ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року Справа № 918/552/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В. , суддя Мельник О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях на рішення Господарського суду Рівненської області від 19.10.2021 р. у справі №918/552/21 (суддя Горплюк А.М., повний текст рішення складено 23.10.2021 р.)

за позовом Житомирського міського центру зайнятості

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях

про стягнення заборгованості в сумі 99 115, 44 грн

ВСТАНОВИВ:

Житомирський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про стягнення заборгованості у розмірі 99 115, 44 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на положення частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та обставини поновлення на роботі на підставі рішення суду гр. ОСОБА_1 , роботодавцем якого є відповідач.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 19.10.2021 р. у справі №918/552/21 позов задоволено.

Вказане рішення мотивоване тим, що в силу наявності факту поновлення на роботі працівника відповідача за рішенням суду, виплачені суми допомоги підлягають стягненню з відповідача на підставі ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що Регіональне відділення було позбавлене обов`язку добровільно виконати рішення суду, а також можливості його виконання в примусовому порядку, а тому відсутній факт затримки виконання рішення суду через дії новоутвореної установи, так як боржником у даній справі до 03.09.2020 р. було РВ ФДМУ по Житомирській області, де до 16.06.2020 р. діяла комісія з припинення, яка не підпорядковувалась новоутвореній установі. Таким чином, вимога про стягнення заборгованості за період з 02.09.2019 р. по 03.09.2020 р. на переконання Регіонального відділення не підлягає задоволенню. Вище наведене свідчить про те, що органом ДВС та стягувачем не було вжито будь-яких дій щодо реального виконання рішення суду. Регіональне відділення набуло статусу боржника лише 03.09.2020 р. (процесуальне правонаступннцтво), на адресу Регіонального відділення від органу ДВС та стягувача не надходили будь-які вимоги, постанови, листи, що в свою чергу позбавило Регіональне відділення можливості вчасно виконати судове рішення про поновлення на роботі, тому відсутній будь - який причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Скаржник вказує, що ОСОБА_1 була поновлена на роботі рішенням Житомирського окружного адміністративним суду 13.02.2020 р. у справі № 240/10405/19. Однак, позивач заявляє вимогу про стягнення коштів за період з 02.09.2019 р. по 14.09.2020 р., що в свою чергу суперечить приписам ч. 4, ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", так як законодавець пов`язує настання події з моменту поновленням на роботі саме за рішенням суду, а не фактичним його виконанням роботодавцем.

Апелянт посилається на положення ч. 2, 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" за змістом яких, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Скаржник звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції неправомірно був допущений до участі у справі представник Грищенко С.В. в порядку самопредставництва позивача, оскільки у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості щодо представництва даним представником юридичної особи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2021 р. відкрито провадження у справі; встановлено сторонам строк для подання до суду відзиву на апеляційну скаргу та відповіді на відзив; роз`яснено учасниками справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Дана ухвала суду направлена на адреси сторін 29.11.2021 р. та отримана позивачами - 03.12.2021 р., а відповідачем - 23.11.2021 р., що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абз. 2 ч. 10 ст. 270 ГПК України).

Від учасників справи клопотань про розгляд апеляційної скарги у даній справі в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не надходило.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях на рішення Господарського суду Рівненської області від 19.10.2021 р. у справі №918/552/21 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним господарським судом, 07.08.2019 р. наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області № 35-к ОСОБА_1 була звільнена з посади начальника відділу оренди державного майна на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу".

11.04.2019 р. наказом Фонду державного майна України № 363 було утворене Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській області та Житомирській областях, як юридичну особу публічного права, що розташоване у м. Рівне, реорганізувавши шляхом злиття Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській області та Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області. Установлено, що відділення Фонду державного майна України по Рівненській області та Житомирській областях є правонаступником майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області (а. с 15).

На підставі заяви від 16.08.2019 р. та відповідно до ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення", ОСОБА_1 надано статус безробітного, а з 02.09.2019 р. призначено допомогу по безробіттю (а. с. 5 - 16).

У вересні 2019 р. ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити дії, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2020 р., залишено без змін рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 р. у справі № 240/10405/19, яким позов задоволено частково та визнано протиправним та скасовано наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області №35-к від 07.08.2019 про звільнення. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу оренди державного майна Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області. Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.08.2019 р. по день ухвалення судового рішення - 13.02.2020 р. у розмірі 82 723 грн (а. с. 16- 30).

11.12.2020 р. Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях видано наказ № 180-к від 11.12.2020 р., яким скасовано наказ від 07.08.2019 р. № 35-к та поновлено ОСОБА_1 з 08.08.2019 р. на посаді начальника відділу орендних відносин Управління орендних відносин та оціночної діяльності Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, як правонаступника майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області (а. с. 14).

За час перебування на обліку в Житомирському міському центрі зайнятості ОСОБА_1 отримала допомогу по безробіттю за період з 02.09.2019 р. по 14.09.2020 р. в розмірі 99 115, 44 коп., що стверджується довідкою позивача від 29.12.2020 р. № 748 (а. с. 31).

12.01.202021 р. Житомирським міським центром зайнятості наказом № 15 "Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю" було вжито заходів про поверненню коштів в сумі 99 115, 44 грн, шляхом направлення відповідачу, як правонаступнику майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна по Житомирській області претензію з вимогою сплатити виплачені ОСОБА_1 кошти (а. с 32).

Житомирський міський центр зайнятості звернувся на адресу відповідача з претензією № 171/08 від 15.01.2021 р. про добровільне відшкодування коштів, виплачених ОСОБА_1 , у вигляді допомоги по безробіттю (а. с. 33).

