ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.12.2021 Справа №910/9738/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В., при секретарі судового засідання Мальованій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3; ) в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (71503, Запорізька обл., місто Енергодар; )

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "КРАНФОРМ" (87515, Донецька обл., місто Маріуполь, вул.Італійська (Центральний район), будинок 116А; )

про стягнення пені в розмірі 6275, 88 грн.,-

за участю представників сторін:

від позивача: Столярова М.В. (в порядку самопредставництва)

від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулося з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "КРАНФОРМ" про стягнення пені в розмірі 6275,88 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань з поставки товару за договором №20/05/61 від 26.04.2019, внаслідок чого позивачем було нараховано пеню в розмірі 6275,88 грн.

Представник позивача під час розгляду даної справи наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в жодне судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним

Оскільки відповідач своїм правом на подання відзиву по справі не скористався, в інший спосіб своєї позиції не довів, суд на підставі ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомлених представників сторін істотним чином не впливає на таку кваліфікацію і не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд, -

В С Т А Н О В И В

26.04.2019 між товариством з обмеженою відповідальністю «Київтехцентр», на теперішній час - товариство з обмеженою відповідальністю «КРАНФОРМ» (далі постачальник) та відокремленим підрозділом «Атоменергомаш» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі покупець) був укладений договір поставки № 20/05/61 (далі - договір) відповідно п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити в передбачені даним договором строки покупцю продукцію згідно вказаного в даному пункті договору переліку, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вказану продукцію.

Загальна сума договору складає 2 091 960, 00 грн. (два мільйони дев`яносто одна тисяча дев`ятсот шістдесят гривень 00 копійок), в т.ч. ПДВ 348 660, 00 грн. (триста сорок вісім тисяч шістсот шістдесят гривень 00 копійок) ( п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 4.1. договору оплата поставленої продукції здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в даному договорі, протягом двох місяців після отримання покупцем партії продукції.

Поставка продукції за цим договором здійснюється до 31.05.2019 партіями відповідно до заявок покупця, в яких зазначається номенклатура, кількість продукції, що постачається, та строки її поставки.

Згідно п. 5.3. договору за пропозицією постачальника строк поставки, визначений відповідно до пункту 5.1 договору, може бути змінений за згодою покупця шляхом направлення постачальнику заявки з новим строком поставки (способом), зазначеним в п. 5.2 договору.

Відповідно до п. 5.5 договору постачальник зобов`язаний здійснити поставку продукції, вказаної в п. 1.1 цього договору, в номенклатурі, строки та кількості, зазначені в заявці покупця.

Згідно п. 5.6 договору у разі ненадання заявок покупцем продукція, зазначена в п. 1.1 договору, в будь-якому разі повинна бути поставлена постачальником не пізніше 31.05.2019.

Додатковою угодою № 1 від 30.05.2019 до договору поставки № 20/05/61 від 26.04.2019 подовжено строк поставки продукції до 05.07.2019.

Продукція відвантажується на умовах DDP (ІНКОТЕРМС 2000) м. Енергодар, Запорізька обл. Отримувач: відокремлений підрозділ «Атоменергомаш» ДП «НАЕК «Енергоатом». Відвантажувальні реквізити покупця: м. Енергодар, Запорізька обл., вул. Промислова, 17, ЗНСОтаТ ВП АЕМ, ЦМС (п. 5.7 договору).

Відповідно до п. 6.1. договору покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплатити поставлену продукцію відповідно до умов цього договору.

Згідно п. 7.2. договору за порушення строків поставки продукції, визначених відповідно до п. 5.1, 5.5, 5.6 цього договору, та/або недопоставку продукції постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно поставленої та/або недопоставленої продукції за кожен день прострочення, а у випадку, якщо прострочення поставки складає більше 30 днів, постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 7% вказаної вартості. Якщо в результаті допущеного прострочення та/або недопоставки поставка продукції втратить інтерес для покупця, він має право відмовитися від прийняття продукції та вимагати відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п. 10.1. договору він вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє 2 роки.

