ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"28" грудня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/900/21
у судове засідання з`явилися:
- від позивача: не з`явився;
- від відповідача: Берун Р.В., ордер серія ВК № 1032227 від 28.10.2021 р.
Відповідно до ч. 14 ст. 8, ст. 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".
Для архівного зберігання оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер 20434636.
18.10.2021 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від Фізичної особи-підприємця Яреми Андрія Ігоровича (далі - позивач) надійшов позов до Приватного підприємства "Рівне Ол-Сервіс" (далі - відповідач), у якому позивач, посилаючись на ст. ст. 22, 525, 526, 533, 627, 1166 Цивільного кодексу України, ст. 193, 198, 225 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 27, 124, 162-164, 171, 172, 249 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), просить суд стягнути з відповідача 46 410 грн 00 коп.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 22.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/900/21, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 23.11.2021 р.
08.11.2021 р. від представника відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками.
Ухвалою господарського суду Рівненської області від 23.11.2021 року оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду справи по суті на 14.12.2021 року, постановлено провести судове засідання з розгляду справи по суті 14.12.2021 року по справі № 918/900/21 у Господарському суді Рівненської області із представником позивача в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".
13.12.2021 року на офіційну електронну пошту Господарського суду Рівненської області від представника Фізичної особи-підприємця Яреми Андрія Ігоровича надійшла заява про залишення позову без розгляду.
14.12.2021 року позивач у справі не з`явився, а також не забезпечив явку свого уповноваженого представника у судове засідання з розгляду справи по суті, належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, що підтверджується довідкою про надсилання ухвали господарського суду Рівненської області від 23.11.2021 року на його офіційну електронну пошту.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14.12.2021 року заяву Фізичної особи-підприємця Яреми Андрія Ігоровича про залишення позову без розгляду задоволено, позов Фізичної особи-підприємця Яреми Андрія Ігоровича до Приватного підприємства "Рівне Ол-Сервіс" про стягнення 46 410 грн 00 коп. збитків залишено без розгляду.
17.12.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від представника Приватного підприємства "Рівне Ол-Сервіс" надійшла заява про стягнення витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги зі сторони позивача.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17.12.2021 року призначено до розгляду у судовому засіданні на 28.12.2021 року заяву представника Приватного підприємства "Рівне Ол-Сервіс" про стягнення витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у справі № 918/900/21, встановлено для Фізичної особи-підприємця Яреми Андрія Ігоровича строк на подання пояснень щодо поданого клопотання про стягнення витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у справі № 918/900/21 - до 24.12.2021 року.
24.12.2021 року на офіційну електронну пошту Господарського суду Рівненської області від Фізичної особи-підприємця Яреми Андрія Ігоровича надійшли заперечення на заяву про стягнення витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у справі № 918/900/21.
28.12.2021 року позивач у справі не з`явився, а також не забезпечив явку свого уповноваженого представника у судове засідання, належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, що підтверджується довідкою про надсилання ухвали господарського суду Рівненської області від 17.12.2021 року на офіційну електронну пошту Фізичної особи-підприємця Яреми Андрія Ігоровича.
Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 244 ГПК України).
Відтак суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви представника відповідача без участі Фізичної особи-підприємця Яреми Андрія Ігоровича.
У судовому засіданні 28.12.2021 року представник відповідача просив суд задовольнити його заяву про стягнення витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги зі сторони позивача у розмірі 7 000 грн 00 коп. з викладених у ній підстав, стосовно заперечень позивача вказав - на розсуд суду.
Господарський суд, розглянувши заяву представника Приватного підприємства "Рівне Ол-Сервіс" про стягнення витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, дійшов висновку про відмову у її задоволенні зважаючи на наступне.
Як вбачається із відзиву, Приватне підприємство "Рівне Ол-Сервіс" повідомило суд про те, що ним понесено витрати на правову допомогу в розмірі 7 000 грн 00 коп., а орієнтовна вартість додаткових витрат на правову допомогу буде становити 5 000 грн 00 коп., про що суду будуть надані відповідні підтверджуючі документи.
У відповідності до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно з ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному ч. 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 244 цього Кодексу.
