ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.12.2021р. Справа №905/1553/21

за позовом: Керівника Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області (85114, Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Олекси Тихого, 260) в інтересах держави в особі Костянтинівської міської ради (85114, Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Олекси Тихого, 260, )

до відповідача 1: Управління комунального господарства (85114, Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Олекси Тихого, 260, )

до відповідача 2: Управління освіти Костянтинівської міської ради (85114, Донецька область, м.Костянтинівка, просп.Ломоносова, 150, )

до відповідача 3: Комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Костянтинівської міської ради» (85114, Донецька область, м.Костянтинівка, просп.Ломоносова, 161, )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1: Новодмитрівського закладу дошкільної освіти №3 «Капітошка» Костянтинівської міської ради (85135, Донецька область, Костянтинівський р-н, с.Новодмитрівка, вул.Сонячна 10, )

про визнання недійсним договору оренди та зобов`язання вчинити певні дії

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Клименко Ю.О.

У засіданні брали участь:

прокурор: Полякова С.О. - за посвід.

від позивача: не з`явився

від відповідачів: не з`явились

від третьої особи: не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Керівник Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області, м.Костянтинівка в інтересах держави в особі Костянтинівської міської ради, м.Костянтинівка звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідачів, Управління комунального господарства, м.Костянтинівка, Управління освіти Костянтинівської міської ради, м.Костянтинівка, Комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Костянтинівської міської ради», м.Костянтинівка, у якій просив суд:

- визнати недійсним договір оренди №630 від 24.05.2021р., який укладений між Управлінням комунального господарства (орендодавець), Комунальним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги Костянтинівської міської ради» (орендар) та Управлінням освіти Костянтинівської міської ради (балансоутримувач);

- зобов`язати Комунальне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги Костянтинівської міської ради» звільнити та повернути передане в оренду згідно договору комунальне майно частину нежитлового приміщення загальною площею 94,5 кв. м, яке розташоване у дошкільному навчальному закладі №3 «Капітошка» за адресою: Донецька область, Краматорський район, с.Новодмитрівка, вул.Сонячна, 10.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що Управлінням комунального господарства, Управлінням освіти Костянтинівської міської ради та Комунальним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги Костянтинівської міської ради» укладено договір оренди №630 від 24.05.2021р. з порушенням вимог чинного законодавства про освіту, державних будівельних та санітарних норм, у зв`язку з чим, за твердженням заявника позову, договір підлягає визнанню недійсним, а майно поверненню навчальному закладу.

Ухвалою від 25.08.2021р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/1553/21, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Позивач у запереченнях №132 від 17.09.2021р. просив суд залишити позовну заяву прокурора без розгляду як таку, що підписана особою, яка не має права її підписувати.

Відповідач 1 у відзиві просив суд відмовити у задоволенні вимог прокурора мотивуючи власну позицію по суті спору тим, що договір оренди нерухомого майна №630 від 24.05.2021р. укладено у відповідності до вимог чинного законодавства, вимог державних будівельних та санітарних норм, а також вимог освітнього процесу; погіршення соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у Новодмитрівському закладі дошкільної освіти №3 «Капітошка» Костянтинівської міської ради не відбувається; при укладанні договору оренди майна посадовими особами місцевого самоврядування враховані інтереси мешканців територіальної громади різних вікових категорій як у сфері освіти, так і у сфері надання медичних послуг та охорони здоров`я.

Крім того, відповідач 1 вказував, що передане в оренду майно не використовувалось у діяльності дошкільного навчального закладу більше 20 років (лист №13/1 від 10.02.2021р. Новодмитрівського старостинського округу), у зв`язку з чим згідно з приписами п.29 постанови №483 від 03.06.2020р. Кабінету Міністрів України «Деякі питання оренди державного та комунального майна» обмеження щодо використання такого майна закладу освіти, в тому числі, щодо передачі його в оренду, відсутні.