02.06.2021 р. відповідачем надіслана відповідь, в якій повідомлено позивача про відсутність бюджетних асигнувань на вказані цілі та зазначено, що претензія перебуває на розгляді і потребує додаткового часу для вивчення (а. с. 34).

Відмова відповідача добровільно повернути виплачену ОСОБА_1 допомогу по безробіттю стало приводом для звернення з даним позовом до суду.

Враховуючи, що відповідачем не виконано вимогу позивача, що викладена у претензії, Житомирський міський центр зайнятості звернувся з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про стягнення 99 115, 44 грн.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги мають застраховані особи (ч. 1 ст. 6 Закону).

У відповідності до ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 7 Закону, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, одним із видів такого забезпечення за Законом, зокрема, є: допомога по безробіттю.

Статус безробітного надається особі працездатного віку до призначення пенсії, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи, з першого дня реєстрації у центрі зайнятості на підставі заяви (ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення", п. 5 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 р. № 198, Далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону, п. 37 підп. 1 Порядку, Центр зайнятості припиняє реєстрацію особи як безробітної та виплату їй допомоги по безробіттю, зокрема, з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Повернення виплачених безробітному коштів здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 34 та ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", якими передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

У ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Як встановлено у ч. 4 ст. 35 цього Закону, з роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №198 від 20.03.2013, центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Згідно з п. 2 ст. 31 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Водночас, приписами ст. ст. 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Із роботодавця утримуються незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

Таким чином, положеннями статей 34, 35 Закону передбачено право фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п. 34 постанови № 9 від 06.11.1992, рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Матеріалами справи стверджується, що 07.08.2019 р. наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області № 35-к ОСОБА_1 була звільнена з посади начальника відділу оренди державного майна на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу".

В свою чергу, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2020 р., залишено без змін рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 р. у справі № 240/10405/19, яким визнано протиправним та скасовано наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області № 35-к від 07.08.2019 р. про звільнення. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу оренди державного майна Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області. Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.08.2019 р. по день ухвалення судового рішення - 13.02.2020 р. у розмірі 82 723 грн.

Так, як встановлено апеляційним судом, рішення суду від 13.02.2020 р. у справі № 240/10405/19 відповідачем було виконано лише 11.12.2020 р., про що видано відповідний наказ № 180-к.

Позивачем було виплачено ОСОБА_1 допомогу по безробіттю в розмірі 99 115, 44 грн в період з 02.09.2019 р. по 14.09.2020 р., що підтверджується довідкою позивача № 748 від 29.12.2020 р., а незаконність звільнення з посади вказаної особи відповідачем встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили, яким і було поновлено особу на посаді.

Врахувавши те, що рішенням суду від 13.02.2020 р. у справі № 240/10405/19 наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області № 35-к від 07.08.2019 р. визнано протиправним та скасовано, при цьому цей наказ став підставою для втрати ОСОБА_1 заробітної плати, а в подальшому ця подія стала підставою для призначення та виплати їй допомоги по безробіттю та беручи до уваги ст.ст. 34, 35 Закону, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками місцевого господарського суду про те, що позов заявлений у даній справі є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Посилання відповідача на те, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях не може нести відповідальність за період з 13.02.2020 р. (ухвалення рішення про поновлення на роботі) по 14.09.2020 р. (остання виплата за розрахунком позивача), оскільки ОСОБА_1 не повідомила Житомирській міський центр зайнятості щодо судового рішення від 13.02.2020 р. № 240/10405/19, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки згідно рішення суду від 13.02.2020 р. по справі № 240/10405/19 представникам Регіонального відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, які були присутні при його прийнятті було відомо про зміст даного рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

При цьому, суд враховує, що рішення суду від 13.02.2020 у справі № 240/10405/19 відповідачем було виконано лише 11.12.2020 р., про що видано відповідний наказ № 180-к, а тому звернення ОСОБА_1 23.12.2020 до Житомирського міського центру зайнятості з повідомлення про своє поновлення, відповідає вимогам ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" .

Суд відхиляє доводи відповідача про неврахування судом першої інстанції положень ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Під час розгляду справи судами відповідач не довів наявність передбачених зазначеною правовою нормою обставин щодо умисного невиконання ОСОБА_1 своїх обов`язків та зловживання ними, встановлених у передбаченому законом порядку.

Посилання відповідача на те, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях набуло статусу боржника лише 03.09.2020 р., у зв`язку з правонаступництвом, і що на їх адресу не надходили будь які листи щодо виконання судового рішення у справі № 240/10405/19 від 13.02.2020 р. про поновлення на роботі ОСОБА_1 , що в свою чергу позбавило можливості вчасно його виконати, не заслуговують на увагу, оскільки це не є підставою для звільнення його від виконання вимог статей 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"; присутньому в суді при розгляді справи № 240/10405/19 представнику відповідача було відомо про зміст судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Окрім того, суд приймає до уваги, що ч. 1 ст. 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При цьому, суд вважає правильним врахування судом першої інстанції обставин, встановлених судовими рішеннями у справі № 240/10405/19, які мають значення при вирішенні даної справи відповідно до вимог ч. 4 ст. 75 ГПК України.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007 р., аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.

ЄСПЛ у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції належно виконав свій обов`язок щодо мотивації прийнятого ним рішення у даній справі та дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Рівненської області від 19.10.2021 р. у справі №918/552/21 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях - без задоволення.

Судові витрати покладаються на скаржника згідно ст. ст. 129, 282 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях на рішення Господарського суду Рівненської області від 19.10.2021 р. у справі №918/552/21 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строк оскарження до Верховного Суду встановлений статтями 286-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Мельник О.В.