До закінчення судових дебатів у справі представник відповідача усно зробив заяву про те, що докази підтвердження розмір понесених судових витрат відповідачем будуть подані протягом 5-ти днів після ухвалення рішення суду у даній справі.
Представник відповідача, посилаючись на ч. ч. 5, 6 ст. 130 ГПК України, просить суд стягнути з позивача 7 000 грн 00 коп. в якості компенсації здійснених Приватним підприємством "Рівне Ол-Сервіс" витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у справі № 918/900/21, що виникли внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Відповідач вказує, що на його переконання необґрунтованими діями позивача в контексті даної справи було саме звернення до відповідача із позовом про стягнення збитків. Зокрема, позивач підписуючи та ставлячи печатку на акті № 065 здачі - прийняття робіт від 25.06.2021 року, підтвердив, що експедитор та перевізник в повному обсязі виконали свої зобов`язання по рахунку №065 від 25.06.2021 року та заявці №61/1 від 17.06.2021 року та договору-доручення №2 від 17 червня 2021 року. В даному акті також зазначено, що по наданим послугам сторони претензій одна до одної не мають. Крім наведеного, варто зазначити, що у відповідності до міжнародної товарно-транспортної накладної CMR002367, позивач здійснив перевезення вантажу з міста Гумполець (Чехія) до м. Київ (Україна).
Крім того, відповідач зазначає, що у графі 18 даної CMR, яка має назву «Застереження та зауваження перевізника» - відсутні будь-які зауваження з приводу неналежного завантаження товару, неправильного розміщення чи кріплення, що створювали б небезпеку для схоронності чи безпеки руху, як визначено в п.3.1.1 договору. Таким чином, враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, які є повністю протилежними формальній позиції позивача та про які останній завідомо знав до моменту подання позовної заяви про стягнення збитків, вбачається саме необґрунтованість дій позивача.
Позивач, заперечуючи проти задоволення заяви відповідача про стягнення витрат, зазначає наступне. Саме по собі звернення до суду та у подальшому подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ГПК України, яке не містить обмежень в його реалізації. Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, та як наслідок безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Позов, який поданий у цій справі не є очевидно необґрунтованим, оскільки позивачем при його поданні виконано всі вимоги, визначені Господарським процесуальним кодексом України щодо оформлення позовної заяви, вона містить виклад правової позиції позивача та на підтвердження доводів, якими її обґрунтовано, долучено належним чином оформлені докази.
Позивач зауважує, що позовну заяву сплачено судовим збором, протягом розгляду справи позивач не протидіяв вирішенню спору, про що свідчить відсутність судових рішень щодо встановлення зловживання ним процесуальними правами. Витрати на правову допомогу виникли у відповідача не внаслідок необгрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав, зокрема право на подання відзиву та представництво інтересів в суді. Відкладення розгляду справи відбулося виключно через те, що відповідачем скеровано відзив на позовну заяву на невірну адресу, у зв`язку із чим позивач був позбавлений можливості у строки визначені процесуальним законом, ознайомитися із ним. Покликання сторони відповідача на акт виконаних робіт та міжнародну товарно-транспортну накладну не можуть братися судом до уваги, оскільки вказані докази не досліджувалися судом та відповідно таким доказам не надавалася правова оцінка. Згідно норм чинного законодавства, пред`явлення позову, так і вирішення його подальшої долі є виключним правом позивача, яке він вчинив без порушення прав інших учасників справи.
Крім того, позивач, заперечуючи проти задоволення заяви відповідача про стягнення витрат, звертає увагу, що на підтвердження сплати відповідачем послуг правової допомоги, надано копію довідки до акту виконаних робіт до договору № 2 про надання професійної правничої допомоги та представництва інтересів від 28.10.2021 року. Варто зазначити, що дана довідка не підтверджує факту понесення витрат на правничу допомогу відповідачем. Зважаючи на вищенаведене, на думку позивача вимоги представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн. є цілком необґрунтованими.
Згідно з ч. 5 ст. 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 130 ГПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідача слід довести, а суду встановити, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача, тощо (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 по справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 24.03.2021 по справі № 922/2157/20).
Тобто, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.
Суд враховує, що ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду.
