ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03 грудня 2021 року

м. Черкаси справа № 5026/886/2012

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., з секретарем судового засідання Дяченко Т.В. за участю представників: заявника Прокопчука О.П. за довіреністю, стягувача не з`явився, боржника Кармоліта Я.В. за довіреністю, розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Депт Фінанс" про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" в особі Черкаської філії публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА МІГ" про стягнення 715 488 грн. 03 коп.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 715 488 грн. 03 коп., зокрема, 700 000 грн. простроченої заборгованості за кредитом, отриманим відповідачем у позивача відповідно до кредитного договору № 35-2007 від 25.06.2007 року, та 15 488 грн. 03 коп. процентів за користування кредитом. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що сторонами укладено кредитний договір № 35-2007 від 25.06.2007 року, відповідно до якого та змін до нього позивач надав у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, цільового характеру використання кредит в сумі 700 000 грн. у вигляді поновлювальної кредитної лінії, а відповідач взяв на себе зобов`язання повернути банку кредит до 19 червня 2009 року та щомісячно сплачувати проценти не пізніше 30-го числа звітного місяця, за весь звітний місяць та в день повного погашення позики, однак, відповідач взяті на себе зобов`язання виконує не належним чином, а тому утворилась прострочена заборгованість по кредиту та процентах за травень 2012 року.

Рішенням від 17.07.2012 позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) " ФІРМА МІГ" (18000, м. Черкаси, вул. Ільїна, 214, оф. 1, ідентифікаційний код 21389433) на користь публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБІНК", Черкаська філія публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" (18002, м. Черкаси, вул. Кірова 55, ідентифікаційний код 26155993 ) - 700 000 грн. боргу по кредиту, 15 488 грн. 03 коп. відсотків за користування кредитом, 14 309 грн. 76 коп. судового збору.

На виконання рішення господарського суду Черкаської області видано наказ від 15.08.2012.

Ухвалою від 14.03.2013 розстрочено виконання вищевказаного рішення відповідно до вказаного боржником графіка.

Ухвалою від 07.08.2020 суд визнав наказ Господарського суду Черкаської області від 15.08.2012 у справі № 02/5026/886/2012 про примусове виконання рішення суду від 17.07.2012 таким, що не підлягає виконанню частково на суму 120 000,00 грн.

Ухвалою суду від 11.03.2021 замінено позивача Публічне акціонерне товариство "БРОКБІЗНЕСБАНК" в особі Черкаської філії публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" (м. Черкаси) (далі - Банк) на його правонаступника за договірним зобов`язанням - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Депт Фінанс" (м. Київ) та здійснено процесуальну заміну позивача у справі (сторони виконавчого провадження) -- Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" в особі Черкаської філії публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" (м. Черкаси) на його правонаступника за договірним зобов`язанням - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Депт Фінанс" (м. Київ) за наказом у справі № 5026/886/2012 від 15.08.2012, яка постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 залишена без змін.

Постановою Верхового Суду від 27.09.2021 ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.03.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 у справі № 5026/886/2012 скасовано.

Верховний Суд, скасовуючи вище вказані ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції, у своїй постанові від 27.05.2021 зауважив, що порядок засвідчення копій документів, станом на момент подання Фінансовою компанією заяви, був визначений п. 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 №55 "ДСТУ 4163-2003", відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. Подані Фінансовою компанією додатки до заяви про заміну сторони її правонаступником копії відповідних документів не відповідають вказаним вимогам, оскільки не містять відповідних реквізитів: слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. Хоча у самій заяві вказано, що додатки завірені належним чином, але до заяви додані звичайні ксерокопії документів, не засвідчені жодним чином.

Також, Верховний Суд у своїй постанові вказував на те, що всупереч зазначеним вимогам законодавства, суд першої інстанції прийняв рішення за відсутності в матеріалах справи саме належним чином засвідчених письмових доказів, якими Фінансова компанія обґрунтовує подану до суду заяву про заміну сторони її правонаступником, і тому, зважаючи на вищенаведене, Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій ухвалили рішення на підставі недопустимих доказів у справі.

Справу передано на новий розгляд до Господарського суду Черкаської області.

Автоматизованою системою документообігу Господарського суду Черкаської області справу передано у провадження судді Довганю К.І.

Ухвалою суду від 03.11.2021 прийнято справу до провадження та призначено судове засідання з розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Депт Фінанс" про заміну сторони виконавчого провадження на 18 листопада 2021р.

