ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2021 р. Справа№ 910/6328/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Куксова В.В.

Тищенко А.І.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренко О.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 22.12.2021 року у справі №910/6328/21 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2021, повний текст якого складено 28.08.2021

у справі №910/6328/21 (суддя Бойко Р.В.)

за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа"

до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про визнання недійсними окремих положень договору.

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі - КПТМ "Криворіжтепломережа", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ «НАК «Нафтогаз України», відповідач) про визнання недійсними пунктів 3.13 та 5.7 договору постачання природного газу від 05.10.2018 №3490/18-БО-5/ПТ, в редакції додаткової угоди №4 від 30.11.2018, укладеного між сторонами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір фактично містить умови, за якими заздалегідь визначено (обмежено) розмір збитків відповідача у разі порушення зобов`язань позивачем, що суперечить сутності інституту цивільної відповідальності у вигляді відшкодування збитків та приписам ст. 3, 6, 22, 509, 623, 627, 632 Цивільного кодексу України, ст. 189, 191, 224, 225 Господарського кодексу України, ст. 10, 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення".

Рішенням Господарського суду м. Києва від 29.07.2021 у справі № 910/6328/21 у позові відмовлено повністю.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що заявляючи вимогу про визнання у судовому порядку недійсними певних умов укладеного договору позивач не довів суду наявність як фактичних так і правових підстав своєї вимоги. Зокрема, позивачем не наведено жодної правової норми імперативного характеру, яку поза розумним сумнівом порушують оспорені ним умови господарського договору.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 29.07.2021 у справі № 910/6328/21 та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач покликається на те, що суд при вирішенні справи не застосував матеріальні норми права, що регулюють спірні правовідносини, чим було порушено норми процесуальних норм щодо законності та обґрунтованості рішення.

Зокрема КПТМ "Криворіжтепломережа" вважає, що в момент укладання договору існував дефект змісту; не було з`ясовано правову природу збитків, що зазначені в умовах договору; пункти договору суперечать абз. 4 п. 3 розділу ІІ Правил постачання природного газу; суд не узяв ст. 58 Конституції України.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2021, справу №910/6328/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М. Л. - головуючий суддя; судді: Куксов В.В., Тищенко А. І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КПТМ "Криворіжтепломережа" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2021 у справі № 910/6328/21, розгляд апеляційної скарги призначено на 27.10.2021 о 14 год 10 хв; встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

27.10.2021 судове засідання не відбулося, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Яковлєва М.Л. з 19.10.2021 - 12.11.2021 на лікарняному.

Крім того, суддя Тищенко А.І. з 01.11.2021 - 15.11.2021 перебувала на лікарняному та з 16.11.2021 - 19.11.2021 у відпустці.

У зв`язку з виходом головуючого судді Яковлєва М.Л. та судді Тищенко А.І. з лікарняного та відповідно з відпустки, з метою здійснення подальшого розгляду справи у визначеному раніше складом суду, ухвалою суду від 22.11.2021 розгляд даної справи призначено на 22.12.2021.

11.10.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від АТ «НАК «Нафтогаз України» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє вказало про необґрунтованість апеляційної скарги, зазначило, що рішення суду є законним, прийнятим згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Окрім того, відповідач указав на пріоритет у спірних правовідносинах норм спеціального законодавства, а саме: Правил постачання природного газу; при цьому умовами договору передбачений дієвий механізм, що нівелює наслідки споживання газу у більшому чи меншому обсязі на 5 % від погодженого сторонами обсягу.

21.10.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від КПТМ "Криворіжтепломережа" надійшли пояснення, в яких останнє зазначило про те, що як виробник теплової енергії не може бути обмежене у споживанні газу, тим більше встановленням відповідальності у договорі за недобір чи перевитрату обсягів природного газу.

20.12.2021 від КПТМ "Криворіжтепломережа" надійшла заяви про розгляд справи за відсутності його представника.

У судове засідання 22.12.2021 представники сторін не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому чинним процесуальним законом порядку.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, беручи до уваги заяву скаржника, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, пояснень, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду першої інстанції, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню чи зміні, з таких підстав.

Згідно з матеріалами справи, 05.10.2018 АТ «НАК «Нафтогаз України» (постачальник) та КПТМ "Криворіжтепломережа" (споживач) уклали договір № 3490/18-БО-5/ПТ (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити споживачу у 2018 році природний газ, а споживач - оплатити його на умовах цього договору.