Відповідач 2 у відзиві б/н від 14.09.2021р. проти задоволення позову прокурора заперечував з посиланням на норми п.29 постанови №483 від 03.06.2020р. Кабінету Міністрів України «Деякі питання оренди державного та комунального майна» та зазначав, що знаходження амбулаторії в одному приміщенні разом із дошкільним навчальним закладом не призвело до погіршення соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у цьому закладі та жодним чином не суперечить Санітарному регламенту, який затверджено наказом №234 від 24.03.2016р. Міністерства охорони здоров`я України.

Одночасно, за твердженням відповідача 2, прокурором не обґрунтовано представництво інтересів держави у цій справі.

Відповідач 3 у відзиві б/н від 14.09.2021р. проти задоволення позовних вимог заперечив з посиланням на те, що прокурором не доведено наявності підстав, передбачених ст.215 Цивільного кодексу України, з якими закон пов`язує можливість визнання правочину недійсним. Крім того, на переконання вказаного учасника судового спору вимоги прокурора про звільнення та повернення переданого в оренду нерухомого майна не є співмірними з огляду на пріоритетність надання медичної допомоги мешканцям с.Новодмитрівка, оскільки такі дії призведуть до зупинення роботи амбулаторії №8 Комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Костянтинівської міської ради», що негативно вплине на своєчасне та повне проведення профілактичних та протиепідемічних заходів щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

У поясненнях №52-2980вих-21 від 03.11.2021р. та відповідях на відзиви відповідачів та заперечення Костянтинівської міської ради прокурор наполягав на правомірності власних вимог з посиланням на приписи ст.ст.2, 3, 4, 9, 38 Закону України «Про дошкільну освіту», ст.1, ч.4 ст.80 Закону України «Про освіту», ст.3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст.20 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», Державних будівельних норм України.

За твердженням прокурора, договір оренди укладено з порушенням вимог чинного законодавства України, у зв`язку з чим він підлягає визнанню недійсним, а спірне майно - поверненню навчальному закладу, виходячи з такого:

- умови договору №630 від 24.05.2021р. не містять положень про відносини управління освіти та комунального підприємства з питань забезпечення освітнього процесу або обслуговування учасників освітнього процесу; надання медичних послуг не означає використання приміщень закладу за цільовим освітнім призначенням, у тому числі, на умовах оренди; невикористання навчальним закладом спірного приміщення не є підставою для передання такого приміщення в оренду з іншою метою, ніж пов`язаною з навчально-виховним процесом;

- санітарним регламентом для дошкільних закладів, який затверджено наказом №234 від 24.03.2016р. Міністерства охорони здоров`я України передбачено, що використання території, будівель, приміщень, споруд, обладнання дошкільних навчальних закладів іншими юридичними та фізичними особами з метою, що не пов`язана з навчально-виховним процесом та життєдіяльністю дітей, забороняється (п.1.2);

- незаконне надання в користування нежитлового приміщення закладу дошкільної освіти для здійснення некомерційної діяльності, перешкоджає реалізації прав громадян України на доступну освіту, повну реалізацію здібностей, таланту, всебічного розвитку, що суперечить інтересам держави у сфері освіти, ставить під загрозу здоров`я та життя дітей-вихованців та працівників закладу дошкільної освіти, зважаючи на розповсюдження на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2;

- Державними будівельними нормами України передбачено, що будівлі закладів дошкільної освіти слід розміщувати на окремих земельних ділянках; в той же час, цими нормами встановлено, що на земельних ділянках закладів охорони здоров`я не допускається розміщення функціонально не пов`язаних з ними будинків і споруд;

- Костянтинівська міська рада упродовж тривалого строку не виконувала належним чином покладені на неї функції, а саме не вчиняла дій щодо повернення незаконно переданого в оренду майна; окрім цього, про вказані порушення використання приміщення закладу дошкільної освіти міська рада дізналась також із запиту прокуратури від 15.06.2021р., в якому повідомлено про намір представництва інтересів держави в суді; проте, органом місцевого самоврядування не було вжито відповідних заходів (звернення до суду щодо захисту комунального майна від нецільового використання, що призводить до порушень інтересів держави в галузі освіти), що відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді.

26.10.2021р. на адресу суду від Управління освіти Костянтинівської міської ради надійшли заперечення на відповідь прокурора, за змістом яких відповідач 2, посилаючись на норму п.29 постанови №483 від 03.06.2020р. Кабінету Міністрів України «Деякі питання оренди державного та комунального майна», вказувало, що визнання недійсним договору №630 від 24.05.2021р., подальше звільнення та повернення орендованого майна призведе до значного погіршення рівня якості медичного обслуговування всього населення територіальної громади у зв`язку з відсутністю підходящих приміщень у населеному пункті.

Третя особа будь-яких пояснень по суті спору не надала.

Ухвалою суду від 25.11.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.12.2021р.

Прокурор у судове засідання 16.12.2021р. з розгляду справи по суті з`явився.

Представники позивача, відповідачів та третьої особи у судове засідання 16.12.2021р. з розгляду справи по суті не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Разом з тим, норми ст.43 цього кодексу України зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Приписи вказаних норм процесуального права розповсюджують свою дію на третіх осіб згідно з ч.5 ст.50 Господарського процесуального кодексу України.

Як визначено у ч.1 ст.202 зазначеного нормативно-правового акту, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Статтею 216 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду оголосити перерву або відкласти розгляд справи по суті. При цьому, це є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а відсутність у судовому засіданні представників сторін та третьої особи не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Досліджуючи підстави звернення прокурора з цим позовом, суд зазначає про наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Положеннями ч.ч.3, 4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст.174 цього Кодексу.

Прокурор виконує субсидіарну роль та замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який відсутній або всупереч вимог закону не здійснює захисту чи робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави». Враховуючи, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Разом з тим, надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави виключно після підтвердження судом підстав для представництва. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Звертаючись з розглядуваним позовом до суду керівник Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області зазначив, що органом, уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах є Костянтинівська міська рада. Проте, до теперішнього часу, незважаючи на обізнаність про існування договору оренди та відповідних правовідносин, орган місцевого самоврядування не вжив заходів щодо визнання недійсним договору оренди №630 від 24.05.2021р. та зобов`язання звільнити і повернути частину нежитлового приміщення та не надав інформацію до прокуратури для вжиття заходів представницького характеру.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести, зокрема, обставину бездіяльності компетентного органу, наявністю саме якої й зумовлено застосування прокурором права звернення з позовом до суду в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру» в частині підстав свого представництва.

В обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді прокурор зазначав, що звернення до суду з цим позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання правомірності передачі приміщення, яке на думку прокурора, здійснене з порушенням вимог чинного законодавства.

Прокурором долучені до матеріалів справи повідомлення про представництво інтересів держави (в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру») №52-1097вих21 від 15.06.2021р., №52-1911вих21 від 11.08.2021р.

Отже, позивач був обізнаний про підготовку прокуратурою позовної заяви завчасно, однак міська рада за судовим захистом самостійно не звернулась. Вказаними обставинами обумовлена реалізація прокурором наданих Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру» повноважень щодо представництва інтересів держави в суді та для звернення до господарського суду із позовною заявою на захист інтересів держави.

Крім того, суд зазначає, що згідно з ч.4 ст.55 Господарського процесуального кодексу України, якщо особа, яка має процесуальну дієздатність і в інтересах якої подана заява, не підтримує заявлених позовних вимог, суд залишає заяву без розгляду, крім позову про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою, поданого власником (учасником, акціонером) цієї юридичної особи в її інтересах, а також позову прокурора в інтересах держави.

Судом встановлено, що позивач (міська рада) не підтримує заявлених прокурором позовних вимог, однак прокурор наполягає на їх розгляді, тому у відповідності до наведених вище приписів чинного законодавства, суд вирішує спір на підставі зібраних доказів.

