ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

23 грудня 2021 року Справа № 915/1857/21

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Мавродієвої М.В.,

розглянувши без виклику сторін

заяву ТОВ «НДСК-1» за вих.№11/12 від 21.12.2021 про забезпечення позову у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «НДСК-1»

(54055, м.Миколаїв, вул.Потьомкінська, буд.129-А, кв.121; ідент.код 39151948),

до відповідача-1: ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 ;

РНОКПП НОМЕР_1 ),

до відповідача-2: ОСОБА_2

( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ),

про: визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТДВ «Миколаївський домобудівельний комбінат»,-

в с т а н о в и в:

21.12.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «НДСК-1» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якому просить суд визнати недійсним укладений 18.06.2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з додатковою відповідальністю «Миколаївський домобудівельний комбінат», що складає 70,5802%, у формі акту приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з додатковою відповідальністю «Миколаївський домобудівельний комбінат» (ідент. код 01273160) від 18.06.2021.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що ТОВ «НДСК-1» є одним із учасників ТДВ «Миколаївський домобудівельний комбінат» та вважає, що Договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТДВ «Миколаївський домобудівельний комбінат» 18.06.2021, у формі акту приймання-передачі частки у статутному капіталі, укладений між відповідачами з порушенням вимог ч.ч.1, 2 ст.21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та п.5.7 статуту ТДВ «Миколаївський домобудівельний комбінат», якими передбачено, що відчуження частки (частини частки) та надання її в заставу допускається лише за згодою інших учасників товариства. Оскільки ТОВ «НДСК-1» не надавало згоди на відчуження ОСОБА_1 своєї частки у статутному капіталі на користь ОСОБА_2 , то такий договір підлягає визнанню недійсним.

Позивач вважає, що порушення порядку відчуження ОСОБА_1 належної йому частки у статутному капіталі ТДВ «Миколаївський домобудівельний комбінат» призвело до зміни складу учасників такого товариства, входження до його складу осіб, діяльність яких йде на шкоду товариству, призводить до його збитковості, внаслідок чого порушуються права позивача, як учасника товариства.

Разом з позовною заявою 21.12.2021 за ТОВ «НДСК-1» звернулось до Господарського суду Миколаївської області із заявою за вих.№11/12 від 21.12.2021 про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити позов у даній справі шляхом:

1) заборони державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань проводити реєстраційні дії щодо Товариства з додатковою відповідальністю «Миколаївський домобудівельний комбінат» (адреса: вул.В`ячеслава Чорновола, 1, м.Миколаїв, 54028, ), в тому числі не виключно, реєстрацію, внесення змін до установчих документів, перереєстрацію, реорганізацію будь-яким шляхом, реєстрацію припинення діяльності, реєстрацію будь-яким чином скасування існуючої редакції статуту, проводити передачу реєстраційної справи товариства, а також вносити інші зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, зокрема, але не виключно, про зміну складу та часток засновників товариства, розміру статутного капіталу, виключення учасників товариства, зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені товариства, зміну органів управління товариства, зміну місцезнаходження товариства, про перебування юридичної особи у процесі провадження у справі про банкрутство, санації, зокрема відомості про розпорядника майна;

2) заборони загальним зборам та іншим органам управління Товариства з додатковою відповідальністю «Миколаївський домобудівельний комбінат» (адреса: вул.В`ячеслава Чорновола, 1, м.Миколаїв, 54028, ), приймати рішення про зміну складу учасників товариства, про перерозподіл часток між учасниками товариства, збільшення частки у статутному капіталі, про звернення до суду щодо початку процедури банкрутства та уповноваження особи на подання таких документів, про прийняття рішення про перехід до процедури ліквідації товариства та обрання ліквідаційної комісії (ліквідатора), про зміну місцезнаходження товариства, створення товариства з будь-якою назвою, зміну керівника та інших осіб, уповноважених діяти від імені Товариства.

В обґрунтування заяви позивач вказує, що на його переконання накладення заборони на вчинення реєстраційних дій відносно внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, є адекватними і пов`язаними з предметом спору заходом забезпечення позову, який дозволить уникнути ускладнень виконання судового рішення в разі задоволення позову, оскільки спрямований на збереження поточного статусу майна ТДВ «Миколаївський домобудівельний комбінат».

Розглянувши заяву про забезпечення позову суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до норм ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення реального виконання судового рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується, зокрема: забороною відповідачу вчиняти певні дії (п.2); забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання (п.4); іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (п.10).

Згідно ч.4 ст.137 ГПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до положень п.1) ч.5 ст.137 ГПК України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору.

Згідно ч.10 ст.137 ГПК України заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

Суд, вирішуючи питання про наявність/відсутність підстав для забезпечення позову надав оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття запропонованих ними заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог позивачів щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Як роз`яснив пленум Вищого господарського суду України у п.9 постанови №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», обираючи, який саме захід забезпечення позову слід застосовувати у тій чи іншій справі, господарський суд повинен виходити з такого. Виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. Такі правила повинні застосовуватись і до інших осіб, яким забороняється вчинення дій щодо предмета спору. Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до п.45 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.10.2008 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» при вирішенні питання про забезпечення позову господарські суди повинні оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками вказаного судового розгляду.

Наведені позивачем у позові та заяві про забезпечення позову обставини, на думку суду свідчать про те, що без вжиття судом заявлених заходів забезпечення позову, в подальшому, до набрання законної сили рішенням у даній справі, відповідач матиме можливість вчинити дії спрямовані на прийняття рішення про зміну складу учасників товариства, про перерозподіл часток між учасниками товариства, збільшення частки у статутному капіталі, про звернення до суду щодо початку процедури банкрутства та уповноваження особи на подання таких документів, про прийняття рішення про перехід до процедури ліквідації товариства та обрання ліквідаційної комісії (ліквідатора), про зміну місцезнаходження товариства, створення товариства з будь-якою назвою, зміну керівника та інших осіб, уповноважених діяти від імені товариства; та звернутись до державних реєстраторів будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій), а також нотаріусів та осіб, уповноважених на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру, за проведенням відповідних реєстраційних дії щодо Товариства з додатковою відповідальністю «Миколаївський домобудівельний комбінат».

Тобто, у разі невжиття запропонованих позивачем заходів, існує імовірність ускладнення виконання судового рішення у даній справі, предметом якої є визнання недійсним укладеного між відповідачами договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Миколаївський домобудівельний комбінат» у формі акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Миколаївський домобудівельний комбінат».

При цьому, наявний зв`язок між запропонованим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, і запропонований позивачем захід не є тотожнім задоволенню заявлених позовних вимог.

За вказаних обставин, суд вважає, що запропоновані позивачем до вжиття заходи забезпечення позову є цілком обґрунтовані, оскільки саме такі заходи спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову та запобігти в майбутньому порушенню прав та охоронюваних законом інтересів учасників судового процесу.

Крім того, судом враховано, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди заявнику.

При цьому, судом враховано, що застосування запропонованих позивачем заходів не призведе до неможливості господарському товариству здійснювати свою діяльність та не порушить прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками вказаного судового розгляду. Тобто, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, у даному випадку не буде порушена.

За вказаних обставин, суд вважає за необхідне забезпечити позов у визначений позивачем спосіб.

Керуючись ст.ст.136, 137, 139, 140, 234, 235 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НДСК-1» за вих.№11/12 від 21.12.2021 про забезпечення позову, - задовольнити.

2. Заборонити державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань проводити реєстраційні дії щодо Товариства з додатковою відповідальністю «Миколаївський домобудівельний комбінат» (адреса: вул.В`ячеслава Чорновола, 1, м.Миколаїв, 54028, ), в тому числі не виключно, реєстрацію, внесення змін до установчих документів, перереєстрацію, реорганізацію будь-яким шляхом, реєстрацію припинення діяльності, реєстрацію будь-яким чином скасування існуючої редакції статуту, проводити передачу реєстраційної справи товариства, а також вносити інші зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, зокрема, але не виключно, про зміну складу та часток засновників товариства, розміру статутного капіталу, виключення учасників товариства, зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені товариства, зміну органів управління товариства, зміну місцезнаходження товариства, про перебування юридичної особи у процесі провадження у справі про банкрутство, санації, зокрема відомості про розпорядника майна;

3. Заборонити загальним зборам та іншим органам управління Товариства з додатковою відповідальністю «Миколаївський домобудівельний комбінат» (адреса: вул.В`ячеслава Чорновола, 1, м.Миколаїв, 54028, ) приймати рішення про зміну складу учасників товариства, про перерозподіл часток між учасниками товариства, збільшення частки у статутному капіталі, про звернення до суду щодо початку процедури банкрутства та уповноваження особи на подання таких документів, про прийняття рішення про перехід до процедури ліквідації товариства та обрання ліквідаційної комісії (ліквідатора), про зміну місцезнаходження товариства, створення товариства з будь-якою назвою, зміну керівника та інших осіб, уповноважених діяти від імені товариства.

4. Ухвала є обов`язковою та набирає законної сили з 23.12.2021 року.

5. Дана ухвала є виконавчим документом та дійсна для пред`явлення державному виконавцю на протязі 3-х років.

За даною ухвалою:

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «НДСК-1»

(54055, м.Миколаїв, вул.Потьомкінська, буд.129-А, кв.121; ідент.код 39151948).

Боржники: 1) ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 ;

РНОКПП НОМЕР_1 ),

2) ОСОБА_2

( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ),

3) Товариство з додатковою відповідальністю «Миколаївський

домобудівельний комбінат» (54028, м.Миколаїв, вул.В`ячеслава Чорновола, буд1;

ідент.код 01273160).

Згідно ст.ст.254, 255 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оформлена у відповідності до ст.234 ГПК України

та підписано суддею 23.12.2021 року.

Суддя М.В.Мавродієва