ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2021 р. Справа№ 911/3276/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Тищенко А.І.

Куксова В.В.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренко О.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 22.12.2021 року у справі №911/3276/20 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Українська агропромислова інвестиційна група"

на рішення Господарського суду Київської області від 11.05.2021, повний текст якого складено 14.05.2021

у справі №911/3276/20 (суддя Заєць Д.Г.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Українська агропромислова інвестиційна група"

до фізичної особи-підприємця Кунченко Оксани Володимирівни

про розірвання договору та стягнення коштів.

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська агропромислова інвестиційна група» (далі - ТОВ "УАІГ", позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Кунченко Оксани Володимирівни (далі - ФОП Кунченко О. В., відповідач) про розірвання договору поставки № 50918 від 13.09.2018 року та стягнення суми попередньої оплати 427 500,00 грн, 21 847,27 грн інфляційних втрат, 19 465,89 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача зобов`язань за договором поставки № 50918 від 13.09.2018 року, зокрема щодо поставки оплаченого товару та неповернення на вимогу позивача передоплати.

Рішенням Господарського суду Київської області 11.05.2021 року у справі № 911/3276/20 у позові відмовлено повністю.

В частині стягнення 427 500,00 грн попередньої оплати закрито провадження у справі.

Стягнуто з ТОВ "УАІГ" на користь ФОП Кунченко О. В. 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у позові з огляду на те, що розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом) договір. При цьому, беручи до уваги, що такий самий спір (з тих самих підстав та з таким самим предметом), а саме: стягнення суми попередньої оплати у розмірі 427500,00 грн вже розглянутий судом у межах справи № 911/1628/20, закрив провадження в цій частині.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ТОВ "УАІГ" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 11.05.2021 року та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі.

На переконання ТОВ "УАІГ" суд першої інстанції: не з`ясував обставини, що мають значення для справи; узяв до уваги недоведені обставини, що мають значення для справи; не застосував норми матеріального права, які належать до застосування; порушив норми процесуального права.

Зокрема, скаржник вважає, що суд:

- не врахував ступінь виконання зобов`язань сторонами та особливість характеристик товару;

- не врахував вимогу про передачу документів, у тому числі відповідних сертифікатів для визнання виконання зобов`язання з боку відповідача за договором належним;

- не з`ясував, що розглянутий спір у межах справи № 911/1628/20 не є тотожним цьому, оскільки предмет, підстави та зміст позовів відрізняються; обставини, заявлені в межах цього спору не досліджувалися в межах справи № 911/1628/20, зокрема розірвання договору;

- не врахував правові висновки Верховного Суду, зокрема постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 920/418/19, постанову Верховного Суду України від 24.06.2015 у справі № 3-192гс15, постанову Верховного Суду від 19.03.2019 у справі № 916/626/18;

- неправильно застосував частину першу ст. 611 ЦК України, частин першої - четвертої ст. 612 ЦК України, частину другу 651 ЦК України, частину четверту ст. 188 ГК України та частину другу ст. 202 ГК України.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 911/3276/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді - Тищенко А.І., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 у справі №911/3276/20 апеляційну скаргу ТОВ "УАІГ" на рішення Господарського суду Київської області 11.05.2021 року залишено без руху та зобов`язано позивача подати клопотання з доказами дати отримання оскаржуваного рішення.

З урахуванням усунення недоліків, суд ухвалою від 19.07.2021 поновив строк на апеляційне оскарження; відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "УАІГ" на рішення Господарського суду Київської області 11.05.2021 року у справі № 911/3276/20; розгляд апеляційної скарги призначив на 22.09.2021 о 13 год 45хв; встановив учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

18.08.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін; стягнути 10 000,00 грн в рахунок відшкодування судових витрат.

У відзиві відповідач зазначив, що згідно з умовами договору позивач зобов`язаний був сам забрати товар зі складу постачальника до 20 квітня 2019 року. Натомість позивач товар не забрав, не зважаючи на письмові звернення постачальника.

Окрім того, відповідач звернув увагу та те, що в межах справи № 910/1628/20 спір про стягнення передоплати у розмірі 425 000,00 грн розглянуто.

У зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю. у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/4548/21 від 20.09.2021 призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/3276/20.

