ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"20" грудня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2201/21

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Чернюк С.В.,

розглянувши справу №916/2201/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" (65003, Одеська обл., місто Одеса, вул. Отамана Чепіги, будинок 29-А; )

до відповідача: Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Бахової Вікторії Іванівни (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6)

про зобов`язання вчинити певні дії

представники сторін:

від позивача Дідуренко С.В.,

від відповідача не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Бахової Вікторії Іванівни, в якому просить суд на забезпечення актуальної інформації в Державному реєстрі прав зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Бахову Вікторію Іванівну внести зміни до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером 15209478 через закриття розділу про право власності Приватного акціонерного товариства "Одеський автоскладальний завод", , на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Чепіги Отамана, 29, реєстраційний номер 01.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що є власником нежитлових будівель, розташованих за адресою:

- м. Одеса, вул. Чепіги Отамана, буд. 29-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- м. Одеса, вул. Чепіги Отамана, буд. 29-В, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- м. Одеса, вул. Чепіги Отамана, буд. 29-Г, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Зазначив, що за актуальною інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно об`єкт нерухомості за реєстраційним номером 101 залишається в цілому власністю Приватного акціонерного товариства "Одеський автоскладальний завод" (далі ПрАТ «ОдАЗ») та перебуває в процесі поділу.

17.06.2021 позивач звернувся до Юридичного департаменту Одеської міської ради із заявою про внесення змін до Державного реєстру через закриття розділу про право власності ПрАТ «ОдАЗ».

Вказав, що рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Бахової Вікторії Іванівни від 17.06.2021 №58820837 було відмовлено у внесенні змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно через звернення із заявою неналежної особи, оскільки нежитлові будівлі і споруди за адресою м. Одеса, вул. Чепіги Отамана, 29, зареєстровані за іншим власником ПрАТ «ОдАЗ», а не за позивачем.

Позивач звернув увагу, що інформація про право власності ПрАТ «ОдАЗ», яка міститься у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не є актуальною, оскільки державним реєстратором після виділу об`єктів з цілісного майнового комплексу за адресою: м. Одеса, вул. Чепіги Отамана, 29, та реєстрації права власності за ТОВ «ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК» на нежитлові будівлі (м. Одеса, вул. Чепіги Отамана, 29-А, 29-В та 29-Г), не був закритий відповідний розділ, що призвело до розміщення недостовірної інформації в Державному реєстрі прав та порушує законні інтереси позивача.

З посиланням на ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивач звернувся до суду з даним позовом.

З позовної заяви також вбачається, що позивач вже звертався до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Бахової Вікторії Іванівни, в якому просив зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Бахову Вікторію Іванівну внести зміни до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером 15209478 через закриття розділу про право власності Приватного акціонерного товариства Одеський автоскладальний завод, , на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Чепіги отамана, 29, реєстраційний номер 01.

Однак, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 по справі №420/11740/21 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК» до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Бахової Вікторії Іванівни, третя особа: приватне акціонерне товариство «Одеський автоскладальний завод», про зобов`язання вчинити певні дії. Роз`яснено позивачу, що даний спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Ухвалою від 02.08.2021р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" (вх. №2285/21 від 27.07.2021р.) залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали шляхом надання до суду: зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

13.08.2021р. до суду надійшла заява позивача (вх.№ 21604/21) про усунення недоліків.

Ухвалою від 16.08.2021 прийнято позовну заяву (вх.№2285/21 від 27.07.2021р.) до розгляду, відкрито провадження у справі №916/2201/21, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 08.09.2021, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі реалізувати процесуальне право на подання відзиву.

Протокольною ухвалою від 08.09.2021 відкладено підготовче судове засідання на 22.09.2021.

10.09.2021 до суду надійшов відзив (вх. №23907/21), в якому відповідач підтвердив інформацію про те, що 17.06.2021 до Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради керівником ТОВ «ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК» - ОСОБА_1 , подано заяву про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, для внесення змін до запису про право власності за номером 15209478 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01, а саме у зв`язку з поділом об`єкта нерухомого майна, погасити право власності №15209478 ПрАТ «ОдАЗ» та закрити розділ об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 01.

