ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/1044/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

при секретарі Лук`ященко В.Ю.

за участю представників:

від позивача: Бухеник І.Б.

від відповідача: Теплякова Т.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Техномед Плюс

на рішення господарського суду Одеської області від 19.08.2021, суддя в І інстанції Д`яченко Т.Г., повний текст якого складено 30.08.2021 в м. Одесі

у справі № 916/1044/21

за позовом: Акціонерного товариства „Українська залізниця в особі Регіональної філії „Львівська залізниця Акціонерного товариства „Українська залізниця

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Техномед Плюс

про стягнення 1 052 838 грн.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Акціонерне товариство „Українська залізниця в особі Регіональної філії „Львівська залізниця Акціонерного товариства „Українська залізниця (далі - АТ «Укрзалізниця») звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Техномед Плюс про стягнення 506 922 грн. пені та 545 916 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовувалися порушенням відповідачем строку виконання робіт за укладеним між сторонами договором підряду № Л/Панс.Галичина-19481/НЮ від 03.10.2019.

Рішенням господарського суду Одеської області від 19.08.2021 з урахуванням ухвали про виправлення помилки від 30.08.2021 позовну заяву задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „Техномед Плюс на користь Акціонерного товариства „Українська залізниця в особі Регіональної філії „Львівська залізниця Акціонерного товариства „Українська залізниця пеню у розмірі 506 922 грн., 545 916 грн. штрафу та витрати по сплаті судового збору у розмірі 15 792,57 грн.

Задовольняючи позов повністю господарський суд першої інстанції на підставі встановлених обставин даної справи дійшов висновку, що ТОВ „Техномед Плюс, як підрядником, було допущено прострочення строків виконання робіт за умовами укладеного з позивачем договору № Л/Панс.Галичина-19481/НЮ від 03.10.2019, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 506 922 грн. та штрафу у розмірі 545 916 грн. - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Розрахунок позивача щодо нарахування штрафу та пені є вірним, а вимоги про їх стягнення правомірними.

ТОВ „Техномед Плюс у поданій до Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційній скарзі просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви.

Скаржник вважає оскаржуване рішення таким, що прийнято із порушення норм матеріального права, є необґрунтованим та незаконним.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги, не досліджено та проігноровано той факт, що виконання робіт за договором № Л/Панс.Галичина-19481/НЮ від 03.10.2019 здійснювалось поетапно, відповідно до календарного графіку робіт та, відповідно, було поетапно підписано акти приймання виконаних будівельних робіт (КБ-3) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (КБ-2в), що підтверджують виконання робіт відповідно до обумовлених обсягів відповідного етапу робіт.

Судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні не було досліджено того факту, що погоджені та підписані без заперечень сторонами акти приймання виконаних будівельних робіт (форми № КБ-2в) з грудня 2019 - по червень 2020 року є належними доказами того, що вказані обсяги робіт було виконано у відповідності до умов договору та у періоди зазначені в останніх, а саме із грудня 2019 - по червень 2020 року, та кожний акт (форми № КБ-2в) - є окремим доказом, що підтверджує виконання окремого обсягу робіт за окремо взятий місяць року.

Посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на те, що довідки форми КБ-3 від 25.08.2020, Акти форми КБ-2в від 25.08.2020, підписані сторонами 25.08.2020, позбавляють можливості стверджувати про те, що цими документами нібито засвідчені обставини виконання підрядних робіт за попередні періоди (за грудень 2019 року - червень 2020 року) - є необгрунтованими, оскільки позивачем при їх підписанні та погодженні не було здійснено та зазначено жодних зауважень щодо періоду виконання обсягів таких робіт за відповідні місяці та, окрім цього, вказані первинні документи фіксують не тільки вартість таких робіт, а й сам факт їх виконання, адже від обсягів виконаних етапів робіт була розрахована їх вартість.