Так, за наслідками проведення перерозподілу справи №911/3276/20, відповідно до витягу з протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 20.09.2021 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Тищенко А.І., Куксова В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2021 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Українська агропромислова інвестиційна група» на рішення Господарського суду Київської області від 11.05.2021 у справі №911/3276/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Куксов В.В., Тищенко А.І., а також розгляд вказаної скарги ухвалено здійснити у раніше призначеному судовому засіданні 22.09.2021 о 13:45 год.

Скаржник наданим процесуальним правом не скористався та у судове засідання, яке відбулося 22.09.2021, не з`явився та своїх представників не направив. Разом з тим, 22.09.2021 на електрону адресу Північного апеляційного господарського суду від останнього надійшло клопотання, в якому просить відкласти розгляд справи, оскільки цього дня його представник приймає участі у іншому судовому засіданні (адміністративна справа №640/16663/20).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2021 клопотання ТОВ "Українська агропромислова інвестиційна група" про відкладення розгляду справи №911/3276/20 задоволено та розгляд апеляційної скарги інвестиційна група" на рішення Господарського суду Київської області від 11.05.2021 у справі №911/3276/20 відкладено на 03.11.2021 на 13:45 год.

Судове засідання 03.11.2021 не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючого судді Яковлєва М.Л. з 19.10.2021 - 12.11.2021 на лікарняному, а судді Тищенко А. І. з 01.11.2021 - 15.11.2021 на лікарняному та з 16.11.2021 - 19.11.2021 у відпустці.

У зв`язку з виходом головуючого судді Яковлєва М.Л. та судді Тищенко А.І. з лікарняного та відповідно з відпустки, розгляд даної справи згідно з ухвалою суду від 22.11.2021 призначений на 22.12.2021.

В судове засідання 22.12.2021 представник позивача не з`явився, причин нез`явлення не повідомив, хоча про час, місце та дату повідомлений належним чином у порядку, встановленому чинним процесуальним законом.

Враховуючи викладене та те, що матеріали справи містять докази повідомлення учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін не визнавалась обов`язковою, а також нез`явлення позивача не перешкоджає вирішенню спору, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності зазначеного учасника справи.

Представник відповідача заперечив проти вимог апеляційної скарги за обставин, викладених у відзиві, просив відмовити у її задоволенні.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

Згідно з матеріалами справи, ФОП Кунченко О. В. (постачальник) та ТОВ "УАІГ" (покупець) уклали договір поставки № 50918 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця (поставити) для використання у підприємницькій діяльності покупця розсаду ягідних культур відповідно до Специфікації (далі - товар), яка є невід`ємною частиною договору, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти товар належної якості та оплатити його повну вартість в обумовлений договором строк. Кількість, асортимент, вартість товару, строк та порядок поставки визначається сторонами у Специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору (п. 1.2. Договору).

У п. 1.3 Договору вказано, що поставка товару здійснюється в строки, передбачені Специфікацією для кожної культури, але не пізніше 20 квітня 2019 року.

Ціна Договору складає сумарну вартість поставленого товару згідно видаткових накладних (та/або актів приймання-передачі товару), які є невід`ємною частиною Договору (п. 2.1. Договору).

Пунктом 2.3 Договору передбачено порядок оплати: оплата товару у 100 % розмірі проводиться протягом 5 банківських днів з дати погодження специфікації.

Право власності на товар, а також ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить від постачальника до покупця в момент фактичної передачі товару з оформленням видаткових накладних, що засвідчують факт та обсяг передачі товару покупцю (п. 3.1 Договору).

Згідно з п. п. 4.1, 4.2 Договору базисом поставки товару є EXW (франко-склад), розташований за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Гавронщина, вул. Ромашкова, 1 відповідно до правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року - покупець самостійно забирає товар зі складу постачальника. Поставка товару здійснюється після підписання сторонами специфікації та здійснення оплати товару покупцем у строк, визначений п. 1.3 цього Договору.

Згідно з п.п. 4.4., 4.10 Договору, покупець зобов`язується письмово попереджати постачальника за 24 години до прибуття транспортного засобу покупця у місце завантаження товару. Постачальник зобов`язаний підготувати партію товару до відвантаження на дату та час, повідомлений покупцем як дата та час прибуття транспортного засобу. Зобов`язання продавця з поставки кожної окремої партії товару вважається виконаним з моменту передачі покупцю товару за якістю, кількістю та асортиментом, визначеними в Специфікації.

