ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2607/21

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Роствуд»

до Фізичної особи-підприємця Товстенка Максима Сергійовича

прo стягнення 337 088,86 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засідання: Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: Чередніченко М.М.

відповідача: не з`явився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Роствуд» (надалі - позивач) до Фізичної особи-підприємця Товстенка Максима Сергійовича (надалі - відповідач) прo стягнення 337 088,86 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.09.2021 року відкрито провадження у справі № 911/2607/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.10.2021 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 21.10.2021 року від представника позивача надійшло клопотання б/н від 21.10.2021 року про розгляд справи за відсутності позивача.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.10.2021 року підготовче засідання відкладено на 09.11.2021 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 08.11.2021 року від відповідача надійшла заява б/н від 04.11.2021 року про відкладення розгляду справи.

У підготовчому засіданні 09.11.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, у підготовче засідання 09.11.2021 року не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав.

Враховуючи, що судом під час підготовчого судового засідання 09.11.2021 року вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд за результатами підготовчого засідання постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 07.12.2021 року.

У судовому засіданні 07.12.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 07.12.2021 року без поважних причин не з`явився, відзив на позов в установлені строки не подав.

Відповідно до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч.1 ст.240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 07.12.2021 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, 04.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСТВУД» (позивач, Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Товстенком Максимом Сергійовичем (відповідач, Покупець) укладено Договір поставки у спрощений спосіб шляхом викладення його змісту у видатковій накладній № 103 від 04.08.2020 року.

Відповідно до умов видаткової накладної № 103 від 04.08.2020 року позивач поставив, а відповідач прийняв від позивача наступний товар: дошка терасна термосінь FLO ITALY № 5 21 мм* 120*500-3600 у кількості 166,68 кв.м загальною вартістю 298 123,85 грн.

Згідно з частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Таким чином, чинне законодавство допускає можливість укладення правочинів у спрощений спосіб, зокрема, шляхом викладення його змісту в певному документі, зокрема, у видатковій накладній.

Отже, Видатковою накладною № 103 від 04.08.2020 року підтверджується факт поставки позивачем відповідачу Товару і виникнення у відповідача обов`язку сплатити грошові кошти за отриманий Товар.

Проте, всупереч вимогам законодавства, станом на момент подання позову відповідач не сплатив позивачу грошові кошти за отриманий Товар.

Судом досліджено надані позивачем докази в підтвердження позовних вимог та встановлено, що Видаткова накладна № 103 від 04.08.2020 року містить печатку та підпис відповідача, тому свідчить про погодження ним відповідних правовідносин купівлі-продажу (поставки Товару).

В ході розгляду спору відповідач відзив на позов не подав, позовні вимоги не заперечив та не спростував. При цьому, як свідчать матеріали справи, відповідач був обізнаний зі змістом позовних вимог, оскільки у справі наявні докази надіслання йому позивачем копії позовної заяви з додатками, крім того у відповідача було достатньо часу для належного з`ясування обставин спору та своєчасного подання відзиву на позов.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.

Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України на покупця покладено обов`язок оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої статті 530 названого Кодексу, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов`язку, що не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується.

При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України.

Враховуючи, що сторонами укладено договір поставки у спрощений спосіб, згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України відповідач як покупець був зобов`язаний оплатити вартість Товару негайно після прийняття від позивача, не залежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття Товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору.

Таким чином, оскільки Видатковою накладною строк оплати поставленого відповідачу Товару не визначений, у відповідача виник обов`язок сплати отриманого товару в день його отримання, тобто в день підписання Видаткової накладної 04.08.2020 року у відповідності до норми ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України.

Оскільки, відповідачем не надано заперечень проти факту поставки Товару за наведеною в позові Видатковою накладною та не надано доказів оплати отриманого від позивача Товару, за наслідками розгляду спору судом встановлено наявність простроченої заборгованості відповідача в сумі 298 123,85 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача за період з 05.08.2020 року до 29.07.2021 року 8 786,72 грн. 3% річних від простроченої суми, та 30 178,29 грн. інфляційних.

У відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання з оплати отриманого Товару протягом наведеного в позові періоду на заявлену суму боргу, вимоги позивача про стягнення 8 786,72 грн. 3% річних від простроченої суми та 30 178,29 грн. інфляційних правомірні, відповідають фактичним обставинам справи і підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем обґрунтовані та доведені, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі. Щодо наведених в попередньому розрахунку судових витрат на правничу допомогу, позивачем не надано доказів понесення відповідних витрат та в установленому порядку не заявлено про їх відшкодування, тому відповідне питання не вирішувалось.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Роствуд» до Фізичної особи-підприємця Товстенка Максима Сергійовича прo стягнення 337 088,86 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Товстенка Максима Сергійовича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТВУД» (ідентифікаційний код юридичної особи 38448800, 03061, місто Київ, проспект Відрадний, будинок 95/1К, офіс 306) 298 123,85 грн. основного боргу, 8 786,72 грн. 3% річних, 30 178,29 грн. інфляційних та 5 056, 33 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 30.12.2021 року