Судом першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 2, 86, 236 ГПК України, не було надано належної правової оцінки доказам - "Актам приймання виконаних будівельних робіт" (типова форма № КБ-2в) та "Довідкам про вартість виконаних будівельних робіт та витрати" (типова форма № КБ-З) які, на думку скаржника, є належним та допустимим доказами, що підтверджують виконання певного обсягу робіт за відповідний період, а саме за грудень 2019 року - червень 2020 року.

Суд першої інстанції, в порушення вимог ст. ст. 2, 86, 236 ГПК України, помилково дійшов висновку щодо правильності здійсненого позивачем розрахунку з приводу нарахування штрафу та пені, оскільки остаточна ціна договору, укладеного між сторонами, склала - 6 469 739,91 грн., а розрахунок було здійснено на суму, що становить - 7 798 800 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Позивач, зокрема, вказує те, що висновки суду першої інстанції щодо порядку приймання робіт за договором підряду та підтвердження цього факту належними засобами доказування ґрунтуються на врегульованих сторонами у договорі умовах і відповідають вимогам статей 627-629 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що довідки форми КБ-З від 25.08.2020 та акти форми КБ-2в від 25.08.2020 нібито підтверджують виконання господарських операцій за окремі місяці 2020 року ( з березня по червень) є безпідставними, необґрунтованими та суперечать змісту цих документів, що підтверджується також актом про усунення недоліків і зауважень від 22.06.2020, згідно із яким станом на 22.06.2020 сторони засвідчили неналежне виконання відповідачем зобов`язань, у зв`язку з чим на цей момент роботи ще не були прийняті позивачем. Відтак, лише після усунення недоліків, сторони підписали акт приймання-передачі закінчених робіт по об`єкту від 23.06.2020, про що й зазначено у змісті цього акту.

Розрахунок позовних вимог відповідно до умов договору здійснений з урахуванням вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання, яка на момент виникнення прострочення складала 7 798 800 грн, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги про те, що під час такого розрахунку необхідно було виходити з вартості фактично виконаних відповідачем робіт (6 469 739,90 грн.) є також безпідставними та суперечать п.п. 3.1., 8.3. договору.

15.12.2021 через канцелярію суду від представника відповідача надійшли додаткові доповнення до апеляційної скарги. З огляду на те, що ці додаткові доповнення подані до апеляційного суду після закінчення строку на апеляційне оскарження, то апеляційний господарський суд на підставі ч. 1 ст. 266, ст. 118 ГПК України залишає ці додаткові доповнення до апеляційної скарги без розгляду, оскільки поважних причин пропуску встановленого законом строку для подання таких доповнень скаржником не наведено.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 03.10.2019 року між Акціонерним товариством „Українська залізниця (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Техномед Плюс (підрядник) було укладено договір №Л/Панс.Галичина-19481/НЮ, згідно з п. 1.1 якого підрядник зобов`язався виконати на свій ризик із свого матеріалу та обладнання, своїми силами роботи на об`єкті будівництва „II черга будівництва пансіонату „Галичина в смт. Лазурне, провулок Будівельників, 2, Скадовського району, Херсонської області, 3-й корпус відповідно до проектно-кошторисної документації, яка надається підряднику замовником, замовник зобов`язаний прийняти та оплатити роботи, виконані підрядником відповідно до договору.

Згідно з п. 1.2 договору зміст та обсяги робіт за договором визначається Локальними кошторисами, складеними у відповідно до вимог ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва» (наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України від 05.07.2013 № 293 «Про прийняття національного стандарту ДСТУ Б Д.1.1-1:2013»), які є невід`ємною частиною договору (Додаток № 2).

Відповідно до п. 3.1. договору, загальна сума цього договору визначається твердою договірною ціною і становить 7 798 800 грн., в тому числі ПДВ 1 299 800 грн., 6 499 000 грн. (без ПДВ) відповідно до додатку №1 до договору.