Відповідно до п. 11.1 Договору сторони погодили, що Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2019 року.

У Специфікації № 1 від 14.09.2018 року до Договору визначено, що постачальник зобов`язався поставити покупцю наступний товар: саджанці суниці альпійської сорту "Регін" у кількості 25000 штук, вартістю 150 000,00 грн; фезаліс ягідний у кількості 30 000 штук, вартістю 180 000,00 грн.; саджанці суниці ремонтантної сорту "Дюрбан" у кількості 6500, вартістю 97500,00 грн.

Загальна вартість товару згідно Специфікації становить 427 500,00 грн.

Термін поставки товару - 20.04.2019.

Суд установив, що позивач здійснив 100 % попередню оплату товару згідно Специфікації № 1 від 14.09.2018 року у розмірі 427 500,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 22 від 13.09.2018.

Окрім того, перед прийманням, завантаженням і транспортуванням товару позивачем на адресу відповідача направлено запит від 13.02.2019 року №19-02/13-02, претензію від 21.03.2019 року №19-03/21-01, запити від 02.10.2019 року №19-10/02-01, від 07.10.2019 року №19-10/07-01 з вимогою надати дозвіл володільця патенту на сорти рослин, що підлягають поставці за Договором, на розповсюдження відповідачем таких сортів, або примусову ліцензію на розповсюдження; сертифікат що засвідчує сортові якості садивного матеріалу; сертифікат, що засвідчує товарні якості садивного матеріалу; інформацію про внесення постачальника до Державного реєстру суб`єктів насінництва та розсадництва.

Згідно з матеріалами справи, листом від 13.02.2019 року позивач підтвердив намір забрати товар 25.05.2019 року разом з підтверджуючими документами.

Листом від 02.10.2019 року позивач повідомив відповідача про намір забрати товар 07.10.2019. Листи з аналогічним змістом додатково направлялись позивачем на електронну адресу відповідача, зазначену в Договорі.

Суд установив, що відповідач підтверджуючих документів на товар позивачу не надав, оплачений товар не передав.

Через невиконання умов Договору позивач на адресу відповідача надіслав заяву від 23.10.2020 року № 23-10-1/20-01 про розірвання Договору поставки № 50918 від 13.09.2018 року та повернення попередньої оплати, із доданням примірника Додаткової угоди №1 від 27.10.2020 року до Договору.

Таку заяву додатково надіслано на електрону адресу відповідача, вказану в Договорі.

Через невиконання відповідачем узятих на себе зобов`язань, відповідач звернувся до суду з відповідними вимогами.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до приписів ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суд установив, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки.

За укладеним сторонами Договором, відповідач зобов`язався поставити, а позивач прийняти та оплатити товар, визначений умовами договору.

Згідно зі статтею 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовують загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Статтею 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з матеріалами справи, рішенням Господарського суду м. Києва від 25.05.2020 року у справі № 910/1628/20 за позовом ТОВ "УАІГ" до ФОП Кунченко О.В. про стягнення 427 500,00 грн позов задоволено, стягнуто з ФОП Кунченко О.В. на користь ТОВ "УАІГ" суму попередньої оплати у розмірі 427 500,00 грн за Договором, що є підставою цій справі.

Проте, постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 року рішення Господарського суду м. Києва від 25.05.2020 року скасовано та прийнято нове, яким у задоволенні позову про стягнення 427 500,00 грн попередньої оплати відмовлено повністю.

Підставами для скасування стало те, що вина продавця у невиконанні зобов`язання з поставки за умовами Договору не доведена позивачем, та не встановлена судом апеляційної інстанції.

Зокрема, колегія суддів, в межах справи № 910/1628/20, беручи до уваги умови Договору, дійшла такого висновку.

Згідно з умовами поставки EXW Инкотермс 2010, відповідно до яких сторони у п. 4.1. договору погодили поставку товару і яке розшифровується як: «Ex Works» та перекладається як «Франко завод» (Франко склад) (дослівний переклад «Самовивоз»), продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання товару, коли він пред`явить товар в розпорядження покупця на своєму підприємстві або в іншому вказаному у договорі місці. Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту.