З огляду на нездійснення позивачем заходів для звернення до суду з позовом стосовно захисту інтересів держави, враховуючи повноваження прокурора самостійно визначати у чому полягає порушення інтересів держави і який орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, суд дійшов висновку, що прокурор в розглядуваному випадку належним чином обґрунтував та довів підстави для представництва інтересів держави в суді, а тому підстав для залишення позову без розгляду не вбачається.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення прокурора, господарський суд встановив:

Рішенням №15 від 17.02.2021р. виконавчого комітету Костянтинівської міської ради погоджено Управлінню освіти міської ради м.Костянтинівки рішення про намір передачі в оренду приміщення дошкільного навчального закладу №9 «Дюймовочка» (найменування якого змінено на Новодмитрівський заклад дошкільної освіти №3 «Капітошка» Костянтинівської міської ради) загальною площею 94,5 кв. м, розташованого за адресою: с.Новодмитрівка, вул.Сонячна, буд.10, Комунальному підприємству «Центр первинної медико - санітарної допомоги Костянтинівської міської ради» для розміщення амбулаторії загальної практики сімейної медицини в оренду строком на п`ять років.

На виконання зазначеного рішення наказом №10аг від 12.03.2021р. Управління освіти Костянтинівської міської ради прийнято рішення про намір передачі в оренду частини приміщення загальною площею 94,5 кв. м у дошкільному навчальному закладі, розташованому за адресою: с.Новодмитрівка, вул.Сонячна, буд.10.

30.03.2021р. оголошено електронний аукціон на оренду вказаного вище нерухомого майна комунальної власності Костянтинівської міської територіальної громади.

12.05.2021р. о 20:04:47 відбувся електронний аукціон №UA-PS-2021-04-22-000044-3 на зазначене вище майно дошкільного закладу освіти, переможцем якого визначено Комунальне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги Костянтинівської міської ради»; наказом №63 від 17.05.2021р. Управління комунального господарства затверджено протокол про результати зазначеного аукціону.

24.05.2021р. між Управлінням комунального господарства (орендодавець), Комунальним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги Костянтинівської міської ради» (орендар) та Управлінням освіти Костянтинівської міської ради (балансоутримувач) укладено договір №630 оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Костянтинівської міської ради, за змістом п.п.1.1, 1.2 якого (з урахуванням змісту додаткової угоди б/н від 23.06.2021р.) орендодавець і балансоутримувач передають, а орендар приймає у строкове платне користування майно: частину нежитлового приміщення загальною площею 94,5 кв. м (згідно технічного паспорту БТІ: кабінети - 1-44; 1-47; 1-48; 1-50; коридор 1-45; 1-49; 1-51; 1-52; санвузол 1-46), яке розташоване у дошкільному навчальному закладі №3 «Капітошка», за адресою: Донецька область, с.Новодмитрівка, вул.Сонячна, 10, вартість нерухомого майна становить 200198,21 грн без ПДВ. Майно передається в оренду для розміщення амбулаторії загальної практики сімейної медицини.

Місячна орендна плата становить 1220 грн з ПДВ (п.3.1).

Цей договір укладено на 5 років. Перебіг строку договору починається з дня набрання чинності цим договором. Цей договір набирає чинності в день його підписання сторонами. Строк оренди за цим договором починається з дати підписання акта приймання-передачі і закінчується датою припинення цього договору (п.12.1).

Вказаний договір підписаний орендарем, орендодавцем та балансоутримувачем та скріплений печатками останніх без зауважень та заперечень.

Орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акта приймання-передачі майна. Акт приймання-передачі підписується між орендарем, орендодавцем та балансоутримувачем одночасно з підписанням цього договору (п.2.1 договору оренди).

На виконання умов договору №630 від 24.05.2021р. орендодавець та балансоутримувач передали, а Комунальне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги Костянтинівської міської ради» прийняло об`єкт оренди, що підтверджується актом б/н від 24.05.2021р. приймання-передачі приміщення (будівлі) міської комунальної власності.

Зазначений акт підписаний представниками орендаря, орендодавця та балансоутримувача приміщення та скріплений печатками останніх.

Наявність обставин щодо повернення майна з оренди судом не встановлено.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із способів захисту цивільного права є визнання правочину недійсним.