30.11.2018 сторони уклали додаткову угоду № 4 до Договору (далі - Додаткова угода № 4), в якій погодили викласти в новій редакції розділи 1-12 Договору.

Постачальник передає споживачу в період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 2 013,247 тис.куб.метрів, у тому числі по місяцях (далі розрахункові періоди): листопад 2018 року - 241,472; грудень 2018 року - 415,716, всього: 657,188; січень 2019 року - 499,518, лютий 2019 року - 455,541; березень 2019 року - 335,0, всього: 1 290,059; квітень 2019 року - 66,0, всього 66,0 (п. 2.1 Договору в редакції Додаткової угоди №6 від 20.03.2019).

Окрім того, у Додатковій угоді № 8 від 25.04.2019 сторони погодили замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у квітні 2019 року - 49,0 тис.куб.м. Сторони домовилися, що загальний обсяг (об`єм) природного газу, який постачальник передає споживачу в період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно), визначається з урахуванням зазначених змін.

Згідно з п. 2.5 Договору в редакції Додаткової угоди № 4 допускається відхилення обсягу використання природного газу від замовленого обсягу протягом відповідного розрахункового періоду в розмірі +/-5 відсотків (плюс мінус п`ять відсотків) від зазначеного в п. 2.1 обсягу без підписання додаткової угоди.

Відповідно до п. 3.13 Договору в редакції Додаткової угоди № 4 якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 Договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному п. 5.7 Договору. При цьому розмір збитків визначається таким чином:

- якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період (пп. 3.13.1 оговору);

- якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховуються за формулою: В = (Vф- Vп) х Ц х К, де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за Договором відповідно до акта приймання-передачі природного газу; Vп - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1. Договору; Ц - ціна природного газу за Договором; К - коефіцієнт, який дорівнює 0.5 (пп. 3.13.2 Договору).

Відповідно до п. 5.7 Договору в редакції Додаткової угоди №4 відшкодування постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 Договору, здійснюється у такому порядку:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив пункт 3.9 Договору та не надав акт приймання-передачі, використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених пунктом 2.1 Договору, розраховує збитки відповідно до підпунктів 3.13.1 або 3.13.2 пункту 3.13 Договору;

- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акта-претензії зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті- претензії.

У разі, якщо протягом зазначеного періоду споживач не відшкодував (не повністю відшкодував) постачальнику збитки, споживач несе відповідальність перед постачальником на загальних умовах, визначених Договором та чинним законодавством України.

Суд установив, що згідно з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 у справі № 904/3923/20, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 15.02.2021, стягнуто з КПТМ "Криворіжтепломережа" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" 68 923,10 грн пені, 13 514,33 грн 3% річних, 18 068,41 грн індексу інфляції, 111 502,11 грн збитків.

Кошти стягнені через порушення КПТМ "Криворіжтепломережа" зобов`язань за договором постачання природного газу від 05.10.2018 № 3490/18-БО-5/ПТ як в частині своєчасної оплати спожитого газу, так і недоотримання погодженого сторонами обсягу споживання газу.

Позивач, вважаючи, що умови Договору є несправедливими з огляду на право відповідача стягувати надмірні грошові суми у вигляді збитків, звернувся з позовом до суду.

Статтями 4, 10 та 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Згідно з матеріалами справи позивач обґрунтовує вимоги тим, що пункти 3.13 та 5.7 Договору в редакції Додаткової угоди № 4 суперечать сутності інституту цивільної відповідальності; статтям 3, 6, 22, 509, 623, 627 та 632 Цивільного кодексу України; статтям 191, 224 та 225 Господарського кодексу України; статтям 10 та 11 Закону України "Про ціни та ціноутворення".

Суд установив, що згідно з пунктом 3.13 Договору (у редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.2018) позивач зобов`язався у випадку невідповідності фактично використаного об`єму газу більш як на 5% від замовленого обсягу сплатити певну грошову суму відповідачу.

Водночас у випадку споживання газу у меншому обсязі - сплатити грошові кошти у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від невикористаної частини енергоносія (пункт 3.13.1 Договору), а у випадку перевищення - грошову суму, розраховану за формулою (пункт 3.13.2 Договору).

Натомість п. 5.7 Договору встановлює лише порядок отримання відповідачем встановлених пунктом 3.13 нарахувань.