Згідно з п. 4.1. договору, замовник здійснює оплату протягом 30 банківських днів з дати реєстрації підрядником податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних; у випадку зупинення реєстрації податкової накладної підрядника оплата здійснюється протягом 30 банківських днів з дня отримання замовником від підрядника копії рішення про реєстрацію податкової накладної. Оплата здійснюється за умови наявності належним чином оформленого акту типової форми КБ-2в „Акт приймання виконаних будівельних робіт та довідки форми КБ-3 „Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат.

Відповідно до п. 5.1. договору, підрядник зобов`язаний виконати роботи передбачені п. 1.2. договору згідно календарного графіку робіт (Додаток №3). Термін виконання робіт 5 місяців.

За умовами п. 5.3. договору, замовник передає підряднику дозвільну документацію та проектно-кошторисну документацію з оформленням Акту про передачу документації.

Відповідно до п. 5.4. договору, датою початку виконання робіт вважається дата підписання сторонами Акту про передачу документації. Датою завершення виконання робіт вважається дата їх прийняття замовником шляхом складання Акту приймання-передачі закінчених робіт по об`єкту.

За умовами п. 7.4 договору, підрядник зобов`язався, зокрема, власними силами із свого матеріалу виконати повний обсяг робіт в строки, передбачені п. 5.1 цього договору, договірною ціною (Додаток № 1) і здати роботи замовнику у відповідності з проектно-кошторисною документацією, будівельними нормами і правилами, правилами по охороні праці, пожежної безпеки.

Пунктом 8.3. договору передбачено, що за порушення підрядником строків виконання робіт, передбачених договором, останній сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення. Крім того, за прострочення понад тридцять днів підрядник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

За актами передачі документації від 21.10.2019р. та 18.11.2019р. позивачем, як замовником, було передано підряднику дозвільну та проектно-кошторисну документацію.

Отже, підрядник повинен був виконати усі роботи на об`єкті будівництва за договором у термін до 18.04.2020р. включно.

Актом приймання-передачі закінчених робіт на об`єкті від 23.06.2020р. сторони засвідчили, що станом на 23.06.2020р. підрядні роботи за договором закінчені та недоліки і зауваження згідно з актом від 22.06.2020р. усунуті.

У зв`язку з порушенням підрядником умов пп. 5.1., 7.4. договору щодо строку виконання робіт, що є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених умовами договору, позивач здійснив нарахування пені та штрафу відповідно до п. 8.3. договору, згідно з яким розмір пені становить 506 922 грн. та розмір штрафу становить 545 916 грн., що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду з даним позовом.

Отже, підставою для звернення позивача до суду з цим позовом стало порушення відповідачем строків виконання робіт за договором підряду, а саме п. 5.1. договору.

Колегія суддів погоджується з правомірним та обґрунтованим висновком місцевого суду про задоволення заявлених АТ «Укрзалізниця» позовних вимог, з огляду на таке.

Причиною апеляційного розгляду стало питання наявності/відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій (штрафу та пені) за порушення відповідачем як підрядником строків виконання робіт за договором.

Поняття зобов`язання та підстав його виникнення унормовано статтею 509 Цивільного кодексу України, згідно з якою зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, статтею 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором будівельного підряду та з огляду на статтю 174 ГК України, статтю 11 ЦК України є підставою для виникнення у його сторін прав та обов`язків, визначених ним.

7.3. Під предметом договору слід розуміти необхідні за цим договором дії, що призводять до бажаного для сторін результату, тобто такий результат визначає, про що саме домовилися сторони.

У розумінні положень цивільного законодавства договір спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, тобто виникнення цивільного правовідношення, яке, у свою чергу, може включати певні права та обов`язки, виконання яких призводить до бажаного для сторін результату. Однак усі вони (права та обов`язки) не можуть охоплюватися предметом договору, оскільки можуть стосуватися як різноманітних умов договору, так і бути наслідком укладення договору, який є підставою їх виникнення. При цьому значення предмета договору може набувати основна дія (дії), що вчинятиметься сторонами і забезпечить досягнення мети договору.