За приписом ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, вирішуючи спори про визнання правочинів (договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.86 цього кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Статтею 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

За таких обставин, враховуючи зміст ст.129 Конституції України, ст.ст.13, 74, 86, 162 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду, зокрема, з вимогами про визнання договору недійсним заявником позову повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує можливість визнання угод недійсними.

За твердженням прокурора, договір оренди №630 від 24.05.2021р. укладено з порушенням вимог чинного законодавства України, у зв`язку з чим вказаний правочин підлягає визнанню недійсним, виходячи з такого:

- спірне майно закладу дошкільної освіти передано в оренду не для використання у навчально-виховному процесі, чим порушено вимоги ст.3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст.80 Закону України «Про освіту»;

- умови договору №630 від 24.05.2021р. не містять положень про відносини управління освіти та комунального підприємства з питань забезпечення освітнього процесу або обслуговування учасників освітнього процесу; надання медичних послуг не означає використання приміщень закладу за цільовим освітнім призначенням, у тому числі, на умовах оренди; невикористання навчальним закладом спірного приміщення не є підставою для передання такого приміщення в оренду з іншою метою, ніж пов`язаною з навчально-виховним процесом;

- санітарним регламентом для дошкільних закладів, затвердженим наказом №234 від 24.03.2016р. Міністерства охорони здоров`я України передбачено, що використання території, будівель, приміщень, споруд, обладнання дошкільних навчальних закладів іншими юридичними та фізичними особами з метою, що не пов`язана з навчально-виховним процесом та життєдіяльністю дітей, забороняється (п.1.2);

- незаконне надання в користування нежитлового приміщення закладу дошкільної освіти для здійснення некомерційної діяльності, перешкоджає реалізації прав громадян України на доступну освіту, повну реалізацію здібностей, таланту, всебічного розвитку, що суперечить інтересам держави у сфері освіти, ставить під загрозу здоров`я та життя дітей-вихованців та працівників закладу дошкільної освіти, зважаючи на розповсюдження на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2;

- Державними будівельними нормами України передбачено, що будівлі закладів дошкільної освіти слід розміщувати на окремих земельних ділянках; в той же час, цими нормами встановлено, що на земельних ділянках закладів охорони здоров`я не допускається розміщення функціонально не пов`язаних з ними будинків і споруд.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд зазначає про наступне:

Держава забезпечує доступність і безоплатність освіти в державних і комунальних навчальних закладах, розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти (ст.53 Конституції України).

Частиною 1 ст.5 Закону України «Про освіту» (у редакції станом на момент укладення спірного правочину) передбачено, що освіта є державним пріоритетом, що забезпечує інноваційний, соціально-економічний і культурний розвиток суспільства. Фінансування освіти є інвестицією в людський потенціал, сталий розвиток суспільства і держави.

Система освіти - сукупність складників освіти, рівнів і ступенів освіти, кваліфікацій, освітніх програм, стандартів освіти, ліцензійних умов, закладів освіти та інших суб`єктів освітньої діяльності, учасників освітнього процесу, органів управління у сфері освіти, а також нормативно-правових актів, що регулюють відносини між ними (п.25 ч.1 ст.1 Закону України «Про освіту»).

За приписами ст.10 Закону України «Про освіту» невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про дошкільну освіту» (чинний на час виникнення спірних правовідносин), визначено основні завдання закладу дошкільної освіти, якими є забезпечення права дитини, у тому числі, дитини з особливими освітніми потребами, на доступність і безоплатність здобуття дошкільної освіти, забезпечення необхідних умов функціонування і розвитку.

Дошкільна освіта є обов`язковою первинною складовою частиною системи безперервної освіти в Україні. Дошкільна освіта - цілісний процес, спрямований на: забезпечення всебічного розвитку дитини дошкільного віку відповідно до її задатків, нахилів, здібностей, індивідуальних, психічних та фізичних особливостей, культурних потреб; формування у дитини дошкільного віку моральних норм, набуття нею життєвого соціального досвіду (ч.ч.1, 2 ст.4 Закону України «Про дошкільну освіту»).