Беручи до уваги аналіз пункту 3.13 Договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що положення про грошові нарахування, які здійснюються за умови неналежного виконання позивачем своїх договірних зобов`язань в частині використання природного газу у меншому чи більшому об`ємах ніж визначено Договором, є за своєю суттю «штрафною санкцією», а не «збитками».

Такі висновки пояснюються наступним.

Згідно з частинами першою та другою статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Натомість пеня - це неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання (частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Як зазначено у 3.13 Договору у випадку порушення споживачем погодженого сторонами обсягу газу, споживач повинен оплатити фіксовану суму коштів в залежності від порушення - або подвійну облікову ставку Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період або суму коштів, обраховану за формулою, зазначеною у п. 3.13.2 Договору.

Суд установив, що при розрахунку суми коштів як за пунктом 3.13.1, так і за пунктом 3.13.2 сторонами не погоджено застосування періоду нарахування (коригування суми санкції в залежності від проміжку часу, в якому тривало порушення).

Беручи до уваги положення п. 3.13.1 Договору словосполучення "від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період", колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказаний пункт визначає базу для нарахування штрафу.

Отже, зазначені у Договорі збитки за своєю суттю є штрафом.

Причому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що при тлумаченні Договору визначальним є «справжній» зміст положень Договору.

Тобто, у даному випадку буквальне (адекватне) тлумачення спірного пункту Договору не відповідає дійсному змісту.

Виявлення такої обставини жодним чином не нівелює використання у разі порушення зобов`язання застосування штрафу, оскільки при тлумаченні положень Договору перевага надається тлумаченню, що визначає «справжній» зміст останнього.

За наведених підстав, колегія суддів вважає відхилення судом першої інстанції доводів позивача про порушення пунктом 3.13 Договору сутності інституту цивільного законодавства, яким врегульовано відшкодування збитків, правильним.

Водночас, як правильно зауважив місцевий господарський суд, пункти 3.13 та 5.7 Договору є чіткими та однозначними, які визначають суть порушення - споживання споживачем обсягу газу в обсязі більшому або меншому від погодженого сторонами на 5 відсотків, та наслідки такого порушення - обов`язок споживача сплатити кошти у визначених порядку та розмірі.

Під час розгляду спору в суді першої інстанції відповідач зауважив, що встановлення спірної санкції у Договорі було ініційоване позивачем з огляду на ситуацію із небалансами природного газу у газотранспортній та розподільчій системі з метою спонукання споживачів на ринку купівлі-продажу природного газу до фінансової та розрахункової дисципліни.

Щодо правомірності таких заяв на предмет відповідності інституту договору, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частиною першою ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 цього Кодексу визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтями 628, 629 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що, сторони, керуючись принципом свободи договору, за взаємною згодою мають право визначати у тому числі штрафні санкції, їх кількість, вид, розмір та види порушення зобов`язання, за якими застосовується неустойка тощо.

Окрім того, позивач заявив про те, що визначена пунктом 3.13 Договору санкція порушує принципи розумності та справедливості, а також баланс інтересів сторін.

Натомість такі доводи КПТМ "Криворіжтепломережа" спростовуються наступним.

Відповідно до п. 3.13 Договору сторонами погоджено встановлення штрафної санкції за порушення позивачем, як споживачем, зобов`язань із споживання погодженого сторонами обсягу природного газу (як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення споживання), тобто умови "бери або плати".

Водночас п. 6.2 Договору у редакції Додаткової угоди № 4 передбачено обов`язки споживача, у тому числі такі:

- забезпечення відповідності комерційного вузла обліку природного газу вимогам Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", Правилам обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженим наказом Міненерговугілля від 27.12.2005 №618, державним стандартам, експлуатаційній документації на засоби вимірювальної техніки, що входять до складу зазначеного вузла обліку природного газу, Кодексу ГРМ та Кодексу ГТС;

- самостійне контролювання власного використання природного газу за цим Договором і не допускати відхилення фактичних обсягів використання газу більше ніж на 5% від замовлених без їх коригування шляхом підписання додаткової угоди;

- самостійне припинення (обмеження) використання природного газу в разі, зокрема, перевищення обсягів використання газу, зазначених у пункті 2.1 цього Договору, без їх коригування шляхом підписання договору.