Вищезазначений договір та додаткова угода до нього підписані представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору поставки №20/05/61 від 26.04.2019 відповідачем було здійснено поставку товару на суму 2 091 960,00 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 160 від 04.07.2019. Як вбачається зі змісту вказаної видаткової накладної, товар був отриманий позивачем 08.07.2019, що підтверджується підписом останнього у правому нижньому кутку видаткової накладної № 160 від 04.07.2019.

Як зазначає позивач, 23.02.2021 ним було надіслано на адресу відповідача претензію № 1372/15 від 22.02.2021 з проханням сплатити пеню в сумі 6275,88 грн. за прострочення поставки продукції відповідно до п. 7.2. договору.

Оскільки вищезазначена претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення, позивач звернувся із даним позовом до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Оцінюючи правомірність заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні відповідача до виконання грошових зобов`язань.

Оцінивши зміст зазначеного договору, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладена угода за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України та ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином в силу статті 265 Господарського кодексу України, статті 712 і 655 Цивільного кодексу України, пункту 1.1 договору, постачальник зобов`язався поставити, а покупець прийняти і оплатити товар, на умовах, викладених в даному договору.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України та ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між позивачем та відповідачем договір поставки №20/05/61 від 26.04.2019 є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов`язань, визначених його умовами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України відносно обов`язковості договору для виконання сторонами.

Як вже зазначалося, додатковою угодою № 1 від 30.05.2019 до договору поставки № 20/05/61 від 26.04.2019 сторонами подовжено строк поставки продукції до 05.07.2019.

В постанові Верховного Суду КГС від 08.10.2018 року по справі № 927/490/18 зазначено, що прийменник "до" з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь (постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 у справі № 803/1387/17, від 28.08.2018 у справі № 814/4170/15).

Отже, відповідач повинен був поставити позивачу продукцію до 05.07.2019 включно.

Разом із тим, товар був отриманий позивачем лише 08.07.2019, що підтверджується підписом останнього у правому нижньому кутку видаткової накладної № 160 від 04.07.2019 на суму 2 091 960,00 грн. з ПДВ. Факт прострочення поставки продукцію за вказаною видатковою накладною відповідачем під час розгляду даної справи не спростовано.

Таким чином, відповідач свої зобов`язання за договором поставки № 20/05/61 від 26.04.2019 щодо постачання товару в обумовлені договором строки не виконав, а отже прострочив виконання зобов`язання у розумінні ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України. Доказів зворотнього суду не надано.

Згідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Згідно п. 7.2. договору за порушення строків поставки продукції, визначених відповідно до п. 5.1, 5.5, 5.6 цього договору, та/або недопоставку продукції постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно поставленої та/або недопоставленої продукції за кожен день прострочення, а у випадку, якщо прострочення поставки складає більше 30 днів, постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Позивачем у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем обов`язку щодо постачання товару на підставі п. 7.2 договору нараховано пеню в сумі 6275,88 грн. за період з 05.07.2019 по 07.07.2019.

Перевіривши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" розрахунок пені за визначений позивачем період з 05.07.2019 по 07.07.2019, господарський суд дійшов висновку, що останній є арифметично та методологічно невірним, оскільки з огляду на продовження сторонами строку поставки продукції до 05.07.2019 на підставі додаткової угоди № 1 від 30.05.2019 до договору поставки № 20/05/61 від 26.04.2019, прострочення строку поставки продукції розпочато з 06.07.2019. Згідно здійсненого судом розрахунку сума пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 4183,92 грн. за період з 06.07.2019 по 07.07.2019.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги державного підприємствао "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до товариства з обмеженою відповідальністю "КРАНФОРМ" про стягнення пені в розмірі 6275,88 грн., задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "КРАНФОРМ" (87515, Донецька обл., місто Маріуполь, вул.Італійська (Центральний район), будинок 116А; ) на користь державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3; ) в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (71503, Запорізька обл., місто Енергодар; ) пеню в розмірі 4183,92 грн., судовий збір в сумі 1513,33 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 21.12.2021 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 24.12.2021.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.В. Бокова