Частиною 2 ст.28 Закону України «Про дошкільну освіту» передбачено, що дитина має гарантоване державою право на безоплатну дошкільну освіту в державних і комунальних закладах освіти.

Заклад дошкільної освіти - навчальний заклад, що забезпечує реалізацію права дитини на здобуття дошкільної освіти, її фізичний, розумовий і духовний розвиток, соціальну адаптацію та готовність продовжувати освіту (ст.11 зазначеного закону).

Відповідно до ст.38 Закону України №2628-III від 11.07.2001р. матеріально-технічна база закладу дошкільної освіти включає будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, інвентар, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інше. Майно закладу дошкільної освіти належить йому на правах, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.80 Закону України «Про освіту» до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать: нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо; майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об`єкти авторського права та/або суміжних прав; інші активи, передбачені законодавством. Об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення органом управління можливості користування державним нерухомим майном відповідно до законодавства.

За змістом ч.3 ст.16 Закону України «Про дошкільну освіту» вивільнені приміщення ліквідованих державних та комунальних закладів дошкільної освіти використовуються виключно для роботи з дітьми. Майно, яке є державною або комунальною власністю (земельні ділянки, будівлі, споруди, обладнання тощо), придбання чи відокремлення якого призначене для здобуття дітьми дошкільної освіти, використовується виключно для роботи з дітьми.

Отже, з аналізу наведених норм чинного законодавства України про освіту вбачаться, що майно (приміщення, споруди, будівлі тощо) закладів дошкільної освіти, повинно використовуватись лише для забезпечення освітнього процесу та здійснення освітньої діяльності відповідним суб`єктом освітньої діяльності.

Новодмитрівський заклад дошкільної освіти №3 «Капітошка» Костянтинівської міської ради є закладом дошкільної освіти для дітей віком від трьох до шести років, де забезпечуються їх розвиток, виховання і навчання відповідно до Базового компонента дошкільної освіти. Заклад перебуває в комунальній власності Костянтинівської міської територіальної громади (п.п.1.1, 1.3 статуту).

Як вбачається зі змісту п.3.2 статуту, заклад дошкільної освіти, зокрема, забезпечує реалізацію права дитини на здобуття дошкільної освіти, її фізичний, розумовий і духовний розвиток, соціальну адаптацію та готовність продовжувати освіту.

В той же час, за умовами спірного договору, комунальне майно дошкільного навчального закладу було передано Комунальному підприємству «Центр первинної медико-санітарної допомоги Костянтинівської міської ради» для розміщення амбулаторії загальної практики сімейної медицини (п.7.1 договору).

При цьому, відповідач 3 в розумінні положень Законів України «Про освіту» та «Про дошкільну освіту» не є суб`єктом освітньої діяльності, не надає освітні послуги та не є учасником освітнього процесу в закладі дошкільної освіти.

Крім того, господарська діяльність відповідача 3 (надання первинної медичної допомоги та здійснення управління медичним обслуговуванням населення міста, вжиття заходів профілактики захворювань населення та підтримання громадського здоров`я (п.1.1. статуту комунального підприємства) жодним чином не пов`язана з освітньою діяльністю, у зв`язку з чим прокурор обґрунтовано вказує на те, що займана Комунальним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги Костянтинівської міської ради» частина нежитлового приміщення дошкільного навчального закладу «Капітошка» використовується не за цільовим призначенням об`єкта освіти, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Разом з цим, згідно з вимогами п.п.7.3.5.1, 5.13 Державних будівельних норм України. Будинки і споруди заклади охорони здоров`я ДБН В.2.2-10:2017, амбулаторії можуть бути розташовані окремо чи розміщуватись в одному будинку з лікарнею, відстань між лікувально-діагностичними корпусами, будинками амбулаторно-поліклінічних закладів і житловими, громадськими будинками необхідно приймати не менше 15 м, отже розташування амбулаторії в одному будинку з дошкільним закладом не відповідає вимогам ДБН В.2.2-10:2017.