Отже, відповідач не мав обов`язку передати товар позивачу інакшим способом, окрім погодженого умовами Договору - покупець мав отримати товар власним транспортом за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Гавронщина, вул. Ромашкова, 11, згідно з Міжнародними правилами тлумачення торговельних термінів Інкотермс (редакція 2010 року), з урахуванням особливостей, наведених у Договорі.

Водночас отриманню товару у строк, визначений договором (до 20.04.2019), повинно було передувати письмове повідомлення, направлене позивачем відповідачу за 24 години до прибуття транспортного засобу позивача на склад відповідача за отриманням товару.

Окрім того, як правильно зауважив суд першої інстанції, суд апеляційної інстанції в межах вказаної справи № 910/1628/20 вказав, що надані до суду апеляційної інстанції позивачем листи, нібито на виконання останнім положень п. 4.4. Договору (щодо попередження продавця за 24 години до прибуття транспортного засобу покупця і до 20.04.2019), від 13.02.2019, 21.03.2019, від 02.10.2019, від 07.10.2019, так само як і надані відповідачем листи від 22.04.2019, не приймаються судовою колегією до уваги, оскільки спосіб їх відправлення не узгоджується із погодженим сторонами у договорі, а також відсутні докази їх додаткового направлення на електронні адреси сторін, що також є обов`язковим в силу погоджених сторонами умов договору.

За наведених підстав, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги ТОВ "УАІГ" про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 427500,00 грн, які є предметом розгляду у цій справі, вже розглянуті Господарським судом м. Києва в межах справи № 910/1628/20.

Оскільки спір про стягнення 427 500,00 грн як попередньої оплати і з тих самих підстав (невиконання умов Договору в частині поставки оплаченого товару; стягнення суми попередньої оплати на підставі ст. 693 ЦК України) вирішений, суд першої інстанції, керуючись п. 3 частиною першою ст. 231 ГПК України, дійшов правильного висновку про закриття провадження в цій частині.

Щодо арґументів апеляційної скарги позивача, що підстави та предмет спору у цій справі відрізняються від підстав та предмету у справі № 910/1628/20 у зв`язку із заявленням ще вимоги про розірвання договору, то колегія суддів зауважує, що позивач неправильно розуміє норми процесуального законодавства, оскільки однаковість предмету та підстав позову залежить від їхнього змісту, а не від кількості заявлених вимог.

З огляду на відсутність правових підстав для задоволення вимоги про стягнення попередньої оплати правильним є висновок місцевого господарського суду про відмову у позові в частині стягнення 3% річних у сумі 19 465,89 грн та 21 847,27 грн інфляційних втрат.

Окрім того, колегія суддів щодо вказівки про невиконання відповідачем умов Договору в частині ненадання сертифікатів погоджується з висновком якого дійшов місцевий господарський суд, беручи до уваги таке.

Підпунктом 4.7.2 п. 7.2. Договору встановлено, що одночасно з товаром постачальник передає покупцеві документи (копії документів), що підтверджують відповідність товару державним стандартам, а оскільки саме позивач не виконав зобов`язання за Договором (не прибув у погоджені Договором порядок та строки та не забрав товар), то підстав для застосування відповідальності до відповідача в цій частині колегія суддів не вбачає.

Що стосується правомірності заявлених вимог про розірвання Договору та арґументів скаржника про неправильність висновків суду першої інстанції в цій частині, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Як зазначено вище, згідно з п. 11.1 Договору Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2019 року.

Суд установив, що з позовною заявою про розірвання Договору позивач звернувся 12.11.2020 року, тобто, після закінчення строку дії цього Договору.

Відповідно до частин першої та четвертої ст. 188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно зі ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до частини першої та четвертої ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Необхідною передумовою для розірвання договору за рішенням суду є встановлення обставин щодо дії спірного договору на момент подання відповідного позову, оскільки за змістом приписів статті 188 ГК України та статті 651 ЦК України розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 910/7981/17, від 18.11.2019 у справі № 910/16750/18, від 11.02.2020 у справі № 916/612/19.

За наведених підстав, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в позові в частині розірвання Договору.

Окрім того, як правильно зауважив суд першої інстанції, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, про що зазначено у частині четвертій ст. 631 ЦК України.

