ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2021 року м.Дніпро Справа № 904/3069/18 (904/903/20)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач),

суддів: Білецької Л.М., Вечірко І.О.,

секретар судового засідання Колесник Д.А.

представники сторін:

від ПАТ "Дніпротрансмаш": Курмаз Олександр Валерійович адвокат, довіреність №б/н від 01.11.2021 р.;

від ТОВ "Юмин": Хорунженко Валерія Сергіївна адвокат, ордер серії ДП №2653/025 від 26.08.2020 р.;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юмин" на рішення господарського суду Дніпропетровської області (суддя Камша Н.М.) від 28.10.2020 року у справі № 904/3069/18 (904/903/20)

за позовом арбітражного керуючого ліквідатора Приватного акціонерного товариства "Дніпротрансмаш" Конового Олександра Сергійовича, м.Кривий Ріг

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юмин", с. Любимівка

про визнання недійсним правочину, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2020 року у справі № 904/3069/18(904/903/20) позов задоволено.

Правочин щодо перерахування грошових коштів Приватним акціонерним товариством "Дніпротрансмаш" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юмин" на суму 12 047 630 грн. визнано недійсним. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юмин" на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпротрансмаш" грошові кошти в сумі 12 047 630,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 204,00 грн. Рішення суду обгрунтовано тим, що:

- ПрАТ "Дніпротрансмаш" та ТОВ "Юмин" є заінтересованими особами у розумінні ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки бенефіціарним власником (контролером) обох підприємств є ОСОБА_1 , що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, доданими до заяви ліквідатора;

- дії ПрАТ "Дніпротрансмаш" по перерахуванню 12 047 630 грн. (31.08.2016 року та 07.02.2018 року) заінтересованій особі - ТОВ "Юмин" вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство (відкрито провадження 06.08.2018 року), призвели до зменшення його активів та неспроможності виконати зобов`язання перед кредиторами; ці дії порушують права та майнові інтереси кредиторів, оскільки зменшення активів впливає на розмір погашення їх вимог;

- дії боржника, пов`язані із зменшенням його платоспроможності після виникнення у нього зобов`язань перед іншими кредиторами, є сумнівними в частині їх добросовісності та набувають ознак фраудаторного правочину (правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам), тому даний правочин слід визнати недійсним згідно з ч. 2 ст. 42 КУзПБ враховуючи безоплатне відчуження майна (грошових коштів) на користь заінтересованої особи.

Не погодившись з рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юмин" звернулося з апеляційною скаргою.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.02.2021 року у даній справі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юмин" залишено без задоволення, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2020 року у справі №904/3069/18 (904/903/20) залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 21.07.2021 року у даній справі касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юмин" задоволено частково. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.02.2021 року скасовано, справу в скасованій частині передано на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що:

- ліквідатором не доведено належними доказами перерахування боржником грошових коштів відповідачу, оскільки надані до справи банківськи виписки по рахунку боржника не є первинними документами згідно з вимогами Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні";

- суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про заінтересованість боржника відносно відповідача, оскільки це спростовується інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо бенефіціарних власників сторін.

Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2020 року у справі № 904/3069/18 (904/903/20) та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ліквідатор Приватного акціонерного товариства "Дніпротрансмаш" Коновий Олександр Сергійович у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні Центрального апеляційного господарського суду проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Вважав оскаржувану ухвалу законною та обгрунтованою, прийняту з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу безпідставною.

Посилався на те, що боржник перед відкриттям провадження у справі про банкрутство, безпідставно та на шкоду інтересів його кредиторів перерахував належні йому грошові кошти на користь відповідача, що є підставою для визнання недійсними відповідних правочинів з перерахування коштів, які мають ознаки фраудаторних правочинів.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до суду апеляційної інстанції 01.11.2021 року, не погодився з апеляційною скаргою, вважав, що вона не підлягає задоволенню. Просив залишити оскаржуване рішення без змін як законне та обгрунтоване.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2018 року відкрито провадження у справі № 904/903/20 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Дніпротрансмаш" (далі - ПрАТ "Дніпротрансмаш", боржник).

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2019 року боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Конового Олександра Сергійовича (свідоцтво № 1905 від 09.04.19).

У постанові господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2019 року зазначено, що єдиним активом боржника є дебіторська заборгованість на суму 25 326,53 грн., при чому загальний розмір кредиторської заборгованості становить 127 333 772,68 грн.

У лютому 2020 року ліквідатор ПрАТ "Дніпротрансмаш" арбітражний керуючий Коновий О.С. звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з заявою (позовною заявою) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юмин" (далі - ТОВ "Юмин"), в якій просив:

- визнати недійсним правочин щодо перерахування грошових коштів ПрАТ "Дніпротрансмаш" на користь ТОВ "Юмин" на суму 12 047 630, 00 грн;

- стягнути з ТОВ "Юмин" на користь ПрАТ "Дніпротрансмаш" грошові кошти в сумі 12 047 630, 00 грн;

- витрати зі справи покласти на відповідача.

Судом встановлено, що ліквідатору ПрАТ "Дніпротрансмаш" посадовими особами банкрута на дату звернення до господарського суду Дніпропетровської області з даною заявою не передано бухгалтерської та іншої документації, печаток і штампів.

В ході здійснення заходів ліквідаційної процедури ліквідатором проаналізовано рух коштів на рахунках банкрута і встановлено наступне.

Протягом 2015-2018 років на рахунки боржника надходили грошові кошти від ТОВ "Юмин" з призначенням платежу: надання поворотної фінансової допомоги згідно договору від 20.11.2015 року № 20/11-ФП-1.

Банківськими виписками по рахунках боржника, що були відкриті в АТ "Універсал Банк", АТ "АБ "Радабанк", АТ "Банк Альянс" підтверджується надходження коштів від ТОВ "Юмин" боржникові на загальну суму 956 870 грн.

Банківськими виписками також підтверджується, що за договором від 20.11.2015 року № 20/11-ФП-1 боржник повернув ТОВ "Юмин" 8 324 500 грн, тобто на 7 367 630 грн. більше, ніж отримав від ТОВ "Юмин".

У банківських виписках з рахунків боржника також зазначається договір від 31.01.2017 року № 31/01, з посиланням на який боржник повернув ТОВ "Юмин" фінансову допомогу на суму 4 680 000 грн, хоча на рахунки боржника кошти від ТОВ "Юмин" з посиланням на договір від 31.01.2017 в якості фінансової допомоги не надходили.

ТОВ "Юмин" надав до суду копію договору від 20.11.2015 року № 20/11-ФП-1, та стверджував, що між ним та позивачем було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги на суму 8 466 100 грн.

За цим договором саме боржник - ПрАТ "Дніпротрансмаш" надав ТОВ "Юмин" поворотну фінансову допомогу на суму 8 466 100 грн., із яких ТОВ "Юмин" повернув 990 370 грн. Строк повернення допомоги, як зазначено в договорі, - до 19.11.2018 року.

ТОВ "Юмин" також надало копію листа від 31.08.2016 року на ім`я директора ТОВ "Юмин", згідно з яким боржник просив у платіжному дорученні №69 від 31.08.2016 на суму 8 302 000 грн. вірним вважати призначення платежу: "Надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги згідно договору № 20/11ФП-1 від 20.11.2015 без ПДВ".

Банківськими виписками підтверджується, що в період з 17.11.2015 року до 31.08.2016 року ТОВ "Юмин" перерахувало на рахунки ПрАТ "Дніпротрансмаш" грошові кошти в сумі - 325 730 грн. з призначенням платежу: "Надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 20/11ФП-1 від 20.11.2015".

Тобто, фактично ТОВ "Юмин" перераховував кошти боржнику ще до перерахування боржником ТОВ "Юмин" 8 302 000,00 грн.

Отже, фактично протягом 2015-2018 роки саме ТОВ "Юмин" надавало поворотну фінансову допомогу боржнику, а не навпаки.

Такі висновки вказав Верховний Суд у постанові від 21.07.2021 року у даній справі.

Матеріали грошових вимог кредиторів, які розглядались господарським судом Дніпропетровської області при відкритті провадження у справі про банкрутство та в попередньому судовому засіданні у цій справі, свідчать про критичний фінансовий стан боржника, який існував до укладення договору від 20.11.2015 року.

Так, у вересні 2015 року були заявлені позови ПАТ "ВТБ Банк" до ПрАТ "Дніпротрансмаш" у справі № 904/8321/15 та № 904/8310/15 про стягнення з боржника заборгованості на користь банку на суму понад 122 млн. грн. Тобто, ще у вересні 2015 року боржник не погашав заборгованості перед банком, тому у нього була відсутня можливість надавати фінансову допомогу іншим підприємствам.

В підтвердження правомірності перерахування боржником 4 680 000 грн на рахунок відповідача 07.02.2018 року останній надав копію договору позики № 31/01 поворотної фінансової допомоги від 31.01.2017 року.

Згідно вказаного договору позикодавець - ПрАТ "Дніпротрансмаш" мав надати позичальнику - ТОВ "Юмин" фінансову допомогу на суму 4 680 000 грн. на термін з 31.01.2017 року по 31.12.2018 року.

Банківськими виписками підтверджується, що 07.02.2018 року від Держказначейської служби України на рахунок ПрАТ "Дніпротрансмаш" надійшли грошові кошти - відшкодування сум ПДВ у розмірі 4 681 364,90 грн.

В цей же день - 07.02.2018 року, з рахунку ПрАТ "Дніпротрансмаш" на рахунок ТОВ "Юмин" перераховано 4 680 000 грн. з призначенням платежу: "Повернення фінансової допомоги за договором від 31.01.2017."

Тобто, у банківських документах щодо руху грошових коштів на рахунках боржника та документах, поданих відповідачем (копія договору від 31.01.2017 року №31/01) наявні суперечності щодо підстав перерахування коштів.

На спростування вказаних протиріч відповідачем надано до суду копію листа боржника від 07.02.2018 року № 07/02/1 на адресу ТОВ "Юмин", у якому боржник просив вважати вірним у платіжних дорученнях № 25 від 07.02.2018 року на суму 4 680 000 грн. призначення платежу: "Надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги згідно договору 31/01 від 31.01.2017 без ПДВ".

Відповідач також стверджував, що 29.08.2016 року між ТОВ "Юмин" (продавець за договором) та ПрАТ "Дніпротрансмаш" (покупець за договором) укладено договір купівлі-продажу №29/08. За цим договором ТОВ "Юмин" поставило боржнику, а боржник прийняв товарно-матеріальні цінності на загальну суму 12 155 730 грн. Поставка товару підтверджується видатковими накладними від 29.08.2016 року №РН-0000271 та №РН-0000272.

Заборгованість ПрАТ "Дніпротрансмаш" перед ТОВ "Юмин" за договором купівлі-продажу від 29.08.2016 року становила 12 155 730 грн. Договором передбачено, що покупець здійснює оплату за товар згідно рахунку продавця, шляхом переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця напротязі 90 календарних днів з дати поставки.

Боржник - ПрАТ "Дніпротрансмаш" заборгованість за поставлений товар ТОВ "Юмин" не сплатив.

Відповідачем подано до справи копію Акту заліку зустрічних однорідних вимог між ТОВ "Юмин" та ПрАТ "Дніпротрансмаш", згідно з яким сторони провели залік зустрічних однорідних вимог за наступними договорами:

- договором від 20.11.2015 року № 20/11ФП-1 (заборгованість 7 475 730 грн);

- договором від 31.01.2017 року № 31/01 (заборгованість 4 680 000 грн);

- договором купівлі-продажу від 29.08.2016 року № 29/08 на суму 12 155 730 грн.

З посиланням на цей Акт заліку зустрічних однорідних вимог, ст. 601 Цивільного кодексу України, відповідач стверджував, що взаємні зобов`язання між сторонами - ТОВ "Юмин" та ПрАТ "Дніпротрансмаш" на суму 12 155 730 грн. з 10.07.2018 року вважаються припиненими.

Колегія суддів вважає вірними висновки оскаржуваного рішення в частині дослідження питання заліку зустрічних однорідних вимог. Так, зі змісту договору купівлі-продажу від 29.08.2016 року № 29/08 вбачається, що строк виконання грошових зобов`язань ПрАТ "Дніпротрансмаш" настав 29.11.2016 року.

За договором позики від 20.11.2015 року № 20/11ФП позика надана по 19.11.2018 року, а по договору позики від 31.01.2017 року № 31/01 фінансова допомога надана по 31.12.2018 року.

З огляду на зміст наведених договорів, станом на 10.07.2018 року (дату проведення взаємозаліку) строк виконання зобов`язань зі сторони ТОВ "Юмин" ще не настав. Тому, з урахуванням вимог ст. 601 Цивільного кодексу України у сторін були відсутні правові підстави для проведення заліку.

Отже, є обгрунтованими доводи суду першої інстанції про те, що боржник - ПрАТ "Дніпротрансмаш" використав грошові кошти, отримані від Держказначейства України, всупереч власним інтересам та інтересам його кредиторів, перед якими мав прострочену заборгованість (ще у вересні 2015 року боржник мав значну заборгованість перед банком (понад 122 млн.грн.).

Перерахування грошових коштів ТОВ "Юмин" відбулось в день отримання цих коштів від Держказначейської служби України на рахунки боржника, що може свідчити про намір останнього вивести кошти з метою непогашення заборгованості перед кредиторами, тобто про недобросовісну поведінку боржника.

Судом першої інстанції також враховано ту обставину, що ПрАТ "Дніпротрансмаш" та ТОВ "Юмин", якому боржник перерахував фінансову допомогу, є заінтересованими особами у розумінні статті 1 КУзПБ, оскільки бенефіціарним власником (контролером) обох підприємств є ОСОБА_1 , що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, доданими до заяви ліквідатора.

У зв`язку з цим колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що за інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань бенефіціарні власники сторін різні.

З наданої скаржником довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка сформована станом на 23.11.2020 року, вбачається внесення запису щодо зміни кінцевого бенефіціарного власника після укладення спірного правочину. Отже, вказана довідка не є належним доказом, що спростовує вищевказані доводи ліквідатора.

Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що перерахування ПрАТ "Дніпротрансмаш" у період з 31.08.2016 року по 07.02.2018 року на користь ТОВ "Юмин" грошових коштів у сумі 12 047 630,00 грн. здійснено безпідставно.

21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року (далі КузПБ), який в силу пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу, поширює свою дію на подальший розгляд справ про банкрутство незалежно від дати порушення (відкриття) провадження у таких справах, за винятком справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації.

З дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Подана арбітражним керуючим ліквідатором Коновим О.С. заява про визнання недійсним правочину обгрунтована положеннями ст. 42 КУзПБ.

Позов було задоволено судом першої інстанції повністю на підставі спеціальних положень законодавства про банкрутство.

Водночас, судом першої інстанції зроблено висновок про те, що безоплатне відчуження майна (грошових коштів) на користь заінтересованої особи як дії боржника, пов`язані із зменшенням його платоспроможності після виникнення у нього зобов`язань перед іншими кредиторами є сумнівними в частині їх добросовісності та набувають ознак фраудаторного правочину (правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам). Тому спірний правочин з перерахування грошових коштів у сумі 12 047 630 грн. з рахунків ПрАТ "Дніпротрансмаш" на користь ТОВ "Юмин" слід визнати недійсним згідно ч.2 ст.42 КУзПБ.

Cкасовуючи попереднє рішення суду апеляційної інстанції, в постанові від 21.07.2021 року Верховний Суд зазначив, що не ставить під сумнів висновки судів про безпідставність перерахування грошових коштів, що призвело до зменшення активів боржника та неспроможності виконати зобов`язання перед кредиторами, як і висновки про те, що такі дії боржника є сумнівними в контексті їх добросовісності та набувають ознак фраудаторного правочину.