Відповідач вказав, що за результатами розгляду вищевказаної заяви позивачу було відмовлено у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, так як заявник не є власником нежитлових будівель та споруд за адресою: м. Одеса, вул. Чепіги Отамана, буд. 29 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Також зазначив, що Державний реєстр речових прав на нерухоме майно не передбачає технічної можливості погашення права власності та закриття розділу на підставі рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

20.09.2021 позивачем надано до суду відповідь на відзив (вх. №24723/21), де позивач звернув увагу, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме мано в результаті технічної помилки відкриті розділи на одні й ті ж об`єкти нерухомого майна, проте за різними власниками.

Посилаючись на ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», позивач зазначив, що поділ об`єкта нерухомого майна завершується: закриттям відповідного розділу Державного реєстру прав на реєстраційної справи, скасуванням реєстраційного номеру такого об`єкту з одночасним відкриттям розділів на кожний новостворений об`єкт нерухомого майна.

Вказав, що у Державному реєстрі прав до теперішнього часу об`єкт нерухомого майна, за адресою: м. Одеса, вул. Чепіги Отамана (реєстраційний номер 01), включає:

- складову частину об`єкта нерухомого майна нежитлову будівлю літ. Z, загальною площею 1388,9 кв.м;

- складову частину об`єкта нерухомого майна нежитлову будівлю літ. L, загальною площею 1069,1 кв.м;

- складову частину об`єкта нерухомого майна нежитлову будівлю літ. F, загальною площею 76,8 кв.м.

Відзначив, що вищевказані будівлі з 2019 року є власністю позивача.

Зауважив, що звертався до відповідача не з питань державної реєстрації, а з питанням усунення технічної помилки і внесення змін до Державного реєстру прав як новий власник, до якого перейшло право власності на певні об`єкти, з огляду на що вважає себе належним суб`єктом звернення до державного реєстратора, а відмову відповідача неправомірною.

Крім того, у відповіді на відзив позивач послався на ч. 6 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі якої у разі якщо у зв`язку з наявністю в Державному реєстрі прав двох і більше розділів на один об`єкт нерухомого майна в результаті допущення технічної помилки виявлено суперечності між зареєстрованими речовими правами, закриття розділу Державного реєстру прав здійснюється виключно на підставі судового рішення.

21.09.2021 до суду надійшло клопотання відповідача (вх. №24998/21) про розгляд справи без його участі та за наявними у справі матеріалами.

Протокольною ухвалою від 22.09.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче судове засідання на 25.10.2021.

20.10.2021 до суду надійшло клопотання відповідача (вх. №27838/21) про розгляд справи без його участі.

Протокольною ухвалою від 25.10.2021 відкладено підготовче судове засідання на 10.11.2021.

02.11.2021 відповідачем подано до суду клопотання (вх. №29200/21) про розгляд справи за наявними у справі документами без участі відповідача.

Протокольною ухвалою від 10.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 24.11.2021.

19.11.2021 до суду надійшло клопотання відповідача (вх. №31173/21) про розгляд справи без його участі.

24.11.2021 представником позивача подано до суду клопотання (вх. №31557/21) про приєднання до справи письмових пояснень представника акціонера ПрАТ «ОдАЗ» Бичкова О.Л., адвоката Майорової Н.М. по справі №916/3844/19, яка, на думку представника позивача, базується на недостовірній інформації щодо права власності на нерухоме майно ТОВ «ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК», що порушує права та інтереси останнього.

Протокольною ухвалою від 24.11.2021 відкладено розгляд справи по суті на 13.12.2021.

10.12.2021 судом отримано клопотання представника позивача (вх. №33350/21) про приєднання до справи доказів. Як вказав представник, тільки 01.12.2021 у суді була надана можливість отримати копії пояснень представника акціонера ПрАТ «ОдАЗ» Бичкова О.Л., адвоката Майорової Н.М. по справі №916/3844/19, обставини якої змусили ТОВ «ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК» доводити неактуальність інформації, що міститься у Державному реєстрі прав.

Представник позивача зазначив, що вказані пояснення свідчать про використання неактуальної інформації з Державного реєстру прав, яка міститься у незакритому розділі, про перебування майна ПрАТ «ОдАЗ» на стадії поділу, в той час як позивач зареєстрував у встановленому порядку право власності на певні об`єкти нерухомості, які одночасно у різних розділах Державного реєстру прав належать і ПрАТ «ОдАЗ» в якості складових цілісного майнового комплексу, і ТОВ «ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК» як виділені окремі об`єкти.