За змістом статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов, до яких, серед іншого, віднесено умови про предмет договору.

Отже, предмет договору визначається у момент його укладення, без нього не може існувати договору, а тому не може виникати зобов`язання; предмет договору має відображати головну суть договору даного виду.

Відповідно до статті 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

У розумінні наведеної норми основним предметом договору будівельного підряду є результат будівельних робіт - завершений будівництвом об`єкт або закінчені будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації на замовлення замовника, а не процес виконання робіт чи діяльність підрядника на створення об`єкта та його здачу. Додатковим предметом будівельного підряду можуть бути нерозривно пов`язані із місцезнаходженням об`єкта проектні та пошукові роботи щодо розробки за завданням замовника проектної або іншої технічної документації та/або виконання пошукових робіт (близька за змістом правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 07.12.2018 зі справи № 910/22058/17, від 24.01.2020 зі справи № 910/3362/18).

Як встановлено судом, згідно з умовами пункту 8.3. договору, за порушення підрядником строків виконання робіт, передбачених договором, останній сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення. Крім того, за прострочення понад тридцять днів підрядник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Згідно з пунктом 5.1 договору підрядник зобов`язаний виконати роботи передбачені п. 1.2. договору згідно календарного графіку робіт (Додаток №3). Термін виконання робіт 5 місяців.

Отже, підрядник повинен був виконати усі роботи на об`єкті будівництва за договором у термін до 18.04.2020р. включно.

Таким чином, за умовами договору підрядник прийняв на себе зобов`язання виконати на свій ризик із свого матеріалу та обладнання, своїми силами роботи на об`єкті будівництва „II черга будівництва пансіонату „Галичина в смт. Лазурне, провулок Будівельників, 2, Скадовського району, Херсонської області, 3-й корпус відповідно до проектно-кошторисної документації, та передати їх замовнику у строк до 18.04.2020, у той час як відповідальність підрядника за умовами цього договору у вигляді штрафних санкцій (пені, штрафу), передбачена пунктом 8.3 договору, настає у разі порушення строків виконання робіт.

Отже, відповідальність підрядника за умовами договору у вигляді штрафних санкцій настає у разі прострочення виконання відповідачем обов`язку з виконання робіт передбачених пунктами 1.1, 1.2, 5.1 договору, тобто за прострочення виконання підрядних робіт в цілому за договором, про що сторони домовились, про що свідчать обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування, зокрема штрафу і пені за порушення окремих видів господарських зобов`язань надано сторонам частинами другою та четвертою статті 231 ГК України, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, а також приписами статті 546 ЦК України та статті 231 ГК України.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частини другої статті 883 ЦК України за невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

За змістом частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною першою статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Судом встановлено, що 23.06.2021р. між сторонами було складено та підписано акт приймання-передачі закінчених робіт по об`єкту.

Отже, судом першої інстанції на підставі ретельної правової оцінки наявних у справі доказів та з урахуванням умов укладеного між сторонами договору з достовірністю встановлено, що саме 23.06.2020р. було завершено виконання робіт та прийнято такі роботи замовником, оскільки саме зазначеною датою сторонами погоджено виконання робіт та їх відповідне прийняття шляхом підписання акту приймання-передачі.

Таким чином, оскільки факт порушення встановленого умовами договору будівельного підряду строку виконання робіт з боку відповідача є встановленим, і останнім не заперечується, то, відповідно, і вимога позивача про стягнення з відповідача пені та штрафу є обґрунтованою.

Судом першої інстанції здійснено перевірку розрахунку позивача щодо нарахування штрафу та пені, з урахуванням вартості та виду робіт, визначених у Локальних кошторисах (додаток №2 до договору) та Календарному графіку виконання робіт (додаток №3 до договору), в яких визначено конкретні види робіт та їх вартість відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 5.1 договору, які є невід`ємною частиною договору.

Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку щодо виконання робіт не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь АТ «Укрзалізниця» 506 922 грн. пені та 545 916 грн. штрафу є обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню.

Доводи апеляційної скарги ТОВ "Техномед Плюс" не доводять неправильного застосування норм права і вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують та передусім зводяться до переоцінки доказів у справі, що були правильно оцінені місцевим судом.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що згідно з принципами свободи договору та обов`язковості договірних умов для сторін, суд першої інстанції під час розгляду справи керувався умовами договору підряду № Л/Панс.Галичина-19481/НЮ від 03.10.2019, яким врегульовані спірні правовідносини, зокрема в частині порядку приймання виконаних робіт та відповідальності за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань.

Так, згідно із п. 5.4. договору, датою завершення виконання робіт вважається дата їх прийняття замовником шляхом складання Акту приймання - передачі закінчених робіт по об`єкту. Зі змісту цього пункту, а також п.п. 5.2., 4.1. договору вбачається, що зазначений акт є окремим первинним документом, оформлення якого засвідчує фактичне виконання робіт підрядником.

Зазначена обставина підтверджується також п. 2.2. договору, який регулює початок перебігу гарантійного строку експлуатації об`єкта, а саме: від моменту закінчення робіт та складання акта приймання - передачі закінчених робіт по об`єкту.

Отже умови договору беззаперечно пов`язують момент закінчення підрядних робіт за договором з моментом складання зазначеного вище акту.

Судом установлено, що саме актом приймання-передачі закінчених робіт по об`єкту від 23.06.2020 сторони засвідчили, що станом на 23.06.2020 підрядні роботи закінчені, що відповідачем не заперечується.

Таким чином, в силу договірних зобов`язань та виходячи з детального аналізу пунктів 2.2., 4.1., 5.2., 5.4. договору у їх логічному взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що саме акт приймання - передачі закінчених робіт по об`єкту від 23.06.2020 є належним доказом, який засвідчує факт завершення відповідачем виконання робіт, тоді як штрафні санкції обґрунтовано нараховані позивачем за період прострочення: з 19.04.2020 до 23.06.2020, тобто до дати складення сторонами цього акту.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що факт підписання сторонами 23.06.2020 акту приймання-передачі закінчених робіт по об`єкту не залежав від будь-яких обставин, пов`язаних із затвердженням річного фінансового плану АТ «Укрзалізниця» на 2020 рік, у зв`язку із тим, що як уже зазначено вище, цим актом сторони засвідчили виключно обставини фактичного закінчення виконання будівельних робіт, без визначення вартості цих робіт (витрат). Така обставина підтверджується й датою складення зазначеного акту, тобто 23.06.2020, яка відбулась раніше дати затвердження річного фінансового плану позивача на 2020 рік, згідно із розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.07.2020 № 927-р.

Відтак, висновки суду першої інстанції щодо порядку приймання робіт за договором та підтвердження цього факту належними засобами доказування ґрунтуються на врегульованих сторонами у договорі умовах і відповідають вимогам статей 627-629 ЦК України.

Щодо доводів апеляційної скарги про часткове виконання відповідачем робіт протягом заявленого у позові періоду прострочення, з посиланням на довідки форми КБ-З та акти форми КБ-2в, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже було зазначено вище, в силу договірних зобов`язань, довідки форми КБ-З та акти форми КБ-2в не є тими документами на підставі яких підтверджується факт і момент (дата) завершення виконання робіт у розумінні пунктів 2.2., 4.1., 5.2., 5.4. договору, у зв`язку із чим, посилання скаржника на такі документи є безпідставними.

У контексті цього слід зауважити, що згідно із п. 4.1. договору, довідки форми КБ-З та акти форми КБ-2в є підставою для здійснення розрахунку, тобто в силу договірних зобов`язань, метою складення цих документів є засвідчення вартості підрядних робіт.