При цьому єдиною підставою для скасування постанови Центрального апеляційного господарського суду від 18.02.2021 року Верховний Суд зазначив невірне застосування ст. 42 КУзПБ, так як підстави для визнання недійсними правочинів боржника, передбачені вказаною статтею, не підлягають застосуванню до правочинів, що були вчинені боржником до дати введення в дію КУзПБ, тобто до 21.10.2019 року.

До правовідносин, що склалися до 21.10.2019 року, підлягають застосуванню приписи ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Колегія суддів зазначає, що відсутність підстав для застосування ст. 42 КУзПБ з огляду на непоширення її дії на правовідносини, що склалися до вступу в дію КУзПБ, не виключає можливості визнання недійсним правочину боржника, спрямованого на уникнення звернення стягнення на його майно, на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом за умови доведеності відповідних обставин заявником.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі № 369/11268/16-ц вказала про те, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті З ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.

Цей правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 369/11268/16-ц було враховано і під час розгляду справи № 910/8357/18 (постанова від 28.11.2019 року) та, крім того, зазначено, що "суд акцентує, правочини, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення... Відтак будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам). При цьому, та обставина, що правочин із третьою особою, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства. Верховний Суд звертає увагу на те, що згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року у справі № 487/1.0128/14-ц).

У зв`язку з цим господарський суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (висновок, наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 року у справі № 924/1473/15) ".

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі № 922/1903/18 відображено, що "боржник, який вчиняє дії, пов`язані із зменшенням його платоспроможності після виникнення у нього зобов`язання із повернення суми позики діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора. Водночас будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (постанова Верховного Суду у справі №405/1820/17 від 24.07.2019, №910/8357/18 від 28.11.2019)... Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може".

Господарський суд Дніпропетровської області в оскаржуваному рішенні дійшов вірного висновку, що боржник - ПрАТ "Дніпротрансмаш" використав грошові кошти, отримані від Держказначейства України, всупереч власним інтересам та інтересам його кредиторів, перед якими мав прострочену заборгованість.

Такі висновки суду апелянтом не спростовано.

Відповідно до ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 234 Цивільного кодексу України встановлює, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Правочин, щодо перерахування грошових коштів, як повернення фінансової допомоги, вчинений між ПрАТ "Дніпротрансмаш" та ТОВ "ІОмин" порушує права та майнові інтереси інших кредиторів боржника у справі про банкрутство, прямо впливає на задоволення їх вимог, тому підлягає визнанню недійним на підставі загальних норм цивільного законодавства (ст.ст. 13, 203, 215, 234 Цивільного кодексу України).

Перерахування ПрАТ "Дніпротрансмаш" на користь ТОВ "Юмин" грошових коштів в сумі 4 680 000,00 грн. було здійснено 07.02.2018 року. Справу про банкрутство ПрАТ "Дніпротрансмаш" було відкрито ухвалою господарського суду Дніпропетровської`області від 06.08.2018 року.

Таким чином, правочин щодо перерахування коштів в сумі 4 680 000,00 грн. було здійснено в період, який підпадає під регулювання нормами ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", тобто цей правочин був вчинений протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство.

Правочин щодо перерахування коштів ПрАТ "Дніпротрансмаш" на користь ТОВ "Юмин" в сумі 4 680 000,00 грн. підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а не з зазначених судом першої інстанції підстав.

Отже, по суті рішення суду є правильним, однак мотивувальну частину рішення слід змінити і з урахуванням висновків постанови Верховного Суду у даній справі від 21.07.2021 року, її слід викласти в редакції даної постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи, що в повному обсязі висновки суду скаржник не спростував, по суті вирішення спору рішення є законним, однак мотиви прийнятого рішення підлягають зміні. Отже, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2020 року у справі № 904/3069/18 (904/903/20) слід змінити.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2020 року у справі № 904/3069/18 (904/903/20) змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 24.12.2021 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Л.М. Білецька

Суддя І.О.Вечірко