За наведених підстав, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що КПТМ "Криворіжтепломережа" як виробник теплової енергії, з урахуванням того, що природний газ використовує безпосередньо для вироблення такої теплової енергії, маючи лічильники обліку споживання природного газу на підприємстві безперешкодний доступ до вказаних лічильників, за належного адміністрування може планувати та контролювати обсяги споживання газу.

Варто також узяти до уваги, що пунктом 2.4 Договору в редакції Додаткової угоди №4 передбачено, що перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим Договором може відбуватись за ініціативою споживача шляхом підписання додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду (в газовому місяці в значенні Кодексу ГТС). Для цього споживач зобов`язаний надати постачальнику не пізніше ніж за три робочих дні до кінця місяця постачання газу два екземпляри належним чином оформленої додаткової угоди. Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно надавати додаткові угоди на коригування замовлених обсягів за цим Договором.

З огляду на викладене, беручи до уваги принципи функціонування ринку природного газу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що КПТМ "Криворіжтепломережа" не було позбавлене можливості спрогнозувати плановий обсяг газу споживання у відповідному місяці за три робочих дні до кінця такого місяця в межах допустимої похибки +/- 5%, а у випадку необхідності коригування обсягів природного газу - укласти Додаткову угоду.

Відповідно до частини першої ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 637 Цивільного кодексу України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

Статтею 213 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї із сторін або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені ст. 213 Цивільного кодексу України, тобто, тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення незрозумілостей та суперечностей у трактуванні його положень.

З огляду на викладені обставини, оскільки умовами Договору передбачено механізм коригування обсягів природного газу шляхом укладення додаткової угоди, то колегія суддів вважає, що умовами Договору визначений інструмент, що надає можливість уникнути позивачу застосування відповідальності за споживання обсягу газу у більшому або меншому розмірі на 5% від погодженого сторонами обсягу.

За наведених підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що умови Договору в цій частині (в частині предмету спору) є збалансованими та не порушують принципів розумності, справедливості і добросовісності.

Скаржник в апеляційній скарзі вказує на те, що спірний пункт суперечить абз. 4 п. 3 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496. Водночас суд не узяв до уваги ст. 58 Конституції України.

Щодо таких заяв, колегія суддів зазначає таке.

До 12.10.2019 положення пункту 1 розділу VI та пункт 10 розділу II та пункту 10 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, визначали, що до споживача можуть бути застосовані відповідні заходи з боку постачальника, зокрема, відшкодування збитків за умови, якщо замовлений споживачем об`єм газу перевищить фактичний об`єм споживання.

Ці положення з 12.10.2019 були змінені та вказана відповідальність вже не належала застосуванню до позивача. Про зазначений факт вказав також і скаржник в апеляційній скарзі.

Натомість на момент укладення Договору вказані спірні положення Правил постачання природного газу були чинні, а отже належали до застосування у положеннях договору на постачання природного газу.

Загальний принцип права, закріплений в частині першій ст. 58 Конституції України, передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 "У справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів)" зазначено, що принцип незворотності дії законів та нормативно-правових актів у часі закріплений у частини першої ст. 58 Конституції України. Цей принцип треба розуміти так, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, дія закону чи іншого нормативно - правового акта поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності. Це є однією з гарантій правової стабільності. Надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

За таких обставин, вказані арґументи не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для визнання недійсними пунктів 3.13 та 5.7 договору постачання природного газу від 05.10.2018 №3490/18-БО-5/ПТ, в редакції додаткової угоди №4 від 30.11.2018.

Порушень судом першої інстанції норм процесуального права в розумінні частини третьої ст. 277 ГПК України, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, а також неправильного застосування норм матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.

Крім того, аналізуючи повноту дослідження судом першої інстанції обставин справи та обґрунтування оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дотримано обов`язок щодо надання оцінки аргументам учасників справи, що відносяться до предмету спору, та не вбачає порушення останнім норм процесуального права, в частині надання оцінки доводам позивача. До того ж, у оскаржуваному судовому рішенні належним чином зазначені підстави, на яких останнє ґрунтується, що відповідає усталеній практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на правильне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 269, 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають приписам законодавства та фактичним обставинам справи, а рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення Господарського суду м. Києва від 29.07.2021 у справі № 910/6328/21 без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2021 у справі №910/6328/21 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2021 у справі №910/6328/21 залишити без змін.

3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

4.Матеріали справи №910/6328/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 28.12.2021.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді В.В. Куксов

А.І. Тищенко