Відтак, Управління комунального господарства (орендодавець) та Управління освіти Костянтинівської міської ради (балансоутримувач), передаючи частину нежитлового приміщення загальною площею 94,5 кв. м (згідно технічного паспорту БТІ: кабінети - 1-44; 1-47; 1-48; 1-50; коридор 1-45; 1-49; 1-51; 1-52; санвузол 1-46), яке розташоване у дошкільному навчальному закладі №3 «Капітошка», за адресою: Донецька область, с.Новодмитрівка, вул.Сонячна, 10 в оренду Комунальному підприємству «Центр первинної медико-санітарної допомоги Костянтинівської міської ради» для розміщення амбулаторії загальної практики сімейної медицини, порушили імперативну законодавчу вимогу про заборону використання майна дошкільного навчального закладу в цілях, відмінних від освітніх, що, у свою чергу, має наслідком визнання договору оренди недійсним відповідно до положень цивільного та господарського законодавства України.

Правові висновки щодо неможливості передання в оренду майна та приміщень закладів освіти з метою, не пов`язаною із освітньою діяльністю, викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018р. у справі №905/1227/17, з якої вбачається, що надання в оренду таких приміщень, що тимчасово не задіяні, дозволяється лише для їх використання, пов`язаного з навчально-виховним процесом відповідного навчального закладу, за умови, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Правова позиція щодо заборони використання не за цільовим призначенням майна закладів освіти викладена також у постановах Верховного Суду у справах №904/2056/18 від 10.04.2019р., №913/152/18 від 13.02.2019р., №906/164/17 від 15.06.2018р., №913/204/18 від 12.03.2019р.

Невикористання навчальним закладом приміщень для навчального процесу не надає права передачі цих приміщень в оренду з іншою метою, ніж пов`язаною з навчально-виховним процесом.

З огляду на наведене, заперечення відповідачів у цій справі суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

За таких обставин, вимоги прокурора в частині визнання недійсним договору оренди №630 від 24.05.2021р. нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Костянтинівської міської територіальної громади є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Виходячи з того, що підставою користування спірним майном є відповідний договір оренди, який, за висновком суду, є недійсним, суд вважає позов прокурора в частині зобов`язання Комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Костянтинівської міської ради» звільнити та повернути передане в оренду майно, таким, що також підлягає задоволенню.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, позовні вимоги Керівника Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Костянтинівської міської ради до відповідачів підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 4540 грн підлягає стягненню з відповідачів на користь Донецької обласної прокуратури, як платника згідно із платіжним дорученням №2164 від 04.08.2021р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсним договір №630 від 24.05.2021р. оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Костянтинівської міської територіальної громади, укладений між Управлінням комунального господарства (орендодавець), Комунальним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги Костянтинівської міської ради» (орендар) та Управлінням освіти Костянтинівської міської ради (балансоутримувач).

Зобов`язати Комунальне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги Костянтинівської міської ради» (85114, Донецька область, м.Костянтинівка, пр.Ломоносова, 161, ) звільнити та повернути передане в оренду згідно договору №630 від 24.05.2021р. оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Костянтинівської міської територіальної громади, комунальне майно - частину нежитлового приміщення загальною площею 94,5 кв. м, яке розташоване у дошкільному навчальному закладі №3 «Капітошка» за адресою: Донецька область, Краматорський район, с.Новодмитрівка, вул.Сонячна, 10.

Стягнути з Управління комунального господарства (85114, Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Олекси Тихого, 260, ) на користь Донецької обласної прокуратури (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Університетська, 6, ) судовий збір в сумі 1513,33 грн.

Стягнути з Управління освіти Костянтинівської міської ради (85114, Донецька область, м.Костянтинівка, пр.Ломоносова, 150, ) на користь Донецької обласної прокуратури (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Університетська, 6, ) судовий збір в сумі 1513,33 грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Костянтинівської міської ради» (85114, Донецька область, м.Костянтинівка, пр.Ломоносова, 161, ) на користь Донецької обласної прокуратури (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Університетська, 6, ) судовий збір в сумі 1513,34 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено 16.12.2021р.

Повний текст рішення складено 28.12.2021р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця