УХВАЛА

м. Київ

30.12.2021Справа № 910/21601/21

Суддя Господарського суду міста Києва ДЖАРТИ В.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІА ОІЛ" про забезпечення позову

в справі № 910/21601/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІА ОІЛ"

до Міністерства оборони України

про розірвання договір про постачання для державних потреб нафти і дистилятів та стягнення забезпечення виконання договору про постачання в розмірі 1 372 305,62 грн,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АВІА ОІЛ" (далі - позивач, заявник, Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач, Міністерство) про розірвання договір про постачання для державних потреб нафти і дистилятів та стягнення забезпечення виконання договору про постачання в розмірі 1 372 305,62 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані ухиленням відповідача від розгляду пропозиції розірвання договору в позасудовому порядку у зв`язку із зміною ціни на товар.

Разом із позовною заявою 29.12.2021 Товариством до суду була подана заява про забезпечення позову.

Відповідно до поданої Товариством заяви, останнє просить суд зупинити дію договору про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (091 30000-9) (авіаційний гас), для техніки спеціального призначення (За кошти Державного бюджету України) № 286/1/21/23 від 10.09.2021 до винесення рішення судом по справі щодо розірвання договору.

Розглянувши подану Товариством заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статті 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі, іншими заходами у випадках, передбачених законами.

Частинами 1, 3 статті 138 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. При зверненні до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача, заявник зобов`язаний надати докази того, що запропонований захід до забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову Товариство зазначило, що враховуючи обмежений строк дії договору (31.12.2021 року) та з огляду на недостатність у сторін часу для врегулювання питання про розірвання договору, застосування справедливих наслідків розірвання у порядку статті 652 Цивільного кодексу України, існує необхідність у забезпеченні позову.

Позивач вважає, що ефективним заходом забезпечення позову є зупинення дії договору, оскільки, правовим наслідком, у разі їх вжиття, є заборона вчинення будь-яких дій та прийняття будь-яких рішень в межах цього договору, крім тих, що спрямовані на усунення порушень.

Так, згідно зі статями 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Проте, заявником до заяви про вжиття заходів забезпечення позову не додано жодних належних та допустимих у розумінні вищенаведених положень Господарського процесуального кодексу України доказів на підтвердження наявності фактів, які б дійсно могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі. До того ж суд вважає за необхідне зауважити, що обраний спосіб забезпечення не є співмірним та адекватним із позовними вимогами. Такий висновок суду ґрунтується на тому, що зміна у майбутньому правових підстав позову може бути реалізована через процесуальний інститут зміни підстав позову.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, враховуючи приписи статті 141 ГПК України, з огляду на доказову необґрунтованість заяви Товариства, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що заява про забезпечення позову, яка раніше була відхилена повністю або частково, може бути подана вдруге, у випадку зміни відповідних обставин.

На підставі викладеного та керуючись статями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІА ОІЛ" про забезпечення позову в справі № 910/21601/21 - відмовити повністю.

2. Ухвала набирає законної сили 30.12.2021 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