Обставини щодо суті і правового призначення документів форми КБ-З, КБ-2в підтверджуються також пунктом 6.4.2. ДСТУ Б Д.1.1-1:201З «Правила визначення вартості будівництва», згідно з яким примірні форми первинних облікових документів №o КБ-З, №o КБ- 2в застосовуються при визначенні вартості виконаних обсягів робіт і проведенні взаєморозрахунків за виконані роботи по об`єктах будівництва.

Відтак, твердження відповідача про те, що довідки форми КБ-З та акти форми КБ-2в є документами на основі яких підтверджується факт і момент (дата) виконання (закінчення) робіт є необґрунтованими та суперечать договірним зобов`язанням сторін, а саме: п.п. 2.2., 4.1., 5.2., 5.4. договору.

Водночас, більшість таких документів, на які посилається відповідач, а саме: довідки форми КБ-З від 25.08.2020 та акти форми КБ-2в від 25.08.2020 підписані сторонами 25.08.2020.

Згідно із ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», дата складання є обов`язковим реквізитом первинного документу. Відомостей про складання раніше, чи про відмову однієї із сторін їх підписати протягом попередніх періодів ці документи не містять, що з урахуванням наведеного вище позбавляє відповідача можливості і правових підстав стверджувати про те, що зазначені документи засвідчують обставини виконання підрядних робіт у попередніх періодах, тобто у грудні 2019 та березні-червні 2020 року.

Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що довідки форми КБ-З від 25.08.2020 та акти форми КБ-2в від 25.08.2020 підтверджують виконання господарських операцій за окремі місяці 2020 року (з березня по червень) є безпідставними та суперечать змісту цих документів.

Наведене підтверджується також актом для усунення недоліків і зауважень від 22.06.2020, згідно з яким станом на 22.06.2020 сторони засвідчили неналежне виконання відповідачем зобов`язань, у зв`язку із чим, на цей момент роботи ще не були прийняті позивачем. Відтак, лише після усунення недоліків, сторони підписали акт приймання-передачі закінчених робіт по об`єкту від 23.06.2020, про що й зазначено у змісті цього акту.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що розрахунок штрафних санкцій мав бути здійснений з урахуванням загальної суми виконаних робіт, яка складає 6 469 739,90 грн., а не від суми договору (прострочення) - 7 798 800,00 грн., колегія суддів зазначає таке.

Згідно з п. 3.1 договору, загальна сума цього договору визначається твердою договірною ціною і становить 7 798 800 грн. Отже, відповідач взяв на себе зобов`язання виконати обсяги підрядних робіт саме на цю суму.

Водночас п. 8.3. договору передбачено, що за порушення підрядником строків виконання робіт, передбачених договором, останній сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення. Крім того, за прострочення понад тридцять днів підрядник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, розрахунок штрафних санкцій здійснений позивачем відповідно до умов договору з урахуванням вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання, яка на момент виникнення прострочення складала 7 798 800 грн, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги про те, що під час такого розрахунку необхідно було виходити з вартості фактично виконаних відповідачем робіт (6 469 739,90 грн.) є безпідставними та суперечать умовам п.п. 3.1., 8.3. договору.

З огляду на наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Принцип змагальності (ст. 13 ГПК України) та принцип рівності сторін (ст. 7 ГПК України), які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Місцевим господарським судом при прийнятті рішення було дотримано вказаних принципів та забезпечено сторонам справедливий судовий розгляд, взято до уваги інтереси учасників справи та почуто їх, що відповідає вимогам ГПК України та п. 1 ст. 6 Конвенції.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи викладене та беручи до уваги унормовані статтею 269 ГПК України межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги в сумі 23689,50 грн. покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 19 серпня 2021 у справі № 916/1044/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Техномед Плюс - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 24.12.2021.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Богатир К.В.

Філінюк І.Г.