Поняття "строк дії договору" та "строк виконання зобов`язання" не є тотожними.

Відповідно до статей 598, 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною першою ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки, згідно з ст. 599 ЦК України, частиною першою ст. 202 ГК України такою умовою є виконання, проведене належним чином.

Тобто, як правильно зауважив місцевий господарський суд, навіть після припинення дії договору, невиконані стороною зобов`язання залишаються чинними для такої сторони-боржника, і вказана обставина не звільняє останнього від виконання обов`язку протягом того часу, коли існує відповідне зобов`язання.

Що стосується правових висновків Верховного Суду на які звертає увагу скаржник в апеляційній скарзі, зокрема постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 920/418/19, постанову Верховного Суду України від 24.06.2015 у справі № 3-192гс15, постанову Верховного Суду від 19.03.2019 у справі № 916/626/18, колегія суддів зазначає таке.

В межах справи № 920/418/19 Велика Палата Верховного Суду досліджувала наявність правових підстав, зокрема на підставі ст. 651 ЦК України, розірвання договору оренди землі. Водночас суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника на ту обставину, що обставини закінчення строку дії договору оренди в цій справі установлено не було, що унеможливлює застосування певних висновків, яких дійшла Велика Палата Верховного Суду в межах цього спору.

У постанові від 19.03.2019 у справі № 916/626/18 Верховний Суд зазначив, що «зобов`язання, невиконане належним чином, продовжує існувати, незважаючи на закінчення строку дії договору».

У рішенні від 24.06.2015 у справі № 3-192гс15 Верховний суд України дійшов висновку «що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов`язання, що лишилось невиконаним, як закінчення строку дії договору. Тобто, саме по собі закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов`язку».

Суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника, що зазначені висновки жодним чином не суперечать висновкам суду першої інстанції, а навпаки, підтверджують їхню правильність про чинність зобов`язання після закінчення строку дії Договору.

Порушень судом першої інстанції норм процесуального права в розумінні частини третьої ст. 277 ГПК України, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, а також неправильного застосування норм матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.

Крім того, аналізуючи повноту дослідження судом першої інстанції обставин справи та обґрунтування оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дотримано обов`язок щодо надання оцінки аргументам учасників справи, що відносяться до предмету спору, та не вбачає порушення останнім норм процесуального права, в частині надання оцінки доводам позивача. До того ж, у оскаржуваному судовому рішенні належним чином зазначені підстави, на яких останнє ґрунтується, що відповідає усталеній практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на правильне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 269, 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають приписам законодавства та фактичним обставинам справи, а рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення Господарського суду Київської області від 11.05.2021 року у справі № 911/3276/20 без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

Окрім того, відповідач у відзиві заявив про стягнення з позивача понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Частиною першою ст.123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом першим частини третьої ст.123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з матеріалами справи, між Пащенко П. М. як адвокатом та ФОП Кунченко О. В. укладено договір про надання правової допомоги № 218-12/20 від 10.12.2020.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача - адвокат Пащенко П. М. до відзиву додав:

- ордер серії КС № 743206 від 16.08.2021;

- копію квитанції від 05.08.2021 № 218/1 про оплату 10 000,00 грн;

- копію акта від 05.08.2021 про надані послуги в суді апеляційної інстанції;

- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Колегія суддів дійшла висновку, що матеріали справи містять всі необхідні докази в розумінні п.1 частини другої ст.126 та ст.129 ГПК України, які підтверджують обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, що мають бути сплачені.

За наведених підстав, з позивача на користь відповідача належить до стягнення сума витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, яка є адекватною та співмірною сумою в розумінні статті 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Українська агропромислова інвестиційна група" на рішення Господарського суду Київської області від 11.05.2021 у справі №911/3276/20 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Київської області від 11.05.2021 у справі №911/3276/20 залишити без змін.

3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Українська агропромислова інвестиційна група» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 40 Х, ) на користь фізичної особи-підприємця Кунченко Оксани Володимирівни ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн (десять тисяч гривень нуль копійок).

5.Видачу наказу доручити Господарському суду Київської області.

6.Матеріали справи №911/3276/20 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 28.12.21.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді А.І. Тищенко

В.В. Куксов