, як безпідставно заявленій.

Представник кредитора просить суд задоволити заяву в повному обсязі та визнати грошові вимоги в сумі 769 158,99 грн. та через відділ діловодства суду подав:

1) письмові пояснення за вх.№01-57/7888/21 від 28.12.2021.

2)повідомлення за вх.№01-57/7887/21 від 28.12.2021 про стан здійснення виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення.

Дослідивши матеріали та обставини справи, розглянувши заяву АТ КБ Приват Банк з грошовими вимогами до боржника ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне визнати їх грошові вимоги частково виходячи з такого.

АТ КБ ПриватБанк є кредитором ОСОБА_1 на підставі кредитного договору 255224-CRED, який було укладено 10.10.2008 на підставі заяви ОСОБА_1 на отримання кредиту від 07.09.2008. Кредитний договорів був забезпечений договором поруки з ОСОБА_3 .

Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (назва до перейменування) зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 10000,00 доларів США на термін до 08.10.2010 р., а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, ОСОБА_1 повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати в порядку визначеному кредитним договором (Додаток № 1 Графік погашення кредиту та відсотків)

Згідно п. 3.2. договору у випадку порушення грошового зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_1 сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі (48%) на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 10000,00 доларів США, що підтверджується, у тому числі заявою самого боржника (додається до кредитного договору)

В порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконав, та не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки, у зв`язку з чим, ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду.

09.12.2009 рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №2-8091/2009р. позов Банку задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк кредитну заборгованість в розмірі 10 965 доларів США 11 центів, а саме: 9349,05 доларів США- заборгованість за кредитом, 1064,11 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом, штрафи, що випливають з умов кредитного договору в розмірі 31,29 доларів США та 520, 66 доларів США, що було еквівалентно 87 600, 27 грн. (вісімдесят сім тисяч шістсот гривень двадцять сім копійок). Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк 996,00 грн. (дев`ятсот дев`яносто шість гривень 00 коп.) судових витрат по справі; по 498,00 грн. (чотириста дев`яносто вісім гривень) з кожного.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №2-8091/2009р. набрало законної сили, є обов`язковим для боржника та станом на сьогодні не виконано.

У травні 2016 ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом про достягнення заборгованості за кредитним договором №255224-CRED від 10.10.2008, однак 09.11.2016 року рішенням Луцького міськрайонного суду у справі №161/7087/16-ц у задоволенні позову ПАТ КБ ПриватБанк відмовлено, оскільки обставини укладання кредитного договору, зміст та структура зобов`язань за кредитним договором №255224-CRED від 10.10.2008, були встановлені судом в рішенні Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №2-8091/2009р, яке набрало законної сили, доказуванню у цій справі не підлягають.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової Палати Касаційного цивільного суду від 30.01.19 у справі № 161/7087/16-ц.

Щодо 3-х % річних нарахованих на заборгованість по кредиту та на проценти за користування кредитом судом встановлено наступне.

Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК і ст. 230 ГК.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень ст. ст. 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 Цивільного кодексу України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

Проценти, встановлені статтею 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Такі проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно.

Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає право визначати розмір процентів річних у договорі, що означає можливість погодження сторонами відмінного від 3% річних розміру процентної ставки як компенсацію за порушення грошового зобов`язання.

У кредитному договорі №255224-CRED від 10.10.2008, сторони визначили збільшену відсоткову ставку за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання.

Так, згідно п. 3.2. договору у випадку порушення грошового зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_1 сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Відтак, проценти, які нараховуються за підвищеною відсотковою ставкою у разі порушення зобов`язань за кредитним договором охоплюються диспозицією норми частини 2 статті 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 903/191/19 від 10.06.2020.

Арбітражний керуючи звернувся із заявою про застосування строку позовної давності відповідно до якої просить суд обмежити нарахування відсотків, річних та інфляційних витрат позовною давності тривалістю у три роки.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК, зокрема відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Стаття 599 ЦК України та стаття 202 ГК України встановлюють, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Чинне законодавство не передбачає таку підставу припинення зобов`язання як закінчення строку дії договору. Зобов`язання, невиконане належним чином, продовжує існувати, незважаючи на закінчення строку дії договору.

09.12.2009 рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №2-8091/2009р. позов Банку задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк кредитну заборгованість в розмірі 10 965 доларів США 11 центів, а саме: 9349,05 доларів США- заборгованість за кредитом, 1064,11 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом, штрафи, що випливають з умов кредитного договору в розмірі 31,29 доларів США та 520, 66 доларів США, що було еквівалентно 87 600, 27 грн. (вісімдесят сім тисяч шістсот гривень двадцять сім копійок). Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк 996,00 грн. (дев`ятсот дев`яносто шість гривень 00 коп.) судових витрат по справі; по 498,00 грн. (чотириста дев`яносто вісім гривень) з кожного.

Враховуючи вище викладене суд дійшов висновку, що заява арбітражного керуючого про застосування строку позовної давності, підставна та підлягає до задоволення, а відтак проценти та інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання (користування грошовими коштами понад встановлений договором термін) слід нараховувати на суму боргу 87600,27 грн. за період з 24.10.2018 по 24.10.2021 (в межах трирічного строку позовної давності).

Отже, основна сума боргу ОСОБА_1 за кредитним договором 255224-CRED, який було укладено 10.10.2008 становить в сумі 87 600, 27 грн.; 48 % за користування грошовими коштами за період з 24.10.2018 по 24.10.2021 - 126 259,20 грн. та інфляційні втрати за період з 24.10.2018 по 24.10.2021 у сумі 17 896,68 грн. підставні та підлягають до задоволення, в решті заявлених грошових вимог слід відмовити, у зв`язку із застосуванням строку позовної давності.

Згідно зі ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі за результатами попереднього засідання суду, зокрема, зазначаються: 1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення такої ухвали; 2) дата засідання господарського суду, яке має відбутися не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства протягом трьох робочих днів після постановлення ухвали за результатами попереднього засідання господарського суду арбітражний керуючий згідно з цією ухвалою письмово повідомляє кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів та організовує їх проведення.

Участь кредиторів у зборах кредиторів, визначення кількості голосів кредиторів з правом вирішального голосу та учасників зборів кредиторів з правом дорадчого голосу здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Основними завданнями зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника є: 1) розгляд звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника; 2) розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника; 3) прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність. Проведення зборів кредиторів та голосування на них здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Керуючись ст. ст. 2, 122, 123 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 233-235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву АТ КБ Приватбанк за вх. №01-78/118/21 від 25.11.2021 про грошові вимоги до фізичної особи ОСОБА_1 задоволити частково.

2. Визнати вимоги АТ КБ Приватбанк (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) до ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) у розмірі 232 254,15 грн. заборгованість, 4540 грн. судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника.

3. В решті заяви АТ КБ Приватбанк слід відмовити.

4. Зобов`язати керуючого реструктуризацією Рабана М.Т. включити визнані судом вимоги АТ КБ Приватбанк до реєстру вимог кредиторів у відповідності до вимог Кодексу України з процедур банкрутства:

5. Керуючому реструктуризацією Рабану М.Т. провести збори кредиторів в порядку п. 4 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства.

6. Засідання суду, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі призначити на "07" лютого 2022 р. на 10:00 год.

Ухвала господарського суду набирає законної негайно з моменту її прийняття відповідно до ч.4 ст. 9 КУзПБ.

Ухвала суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.9 КУзПБ, ст. ст. 255, 256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://vl.arbitr.gov.ua.

Суддя В. М. Дем`як