ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"23" грудня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/441/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді: Маріщенко Л.О.

За позовом: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива"

До: Виконавчого комітету Радомишльської міської ради Житомирської області

Радомишльської міської ради

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

- ОСОБА_1

- ОСОБА_2

- ОСОБА_3

про визнання недійсним рішення виконавчого комітету та свідоцтва про право власності

за участю представників сторін:

від позивача: Осика М.П. - директор

від відповідачів: не з`явились

від третьої особи - 2: Пастушенко Т.С.

від третіх осіб -1,3 : не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Нива" звернулося до господарського суду Житомирської області з позовом до Виконавчого комітету Радомишльської міської ради та Радомишльської міської ради, в якому просить визнати недійсним рішення виконавчого комітету Радомишльської міської ради Житомирської області від 07.04.2021 №116 "Про видачу свідоцтва про право власності на житло" та визнати недійсним свідоцтво про право власності №2518 від 12.04.2021, видане виконавчим комітетом Радомишльської міської ради Житомирської області ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на квартиру, загальною площею 111,2 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Нива" посилається, зокрема, на обставини, відповідно до яких:

- відповідачами рішення про передачу спірного житла, яке перебуває на балансі позивача та займають треті особи, відповідно до п.8 ст. 31 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", а саме: об`єкти соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарські меліоративні системи підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників, підлягають безоплатній передачі до комунальної власності в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та Порядку безоплатної передачі у комунальну власність об`єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників, затвердженого постановою КМУ 13.08.2003 № 1253 у комунальну власність не приймалось;

- посадовими особами відповідача з балансоутримувачем спірного житла не підписано акту приймання-передачі за формою згідно з додатком до цього Порядку, не оформлено право комунальної власності на спірні об`єкти житлового фонду, не проведено державної реєстрації цього права

Ухвалою суду від 17.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 906/441/21 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.08.2021 залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

- ОСОБА_1

- ОСОБА_2

- ОСОБА_3 .

08.06.2021 від відповідача - 2 до суду надійшли письмові заперечення щодо залучення Радомишльську міську раду в якості відповідача у справі. (т.1 а.с.129)

08.06.2021 до суду від відповідача -2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній посилається не незалучення в якості співвідповідачей осіб, прав та обов`язків яких стосуються оспорюванні акти органу місцевого самоврядування, позивачем не доведено порушення його прав оскаржуваним рішенням та виданим свідоцтвом про право власності як власника спірного житла. Просить в позові відмовити. (т.1 а.с.131-136)

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.11..2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/441/21 до судового розгляду по суті на 23.12.2021.

22.12.2021 від відповідача - 1 до суду надійшла заява про розгляд справі №906/441/21 за відсутності його представника. Заперечує проти задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідачі та треті особи -1,3 в судове засідання не з`явились. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення представник позивача та третьої ооби -2, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд приходить до висновку про закриття провадження у справі з огляду таке.

З поданої позивачем позовної заяви вбачається, що предметом позовних вимог є визнання недійсним рішення виконавчого комітету Радомишльської міської ради Житомирської області від 07.04.2021 №116 "Про видачу свідоцтва про право власності на житло", а саме першого абзацу першого пункту рішення №116 від 07.04.2021 щодо видачі свідоцтва про право власності на житло (квартиру), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 що знаходиться у місті Радомишлі, Радомишльського району, Житомирської області. що знаходиться за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, м.Радомишль, відповідно до ордеру №222 від 29.09.1983 року, який виданий виконавчим комітетом міської ради народних депутатів м. Радомишль, на підставі рішення виконавчого комітету Радомишльської міської ради №166 від 13.09.1983 року, та технічного паспорту, інв. справа №4327 від 06.11.2018 року.

Вказане рішення було ухвалене на користь фізичних осіб з посиланням на п.1 ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

У даному випадку, підґрунтям і метою позовної вимоги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" є оспорювання цивільного права - набуття фізичними особами права приватної власності на житло (квартиру), оформленого свідоцтвом про право власності на житло (квартиру), на підставі оспорюваного рішення виконавчого комітету Радомишльської міської ради Житомирської області.

Визнання недійсним рішення Виконавчого комітету Радомишльської міської ради Житомирської області від 07.04.2021 №116 "Про видачу свідоцтва про право власності на житло", ухваленого на користь фізичних осіб, безпосередньо стосується прав та обов`язків цих фізичних осіб.

Враховуючи предмет спору та характер правовідносин, даний спір не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки за суб`єктним складом однією із сторін спору є фізичні особи, які набули права приватної власності на житло (квартиру), загальною площею 111,2 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_1 .

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Вирішуючи питання стосовно юрисдикції цього спору, господарський суд керується такими міркуваннями.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Право на доступ до суду є невід`ємною складовою права на справедливий суд, передбачений частиною першою статті 6 Конвенції. Уперше поняття «право на доступ до суду» пролунало в рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (1975 року). Основним у ньому було питання про те, чи обмежується зазначений пункт цього акта гарантіями для позивача в судовому процесі, який уже ведеться, чи він гарантує також це право, тобто право ініціювати судовий розгляд і обов`язок суду розпочати і провести його. У своєму рішенні ЄСПЛ указав: «якби пункт 1 статті 6 Конвенції розумівся як такий, що стосується виключно провадження у справі, що вже розпочата в суді, Договірна держава могла б, не порушуючи цього припису, позбутися судової системи чи обмежити судову юрисдикцію щодо певних видів провадження й доручити цю справу іншим органам, які залежать від уряду. Такі невіддільні від небезпеки свавілля влади припущення мали б серйозні наслідки, що прямо суперечать згаданим вище принципам (праву на розгляд справи незалежним і безстороннім судом, установленим законом). Було б неприйнятним, з позиції ЄСПЛ, якби пункт 1 статті 6 Конвенції детально визначав процесуальні гарантії сторонам у судовому провадженні, не забезпечуючи того, без чого користування такими гарантіями було б неможливим, тобто доступ до суду. Характеристики справедливості, публічності й оперативності судового провадження були б марними за його відсутності».

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів і свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Визначити, яким саме судом та за якими правилами має бути розглянутий спір, і має судова юрисдикція.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Згідно ч.1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Згідно ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

ГПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом, також установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (пункти 6, 10, 15 частини першої статті 20 цього Кодексу).

Натомість відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Разом з тим згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

Таким чином, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників є суб`єктом владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

При цьому визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, обставин у справі.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 ЦК України).

Ураховуючи приписи частин 1 - 4 статті 11 ЦК України суд зазначає, що за наслідками вирішення спору у справі №906/441/21 визначаються також цивільні права і обов`язки фізичних осіб, яка є учасниками спірних правовідносин з позивачем цього договору і повинні виступати відповідачами у позові.

За викладеного, даний спір не належить до юрисдикції господарських судів, а підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

За змістом пункту 1 частини першої статті 175 і пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, а відкрите провадження у справі підлягає закриттю, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст.ст. 231, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі 906/441/21 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складено 28.12.2021

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк:

1 - в справу

2,3 - сторонам