Вказав, що неактуальна інформація з Державного реєстру прав продовжує використовуватися ПрАТ «ОдАЗ», що виключає звернення останнього до державного реєстратора для внесення змін до Державного реєстру прав.

Вищевказаним клопотанням представник позивача одночасно просив суд поновити строк для подачі пояснень представника акціонера ПрАТ «ОдАЗ» Бичкова О.Л., адвоката Майорової Н.М. по справі №16/3844/19.

13.12.2021, на стадії розгляду справи по суті, після вступної промови представника позивача, суд протокольною ухвалою оголосив перерву в засіданні до 20.12.2021.

16.12.2021 до суду надійшло клопотання відповідача (вх. №34047/21) про розгляд справи без його участі та за наявними у справі матеріалами.

17.12.2021 представник позивача надав до суду клопотання (вх. №34135/21), яким просив залучити до матеріалів справи загальнодоступну інформацію копії інформаційних довідок з Державного реєстру прав №290880639 від 17.12.2021, №255805357 від 07.05.2021, №290880715 від 17.12.2021, №290880545 від 16.12.2021.

20.12.2021, після виходу з нарадчої кімнати, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Як зазначено в доданих до позовної заяви витягах з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Т. 1, а.с. 25-28), Товариству з обмеженою відповідальністю «ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК» належать:

- на праві власності:

об`єкт нерухомого майна, за адресою: м. Одеса, вул. Чепіги Отамана, буд. 29-А, загальною площею 1388,9 кв.м, реєстраційний номер 101, право власності зареєстровано 29.01.2019;

об`єкт нерухомого майна, за адресою: м. Одеса, вул. Чепіги Отамана, буд. 29-В, загальною площею 1069,1 кв.м, реєстраційний номер 101, право власності зареєстровано 29.01.2019;

- на праві спільної часткової власності (частка позивача 12/100):

об`єкт нерухомого майна, за адресою: м. Одеса, вул. Чепіги Отамана, буд. 29-Г, загальною площею 13005,4 кв.м, реєстраційний номер 101, право спільної часткової власності зареєстровано 07.08.2019.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Т. 1, а.с. 20-23) ПАТ «Одеський автоскладальний завод» на праві власності належить об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Чепіги Отамана, буд. 29, загальною площею 52076,9 кв.м (реєстраційний №01, номер запису про право власності 15209478, дата державної реєстрації 29.06.2016).

До складових частин вказаного об`єкта нерухомого майна, серед іншого, належать:

- нежитлова будівля літ. R,R1, площею 6837,7 кв.м;

- нежитлова будівля літ. R2,R3,R4, площею 5182,9 кв.м;

- нежитлова будівля літ. L, площею 1069,1 кв.м;

- нежитлова будівля літ. V, площею 76,8 кв.м;

- нежитлова будівля літ. F, площею 76,8 кв.м;

- нежитлова будівля літ. Z, площею 1388,9 кв.м.

17.06.2021 позивач звернувся до Юридичного департаменту Одеської міської ради із заявою (Т. 1, а.с. 29-30) про внесення змін до Державного реєстру прав, в якій просив «по факту виділу об`єктів, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Чепіги Отамана, буд. 29-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; м. Одеса, вул. Чепіги Отамана, буд. 29-В, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; м. Одеса, вул. Чепіги Отамана, буд. 29-Г, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01. Закрити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно розділ про право власності Приватного акціонерного товариства «Одеський автоскладальний завод», , в якому ті самі об`єкти зареєстровані як власність останнього.».

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департамента Одеської міської ради Бахової В.І. від 17.06.2021 №58820837 відмовлено позивачу у внесенні зміни до запису про право власності за номером 15209478 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01.

Відмова державного реєстратора обґрунтована тим, що відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на нежитлові будівлі та споруди за адресою: м. Одеса, вул. Чепіги Отамана, буд. 29, з реєстраційним номером 01, зареєстровано за іншим власником.

Досліджуючи обґрунтованість заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК» позовних вимог, господарський суд виходить з наступного.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» (далі Закон) заявником є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.

Згідно з ч. 3 ст. 10 Закону державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 9-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Частиною 5 ст. 12 Закону передбачено наступне:

Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей про речові права, обтяження речових прав, що містяться в цьому реєстрі.

Відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, використовуються як актуальні виключно в разі, якщо відомості про право власності на відповідне нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва не внесені до Державного реєстру прав, а відомості про інші речові права, відмінні від права власності, та/або обтяження речових прав не внесені та не припинені в Державному реєстрі прав.

Дія абзацу третього цієї частини не поширюється на випадки використання таких відомостей у судових спорах, пов`язаних з визнанням чи поновленням речових прав.

Зміна ідентифікаційних даних суб`єкта речового права, обтяження речового права та/або зміна характеристик об`єкта нерухомого майна не впливають на дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 19 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, передбачено, що державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Порядок закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи регулюється статтею 14 Закону, якою передбачено наступне.

Ч. 1 ст. 14 Закону:

Розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі:

1) знищення об`єкта нерухомого майна;

2) поділу, об`єднання об`єктів нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна;

3) державної реєстрації права власності на новостворений об`єкт нерухомого майна, щодо якого в Державному реєстрі прав відкрито розділ як на об`єкт незавершеного будівництва;

4) скасування державної реєстрації земельної ділянки.

У разі наявності в Державному реєстрі прав двох і більше розділів на один об`єкт нерухомого майна в результаті допущення технічної помилки закривається розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа, відкриті пізніше.

Закритий розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа не підлягають поновленню. У разі скасування рішення державного реєстратора про закриття розділу Державного реєстру прав на об`єкт нерухомого майна відкривається новий розділ та формується нова реєстраційна справа відповідно до цього Закону.

Ч. 3 ст. 14 Закону:

У разі поділу об`єкта нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, а реєстраційний номер цього об`єкта скасовується. На кожний новостворений об`єкт нерухомого майна відкривається новий розділ Державного реєстру прав та формується нова реєстраційна справа, а також присвоюється новий реєстраційний номер кожному з таких об`єктів.

Відомості про речові права, обтяження речових прав щодо об`єкта, що поділяється, або при виділі частки з цього об`єкта одночасно з відкриттям розділів Державного реєстру прав на кожний новостворений об`єкт переносяться до таких розділів. Якщо правочином або актом відповідного органу встановлено, що речові права, обтяження речових прав не поширюються на всі новостворені об`єкти нерухомого майна, відомості про такі права, обтяження переносяться лише до розділів, відкритих для новостворених об`єктів, яких вони стосуються.

У разі наявності зареєстрованих речових прав, похідних від права власності, та/або обтяжень речових прав щодо об`єкта, що поділяється, або при виділі частки з цього об`єкта за результатом перенесення відомостей про такі права, обтяження державний реєстратор обов`язково невідкладно повідомляє відповідного користувача, обтяжувача про закриття розділу Державного реєстру прав та перенесення відомостей про речові права, обтяження.

Ч. 6 ст. 14 Закону:

У разі закриття розділу Державного реєстру прав у зв`язку з наявністю в цьому реєстрі двох і більше розділів на один об`єкт нерухомого майна в результаті допущення технічної помилки розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа, відкриті пізніше, закриваються, а реєстраційний номер такого об`єкта скасовується.

Відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в розділі Державного реєстру прав, що закривається як помилковий, одночасно із закриттям такого розділу переносяться до розділу Державного реєстру прав, відкритого раніше на об`єкт нерухомого майна.

У разі наявності зареєстрованих речових прав, похідних від права власності, та/або обтяжень речових прав, відомості про які містяться в розділі Державного реєстру прав, що закривається як помилковий, за результатом перенесення відомостей про такі права, обтяження державний реєстратор обов`язково невідкладно повідомляє відповідного користувача, обтяжувача про закриття розділу Державного реєстру прав та перенесення відомостей про речові права, обтяження.

У разі якщо у зв`язку з наявністю в Державному реєстрі прав двох і більше розділів на один об`єкт нерухомого майна в результаті допущення технічної помилки виявлено суперечності між зареєстрованими речовими правами, закриття розділу Державного реєстру прав здійснюється виключно на підставі судового рішення.

Ч. 7 ст. 14 Закону:

У разі ухвалення судом рішення про закриття розділу Державного реєстру прав у випадках, передбачених цією статтею, закриття відповідного розділу допускається виключно в разі, якщо таким судовим рішенням вирішується питання щодо набуття та/або припинення речових прав, обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна, щодо якого закривається розділ у Державному реєстрі прав.

Згідно з ч. 8 ст. 18 Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Відповідно до пп. 2, 5 ч. 1 ст. 24 Закону підставами для відмови в державній реєстрації прав є наступні: заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Частиною 2 ст. 24 Закону передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

За приписами ч. 3 ст. 26 Закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Суд зазначає, що у разі закриття відповідного розділу, який просить закрити позивач, фактично відбудеться скасування відомостей про речові права ПрАТ «ОдАЗ», які на даний час, допоки триває процедура поділу об`єкта нерухомого майна за адресою м. Одеса, вул. Чепіги Отамана, 29, є актуальними.

Таке закриття буде суперечити приписам ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

Крім того, з аналізу приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, слід врахувати, що Державний реєстр речових прав на нерухоме майно не передбачає можливості закриття розділу на підставі рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповіді на відзив представник позивача вказав, що позивач звертався до державного реєстратору із заявою про закриття розділу як власник нерухомого майна. Водночас слід зазначити, що за даними Єдиного державного реєстру прав об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01, який перебуває в процесі поділу, належить не позивачу, а ПАТ «ОдАЗ», тобто позивач не є власником об`єкту нерухомого майна за вказаним розділом реєстру. У зв`язку з вказаними обставинами, суд приходить до висновку, що державний реєстратор правомірно відмовив позивачу у закритті відповідного розділу, так як останній за даними Державного реєстру прав не є власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Чепіга Отамана, 29 (реєстраційний номер 01).

Крім того, у відповіді на відзив позивач послався на ч. 6 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі якої у разі якщо у зв`язку з наявністю в Державному реєстрі прав двох і більше розділів на один об`єкт нерухомого майна в результаті допущення технічної помилки виявлено суперечності між зареєстрованими речовими правами, закриття розділу Державного реєстру прав здійснюється виключно на підставі судового рішення.

Однак, за наявними матеріалами справи суд не вбачає допущення технічних помилок в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, так як за наданою позивачем інформацією об`єкт нерухомого майна нежитлові будівлі та споруди за адресою: м. Одеса, вул. Чепіги Отамана, 29 (реєстраційний №01), до теперішнього часу перебуває у процесі поділу, тобто поділ станом на даний час не завершено.

Водночас, як встановлено судом, позивач зареєстрував своє право власності на об`єкти нерухомого майна, які перебувають в процесі поділу, а саме:

- об`єкт нерухомого майна, за адресою: м. Одеса, вул. Чепіги Отамана, буд. 29-А, реєстраційний номер 101 (який в розділі об`єкта нерухомого майна за реєстраційним №01, що перебуває в процесі поділу, та який позивач просить закрити, позначений літ. Z);

- об`єкт нерухомого майна, за адресою: м. Одеса, вул. Чепіги Отамана, буд. 29-В, реєстраційний номер 101 (який в розділі об`єкта нерухомого майна за реєстраційним №01, що перебуває в процесі поділу, та який позивач просить закрити, позначений літ. L);

Крім того, позивачем зареєстровано право спільної часткової власності (12/100) на об`єкт нерухомого майна, що перебуває в процесі поділу, а саме:

- об`єкт нерухомого майна, за адресою: м. Одеса, вул. Чепіги Отамана, буд. 29-Г, реєстраційний номер 101 (який в розділі об`єкта нерухомого майна за реєстраційним №01, що перебуває в процесі поділу, та який позивач просить закрити, позначений: літ.R,R1; літ.R2,R3,R4; літ.V; літ.F).

Отже, суд констатує, що в даному конкретному випадку не є технічною помилкою наявність в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно одночасно двох розділів на одні й ті ж самі об`єкти нерухомого майна, так як один із таких об`єктів (реєстраційний номер 01), до якого разом з іншими будівлями та спорудами включені об`єкти нерухомості позивача, продовжує перебувати в процесі поділу.

Водночас, як свідчать надані позивачем витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Т. 1, а.с. 25-28), певні складові частини нерухомого майна, що перебуває в процесі поділу та рахується за ПрАТ «ОдАЗ», вже виділені в окремі об`єкти нерухомого майна з наступними реєстраційними номерами: №101, №101, №101, та належать ТОВ «ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК».

