РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.12.2021Справа № 910/14665/21

Господарський суд місті Києва у складі судді - Бондаренко-Легких Г. П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №910/14665/21

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" (вул. О. Теліги, буд. 6-В, м. Київ, 04112)

До Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ЕТАЛОН" (вул. Дегтярівська, буд. 33-Б, 2 під`їзд, м. Київ, 03057)

Про стягнення 17 990, 00 грн

Суддя Бондаренко - Легких Г. П.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" (далі за текстом - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ЕТАЛОН" (далі за текстом - відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди 17 990, 00 грн в порядку суброгації.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 17 990, 00 грн, право на яке перейшло до позивача в результаті суброгації. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270, 00 грн.

14.09.2021 Господарський суд міста Києва, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - п`ять днів з дня вручення ухвали від 14.09.2021

20.10.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків. Дослідивши зміст поданої заяви та долучених до неї документів, суд дійшов висновку, що позивачем усунуто недоліки позовної заяви, встановлені ухвалою суду від 14.09.2021.

27.10.2021 суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи № 910/14665/21 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

08.11.2021 через відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Позивач відповідь на відзив після подачі відзиву відповідачем до Господарського суду міста Києва не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 22.08.2019 в місті Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Майнові інтереси ОСОБА_1 (власника ТЗ), пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем - «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 , застраховано у позивача на підставі договору добровільного страхування № 027003/4615/0000007 від 11.10.2018.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 15.10.2019 у справі №522/15597/19 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до рахунку № КУ-0000097 від 23.08.2019 ФОП Кушніра О.Ю. вартість робіт з відновлення автомобіля «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 17 990,00 грн без ПДВ.

Також судом встановлено, що сума страхового відшкодування до виплати згідно з умовами договору № 027003/4615/0000007 від 11.10.2018 на підставі страхового акта № 00314580 від 16.09.2019 складала 17 990,00 грн.

Вказана сума страхового відшкодування виплачена позивачем на рахунок ФОП Кушніра О.Ю. в повному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням № 108687 від 17.09.2019.

Позивач зазначив, що відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" особа за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених ст. 35 вказаного закону, чи звернутися безпосередньо до суду. Відтак, позивач скористався наданими йому правами та звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Водночас, відповідач проти позову заперечує з огляду на відсутність підстав для його задоволення, оскільки позивач не звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньої - транспортної пригоди, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За приписами статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Однак, у разі якщо її цивільно-правова відповідальність перед третіми особами застрахована у певного страховика, то останній стає відповідальною особою, адже, внаслідок укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за шкоду, завдану застрахованою ним особою.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із ст. 29 вказаного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Судом установлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент вказаної ДТП була застрахована у відповідача згідно з полісом № АО 000276023, який є діючим на 22.08.2019, що не заперечується жодною зі сторін, як і обставини настання ДТП та встановлення винної особи за настання ДТП.

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 100 000,00 грн та франшизу у розмірі 00, 00 грн.

Таким чином, відповідач взяв на себе обов`язок відшкодувати шкоду заподіяну третім особам під час ДТП, яке сталася за участю забезпеченого транспортного засобу «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Доказів відшкодування відповідачем шкоди, заподіяної під час ДТП, яке сталася за участю забезпеченого транспортного засобу «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власнику автомобіля «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 , потерпілій особі ( ОСОБА_1 ) та/або позивачу матеріали справи не містять.

З урахуванням вимог ст. 29, п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 25 Закону України "Про страхування" суд дійшов висновку, що страховий акт № 00314580 від 16.09.2019, платіжне доручення № 108687 від 17.09.2019, копії яких наявні в матеріалах справи, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які (витрати) виникли внаслідок ДТП.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 15.10.2019, в якій ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності є достатнім доказом на підтвердження факту ДТП, причин та обставин її настання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що шкода завдана при ДТП транспортному засобу «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 є належним чином доведеною.

Згідно абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон "Про страхування") страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

При цьому, визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.

Тобто, право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

За змістом статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування, завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

В такому випадку, перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Відтак, у силу приписів статі 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" права на відмову у виплаті страхового відшкодування, в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

При цьому, закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

З огляду на викладене вбачається, що закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.

Ураховуючи наведені правові норми та встановлені судом обставини неподання позивачем або потерпілим заяви на виплату страхового відшкодування за полісом № 000276023 протягом одного року з моменту ДТП (відповідних доказів подання такої заяви суду не надано), суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного суду.

Аналогічної правової позиції щодо відсутності обов`язку виплати шкоди при відсутності подання заяви протягом року про виплату страхового відшкодування дотримується Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17, в постанові Верховного Суду № 465/6315/16-ц від 06.03.2019.

Даний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19.

Крім того, в постанові Великої Палати Верховного суду від 11.12.2019 року у справі № 465/4287/15, на яку посилається позивач у позовній заяві зазначено, що існує два альтернативних способу захисту права як шляхом звернення безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 Закону "Про страхування", чи звернутися безпосередньо до суду. У будь-якому разі, строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком.

Позивач також зазначає, що звертався з позовом до суду з альтернативним способом захисту про стягнення з відповідача 17990,00 грн, на підставі чого Господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі № 910/9586/20 від 03.07.2020 (в подальшому ухвалою суду від 30.11.2020 року, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 року, позов було залишено без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 статті 226 ГПК України), а відтак позивач зазначає, що таким чином здійснив волевиявлення протягом річного строку, спрямоване на одержання компенсації.

Проте суд не погоджується з такими доводами позивача, оскільки строк позовної давності не переривається у разі пред`явлення позову, залишеного судом без розгляду через дії самого позивача, а відтак суд дійшов висновку, що позивач пропустив річний строк для подачі заяви про здійснення страхового відшкодування як в порядку звернення безпосередньо до страхової компанії, так і звернення до суду, що тягне за собою відмову у позовних вимогах через пропуск такого при січного строку.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, оцінивши подані докази, які досліджені судом, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ВИРІШИВ:

1. У позовних вимогах Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" до Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ЕТАЛОН" про стягнення 17 990, 00 грн відмовити.

2. Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких