ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

22.12.2021м. ХарківСправа № 922/5020/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

без участі представників сторін

розглянувши заяву про видачу судового наказу (вх. № 5020/21 від 20.12.2021 р.)

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю наукове-виробниче підприємство "Інкор", м. Київ
боржник Товариство з обмеженою відповідальністю "Репролайн", м. Харків

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю наукове-виробниче підприємство "Інкор" 20 грудня 2021 р. звернулось до господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Репролайн" 31000,00 грн. суми основного боргу; 3614,76 грн. втрат, понесених від інфляції; 1333,00 грн. - 3 % річних від простроченої суми та 6109,11 грн. пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, а всього 42056,87 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 227,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу, судом встановлено, що її подано з порушенням вимог п. 1 ч. 3 ст. 150 ГПК України.

Так, згідно п. 1 ч. 3 ст. 150 ГПК України, до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Поданий позивачем доказ не відповідає вимогам статті 91 ГПК України (копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення) та приписам пункту 5.27 Державної Уніфікованої системи документації ДСТУ 4163-2003 (відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів: Згідно з оригіналом, назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії; засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки юридичної особи).

Як вказано у п. 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 N 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Водночас відсутність таких відомостей не є підставою для повернення позовної заяви (заяви, скарги), оскільки суд самостійно перевіряє сплату позивачем (заявником, скаржником) належної суми судового збору. (абзац перший підпункту 2.21 пункту 2 із змінами, внесеними згідно з постановою пленуму Вищого господарського суду України від 14.07.2016 р. N 7).

Але суд звертає увагу, що в даному пункті зазначеної постанови пленуму також зазначено: "Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору."

Судом встановлено, що в наданих матеріалах позовної заяви наявна копія платіжного доручення від 26.11.2021 р. за № 3119 щодо сплати судового збору у розмірі 227,00 грн. Отже, даний платіжний документ не відповідає вимогам статті 91 ГПК України та приписам пункту 5.27 Державної Уніфікованої системи документації ДСТУ 4163-2003.

Порядок розгляду заяв про видачу судового наказу визначений ст. 154 ГПК України, так ч. 2 визначено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно пункту 1 частини першої статті 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що відповідно до частини першої статті 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 91, 147, 150, 152, 153 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу Товариству з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства "ІНКОР" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Репролайн" заборгованості в розмірі 42056,87 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена, в порядку ст.ст. 255 - 257 ГПК України до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання ухвали, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п. 17 Перехідних положень ГПК України.

Ухвала підписана 22 грудня 2021 року.

Суддя І. П. Жигалкін