Провадження у справі № 918/900/21 відкрито 22.10.2021 року, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 23.11.2021 року.
13.12.2021 року на офіційну електронну пошту Господарського суду Рівненської області від представника Фізичної особи-підприємця Яреми Андрія Ігоровича надійшла заява про залишення позову без розгляду.
По справі фактично було проведено 2 судових засідання.
У судове засідання 23.11.2021 року з`явилися представники позивача та відповідача. Представник позивача у даному засіданні заявив усне клопотання про надання можливості ознайомитися з відзивом, оскільки ФОП Ярема Андрій Ігорович відзиву не отримав.
Судом встановлено, що позивач не отримав відзив із запереченнями проти позову, оскільки відповідачем направлено дану заяву по суті спору на адресу, відмінну від офіційної адреси Фізичної особи-підприємця Яреми Андрія Ігоровича ( АДРЕСА_1 ), а саме - АДРЕСА_1 .
За результатами судового засідання 14.12.2021 року заяву Фізичної особи-підприємця Яреми Андрія Ігоровича про залишення позову без розгляду задоволено, позов Фізичної особи-підприємця Яреми Андрія Ігоровича до Приватного підприємства "Рівне Ол-Сервіс" про стягнення 46 410 грн 00 коп. збитків залишено без розгляду.
Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 42 ГПК України у випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.
Згідно ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема:
1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;
2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;
3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;
4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;
5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
Згідно із ст. 131 ГПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.
Відповідно до ст.132 ГПК України заходами процесуального примусу є:
2) видалення із залу судового засідання;
3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом;
Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається із матеріалів справи, господарський суд не постановляв ухвалу про застосування до позивача заходів процесуального примусу.
Крім того, відповідачем не подано доказів, що позивач подав завідомо необґрунтований позов, на що суд мав право реагувати ухвалою про залишення позовної заяви без розгляду.
Господарський суд не досліджував докази, що містяться в матеріалах справи на предмет обґрунтованості позовних вимог по суті або обґрунтованості заперечень відповідача на позовні вимоги, оскільки на підставі заяви Фізичної особи-підприємця Яреми Андрія Ігоровича позов залишено без розгляду.
Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ГПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.
Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ГПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.
Крім того, суд зауважує, що звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи віднесено, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Правила розподілу судових витрат визначені у ст. 129 ГПК України. Так, у частині 4 цієї статті передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У частині 5 ст. 129 ГПК України законодавець закріпив певні критерії, за якими суд оцінює обґрунтованість та пропорційність витрат з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін спору, поведінку сторін під час розгляду справи тощо.
Представник відповідача просить суд стягнути з позивача компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, що виникли внаслідок необгрунтованих дій позивача, посилаючись на безпідставне подання позивачем позову.
Однак, суд зауважує, що згідно з приписами ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.
Аналогічне за змістом положення закріплене і у ч. 3 ст. 233 ГПК України, згідно з яким суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Даний правовий висновок зроблений в тому числі у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 року по справі № 905/671/19.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зі змісту ч. 3 ст. 123 ГПК України вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 ст. 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 цієї ж статті). Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 ГПК України).
Разом з тим, у ст. 130 ГПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат.
Судом встановлено, що належних та допустимих доказів на підтвердження необґрунтованості дій позивача матеріали справи № 918/900/21 не містять та відповідачем в установленому порядку не доведено, тоді як звернувшись до суду з відповідним позовом Фізична особа-підприємець Ярема Андрій Ігорович реалізував гарантоване Конституцією України власне суб`єктивне право.
Окрім того матеріали справи не містять доказів, що позивач подав завідомо необґрунтований позов, на що суд мав право реагувати ухвалою про залишення позовної заяви без розгляду.
Підсумовуючи викладене, в задоволенні заяви представника Приватного підприємства "Рівне Ол-Сервіс" про стягнення витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у справі № 918/900/21 слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 129, 130, 221, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України -
1. У задоволенні заяви Приватного підприємства "Рівне Ол-Сервіс" про стягнення витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 28.12.2021 року в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 235 ГПК України та підлягає оскарженню в апеляційному порядку у порядку та строки передбачені ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя Заголдна Я.В.