18.11.2021 у судовому засіданні судом оголошувалася перерва до 26 листопада 2021 року.

Ухвалою суду від 26.11.2021 було повідомлено стягувача про продовження судового засідання з розгляду справи по суті о 10 год. 00 хв. 03 грудня 2021 року.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав, просив суд її задовольнити.

Представник боржника в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про заміну сторони її правонаступником посилаючись на те, що подані заявником копії документів до заяви від 17.11.2021 не відповідають вимогам для засвідчення копій документів, а тому вказаною заявою не виконані вказівки Верховного суду.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився.

Згідно положень ч.3 ст.334 ГПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, дослідивши наявні у справі матеріали, заяву про заміну сторони її правонаступником, врахувавши зауваження Верховного Суду у постанові від 27.09.2021, приходить до наступного.

ТОВ "Фірма МІГ" є боржником за кредитним договором перед Банком, вимоги якого підтвердженого відповідним судовим рішенням, відкрито виконавче провадження.

01.03.2021 до Господарського суду Черкаської області надійшла заява від Фінансової компанії, датована 12.02.2021, про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником на підставі статей 52, 334 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК). Заявник просить здійснити заміну Банку на його правонаступника Фінансову компанію.

В обґрунтування заяви від 12.02.2021 вказав, що заявник та позивач у справі Банк 15.04.2019 уклали договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №308 (далі Договір №308), відповідно до умов якого право грошової вимоги до відповідача у справі за кредитним договором від 25.06.2007 №35-2007 перейшло до заявника.

Договір №308 укладений на підставі проведених електронних торгів з реалізації активів банку, що складаються з прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами, що укладені із суб`єктами господарювання та фізичними особами та ін., що оформлено протоколом електронного аукціону від 22.03.2019 №UA-ЕА-2019-02-27-000125-b.

У додатку №1 до Договору №308 у реєстрі договорів, права вимог за якими відступаються та боржників за такими договорами, вказано боржника ТОВ "Фірма Міг" (код 21389433) за кредитним договором №35-2007.

В заяві було зазначено, що вона містить такі додатки:

1) належним чином завірена копія протоколу електронних торгів №UA-ЕА-2019-02-27-000125-b від 22.03.2019;

2) належним чином завірена копія платіжного доручення №603 від 10.04.2019;

3) належним чином завірену копію Договору №308 від 15.04.2019;

4) належним чином завірену копію Додатку №1 реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, в рамках укладення Договору №308 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 15.04.2019;

5) належним чином завірена копія роздруківки з АСВП щодо стану ВП №47223526 від 12.02.2021;

6) постанова про відкриття ВП №47223526 від 10.04.2015 з АСВП;

7) належним чином завірена копія виписки з ЄДРПОУ щодо ТОВ "ФК "Депт Фінанс";

8) докази направлення заяви учасникам у справі.

Судом з`ясовано, що станом на час звернення до суду триває виконавче провадження по стягненню коштів з ТОВ "Фірма МІГ" на користь Банка на підставі наказу від 15.08.2012 згідно з постановою відповідного органу ДВС про відкриття виконавчого провадження, датованою 09.04.2015;

Доказів про повну сплату боргу за кредитним договором від 25.06.2007 №35-2007 та про припинення своїх зобов`язань боржник до суду не подав.

Чинне законодавство України передбачає такий порядок заміни сторони виконавчого провадження (стягувача).

За приписами ст.1 Закону "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Заміна сторони виконавчого провадження регулюється статтями 52, 334 ГПК та ст. 15 Закону "Про виконавче провадження".

Відповідно ч.1 ст.52 ГПК у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

За змістом ст. 334 ГПК у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Частина 5 ст. 15 Закону "Про виконавче провадження" передбачає, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з вимогами законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №334/6972/17.

При цьому процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи правонаступника.

Основою процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному праві, яке настало після відкриття провадження у справі. Виходячи з цього, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав та обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №5010/2403/2011-14/120.

Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.01.2019 у справі №909/1411/13 та у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі №752/8842/14-ц.

Проте, встановлення обставин, за яких правочин про перехід прав і обов`язків сторони виконавчого провадження до іншої особи може бути визнаний недійсним / неукладеним, не входить у межі дослідження судом під час розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд враховує висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010 про те, що стаття 204 ЦК закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

За приписами ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Отже, вказана норма не містить імперативної вимоги щодо передачі первісним кредитором новому кредитору оригіналів первинних документів як умови переходу права вимоги. Передача таких документів має на меті перевірку існування у первісного кредитора права вимагати виконання боржником відповідних обов`язків, а також змісту та обсягу таких обов`язків.

