ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3256/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Стеріоні В.С.

розглянувши матеріали заяви (вх.№29809 від 17.12.2021) представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтотрейдинг-Ресурс" про ухвалення додаткового судового рішення по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтотрейдинг-Ресурс" (61111, Харківська обл., місто Харків, вул. Зубенка Владислава, будинок 70, квартира 49; )
до Фізичної особи-підприємця Стецун Ростислава Сергійовича ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 )
про повернення безпідставно набутих коштів
За участю представників сторін:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.12.2021 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтотрейдинг-Ресурс" до Фізичної особи-підприємця Стецун Ростислава Сергійовича задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Стецун Ростислава Сергійовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтотрейдинг-Ресурс" безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

17.12.2021 через канцелярію господарського суду Харківської області від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтотрейдинг-Ресурс" надійшла заява (вх.№29809 від 17.12.2021) про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат за результатами розгляду даної справи та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 8 000,00 грн.

Ухвалою суду від 21.12.2021 вищезазначену заяву позивача (вх.№29809 від 17.12.2021) прийнято до розгляду, розгляд заяви призначено на 29.12.2021 об 11:40. Повідомлено учасників справи про наслідки неприбуття в судове осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

В судове засідання 29.12.2021 представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. У вищезазначеній заяві про ухвалення додаткового судового рішення (вх.№29809 від 17.12.2021) просив розглянути дану заяву без участі представника позивача.

В судове засідання 29.12.2021 представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Клопотань від відповідача щодо зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу до суду не надходило.

Згідно з ч.2 ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, як зазначено у п.1 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 2, 3 статті 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 3 частини 4 статті 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, в частині 5 статті 129 ГПК України зазначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до правової позиції Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, що викладена у додатковій постанові від 21.01.2020 по справі №904/1038/19 за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати

- консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта : лани я такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу

- це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, з означених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Частинами 1, 2 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та в надання інших видів правової допомоги клієнту.

Судова практика свідчить, що українські суди, здійснюючи розподіл витрат на послуги адвоката, керуються практикою Європейського суду з прав людини. У своїх рішеннях у справах "Баришевський проти України" від 26.02.2015, "Гімадуліна та інші проти України" від 10.12.2009, "Двойних проти України" від 12.10.2006, "Меріт проти України" від 30.03.2004, "East/West Jinnee Limited" проти України" від 23.01.2014 ЄСПЛ указував, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

Сформована практика Європейського суду з прав людини заснована на тому, що заявник має право на відшкодування витрат в розмірі, який був необхідний та розумний і дійсно понесений. Зокрема, у справі "Неймайстер проти Австрії" було вирішено, що витрати на правову допомогу присуджуються в тому випадку, якщо вони були здійснені фактично, були необхідними і розумними в кількісному відношенні (пункт 43 рішення "Неймайстер проти Австрії").

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник позивача подав суду наступні докази: копію договору №04/02/2021 про надання професійної правничої допомоги від 25.01.2021, копію Додаткової угоди від 02.08.2021 до договору №04/02/2021 про надання професійної правничої допомоги від 25.01.2021, копію акту прийому-передачі наданих послуг від 03.09.2021 на суму 5 000,00 грн., копію платіжного доручення №140 від 03.09.2021 на суму 5 000,00 грн., копію Додаткової угоди від 11.11.2021 до договору №04/02/2021 про надання професійної правничої допомоги від 25.01.2021, копію акту прийому-передачі наданих послуг від 15.12.2021 на суму 3 000,00 грн., копію меморіального ордера №59 від 16.12.2021 на суму 3 000,00 грн., копію Рішення Ради адвокатів Харківської області щодо мінімальних ставок адвокатського гонорару №13/17 від 21.07.2021, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Гур`єва А.А.

Дослідивши вищевказані докази, суд дійшов висновку, що дані докази підтверджують фактичне понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.

При цьому, частиною 4 статті 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В частині 5 статті 126 ГПК України зазначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 6 статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд в постанові від 01.08.2019 по справі №915/237/18 зазначив, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, їх дійсності та необхідності, критерію розумності їхнього розміру у порівнянні зі стягнутою рішенням господарського суду Харківської області від 15.12.2021 у справі 922/3256/21, беручи до уваги суму попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат на професійну правничу допомогу, який зазначений позивачем у позовній заяві у сумі 5000 грн., суд вважає за доцільне заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтотрейдинг-Ресурс" (вх.№29809 від 17.12.2021) про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу - задовольнити частково, а саме у розмірі 5000,00 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 237, 238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтотрейдинг-Ресурс" (вх.№29809 від 17.12.2021) про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Стецун Ростислава Сергійовича ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтотрейдинг-Ресурс" (61111, Харківська обл., місто Харків, вул. Зубенка Владислава, будинок 70, квартира 49; , р/р НОМЕР_2 у Харківському ГРУ АТ КБ "Приватбанк") суму витрат на професійну правову (правничу) допомогу у розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення складено "29" грудня 2021 р.

Суддя Т.О. Пономаренко