Надані представником позивача копії інформаційних довідок з Державного реєстру прав №290880639 від 17.12.2021, №255805357 від 07.05.2021, №290880715 від 17.12.2021, №290880545 від 16.12.2021 (Т. 1, а.с. 118-128) також підтверджують, що поділ об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер 01) до теперішнього часу не завершено.

Таким чином, враховуючи те, що об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Чепіги Отамана, 29 (реєстраційний №01), до теперішнього часу перебуває у процесі поділу, оскільки ще не на всі новостворені об`єкти нерухомого майна відкриті нові розділи, які утворились в процесі поділу, як того вимагає Закон, суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю «ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК» у задоволенні позову.

Варто також зазначити, що за приписами ч. 7 ст. 14 Закону у разі ухвалення судом рішення про закриття розділу Державного реєстру прав у випадках, передбачених цією статтею, закриття відповідного розділу допускається виключно в разі, якщо таким судовим рішенням вирішується питання щодо набуття та/або припинення речових прав, обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна, щодо якого закривається розділ у Державному реєстрі прав.

Проте, у даній справі суд не вирішує питань щодо набуття та/або припинення речових прав, обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна ні позивачем, ні іншими особами, у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню і на цій підставі.

Враховуючи все вищевикладене, суд також звертає увагу позивача на таке.

У позовній заяві (Т.1, а.с. 4) позивач визнав, що є неналежним суб`єктом звернення до державного реєстратора про закриття розділу з об`єктами нерухомого майна ПрАТ «ОдАЗ». Водночас позивач вказав, що наявність у Державному реєстрі прав незакритого розділу, в якому наявні об`єкти нерухомого майна, що належать позивачу, порушує його законні інтереси. Крім цього позивач вказав, що ПрАТ «ОдАЗ» як власник майна навмисно не звертається із відповідною заявою про внесення змін до Державного реєстру прав, оскільки використовує явно неактуальну інформацію на власну користь, що і змусило позивача звернутися до суду із даним позовом.

За приписами ч. ч. 1, 3 ст. 74 кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обґрунтовуючи свої доводи щодо використання ПрАТ «ОдАЗ» неактуальної інформації з Державного реєстру прав на свою користь, позивач надав до суду пояснення представника акціонера ПрАТ «ОдАЗ» Бичкова О.Л., адвоката Майорової Н.М. по справі №916/3844/19, в яких зазначено, що станом на даний час не був завершений та триває дотепер поділ об`єкта нерухомого майна нежитлових будівель та споруд загальною площею 52076,9 кв.м, що належать ПАТ «ОДАЗ» на праві власності.

Суд зазначає, що з урахуванням ст. 14 Закону, вищевказані пояснення не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог та закриття відповідного розділу в Державному реєстрі прав на нерухоме майно.

Завданнями господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (стаття 2 ГПК України України).

Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України, частина 1 статті 16 ЦК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).

У Постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 № 6-55цс15 наведено правовий висновок про те, що обраний позивачем спосіб захисту права має забезпечувати ефективний захист та відновлення порушеного права позивача.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Разом з цим обрання особою неналежного способу захисту порушеного права в судовому порядку, який не відповідає як змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і характеру його порушення, а також не призводить до поновлення порушеного права цієї особи є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог (аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у Постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №910/1972/17, від 23.05.2019 у справі № 920/301/18, від 25.06.2019 у справі №922/1500/18, від 24.12.2019 у справі N 902/377/19).

Так, за матеріалами справи суд не встановив обставин, які б свідчили про порушення прав та законних інтересів позивача, та були б пов`язані із наявністю незакритого розділу Державного реєстру прав на нерухоме майно (реєстраційний №01).

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позову також у зв`язку з тим, що обрання позивачем саме такого способу захисту ніяким чином не відновлює його права та інтереси, а також не усуває негативні наслідки порушення прав позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 129 ГПК України, враховуючи відмову у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77, 86, 91, 129, 232, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" (65003, Одеська обл., місто Одеса, вул. Отамана Чепіги, будинок 29-А; ) до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Бахової Вікторії Іванівни (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6) про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 20 грудня 2021 р. Повний текст рішення складено та підписано 30 грудня 2021 р.

Суддя Р.В. Волков