Суд вважає, що обставина не передачі новому кредитору документів, які засвідчують права, що передаються, створює певні ризики для нового кредитора, пов`язаних із невиконанням боржником своїх зобов`язань на користь саме нового кредитора. Однак відсутність передачі новому кредитору таких документів не може свідчити про відсутність передачі права вимоги взагалі.

При цьому вимога щодо надання боржнику доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні відповідно до ст. 517 ЦК України не є тотожною до вимоги щодо надання до суду доказів відступлення первісним кредитором новому кредитору права вимоги до боржника для здійснення заміни кредитора у справі (процесуального правонаступництва). Зазначені вимоги випливають із різних правових підстав на не є взаємозалежними.

За правилами ст.334 ГПК України про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником, зокрема заінтересована сторона подає до суду відповідну заяву.

Частина 1 ст. 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, для підтвердження факту відступлення права вимоги, заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора.

Суд наголошує на тому, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18 та від 21.07.2021 у справі №334/6972/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Частинами 1 та 3 ст. 73 ГПК визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (частини 1 та 2 ст. 91 ГПК України).

Порядок засвідчення копій документів, станом на час подання Фінансовою компанією заяви, був визначений п. 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 №55 "ДСТУ 4163-2003", відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

17.11.2021 заявник подав до суду засвідчені копії письмових доказів, які було додані до заяви про заміну сторони її правонаступником від 12.02.2021, а саме:

- протоколу електронних торгів №11А-ЕА-2019-02-27-000125-Ь від 22.03.2019;

- платіжного доручення №603 від 10.04.2019;

- Договору №308 від 15.04.2019 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги;

- Додатку №1 - реєстру договорів, права вимоги, за якими відступаються та боржників за такими договорами, в рамках укладення Договору №308 від про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 15.04.2019;

- виписки з ЄДРПОУ щодо ТОВ «ФК «Депт Фінанс».

Суд, перевіривши та дослідивши подані Фінансовою компанією додатки до заяви про заміну сторони її правонаступником вважає, що копії вище перелічених документів відповідають вказаним вимогам, оскільки містять відповідні реквізити: "Згідно з оригіналом", назву посади, особистий підпис особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвище, дату засвідчення копії.

Тобто, суд вважає, що заявник на час розгляду заяви, подав додатки до неї, які є завірені належним чином, і сумніви у їх неналежності у суду відсутні.

Суд бере до уваги, що предметом договору про відступлення права вимоги є саме право (вимога), а не підтверджуючі його документи, які лише доводять наявність такого права, його зміст та виникнення і не мають ніякого відношення до статусу цесіонарія; передача цедентом цесіонарію документів, що підтверджують саме відступлене право вимоги, означає виконання додаткового юридичного обов`язку, наявного у цедента в силу закону, а не в силу договору цесії.

Суд також враховує, що документи, які засвідчують саме право (вимогу), не є предметом договору цесії і не мають ніякого відношення до статусу цесіонарія, а відтак їх непередання цесіонарію означає лише невиконання цедентом додаткового юридичного обов`язку, наявного у нього в силу закону, та не звільняє боржника від виконання своїх зобов`язань перед новим кредитором.

Суд зауважує, що боржник не позбавлений права перевірити належність особи, на користь якої ним здійснюється виконання зобов`язання, він може вимагати від останнього надання йому саме тих документів, що підтверджують перехід права вимоги від первісного до нового кредитора.

Зокрема, порядок надання боржнику доказів переходу прав до нового кредитора узгоджується сторонами (боржником та новим кредитором).

Оцінивши додані до заяви докази, суд приходить до висновку про задоволення заяви та заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 234, 334 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Заяву ТОВ "Фінансова компанія "Депт Фінанс" від 12.02.2012 № 01-02/554 про заміну сторони її правонаступником задовольнити повністю.

Замінити позивача/стягувача - Публічне акціонерне товариство "БРОКБІЗНЕСБАНК" в особі Черкаської філії публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" (18002, м. Черкаси, вул. Кірова 55, ідентифікаційний код 26155993 ) на його правонаступника за договірним зобов`язанням - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Депт Фінанс" (ідентифікаційний код 40254432, м. Київ, вул. Дмитрівська, 39) за наказом у справі № 5026/886/2012 від 15.08.2012.

Ухвала протягом десяти днів може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

СУДДЯ К.І.Довгань