ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/4195/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвій Л.О.

розглянувши заяву Фізичної особи ОСОБА_1 (м. Київ) про ухвалення додаткового рішення по справі

за позовом Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Київ
до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків
про За участі представників: скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії позивача - не з`явився; відповідача - не з`явився.
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 (м. Київ) звернувся до господарcького суду Харківської області з позовною заявою Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків, в якій просить:

1) скасувати рішення Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 23.09.2021 "Про відмову у затвердженні протоколу про результати електронного аукціону № UA-PS-2021-08-26-0001123-2";

2) зобов`язати Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради затвердити протокол про результати електронного аукціону № UA-PS-2021-08-26-0001123-2 щодо придбання ОСОБА_1 майна з публічних торгів: нежитлових приміщень 1-го поверху №1-1-:-1-2, другого поверху "2-1-:-2-15 у нежитловій будівлі літ. "А-2" загальною площею 241,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ціною лоту 490 001,00 грн.

Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №922/4195/21, справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження

Рішенням від 08.12.21р. позовні вимоги задоволено. Скасовано рішення Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 23.09.2021 "Про відмову у затвердженні протоколу про результати електронного аукціону № UA-PS-2021-08-26-0001123-2". Зобов`язано Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради затвердити протокол про результати електронного аукціону № UA-PS-2021-08-26-0001123-2 щодо придбання ОСОБА_1 майна з публічних торгів: нежитлових приміщень 1-го поверху №1-1-:-1-2, другого поверху "2-1-:-2-15 у нежитловій будівлі літ. "А-2" загальною площею 241,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ціною лоту 490001,00 грн.

10.12.21р. від Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Київ (вх. №7688 від 13.12.21р.) надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 14.12.21р. призначено заяву Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Київ про ухвалення додаткового рішення до розгляду у судовому засіданні на "23" грудня 2021 р. о 14:00 год.

20.12.21р. від відповідача надійшли заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення.

Представник позивача в судове засідання 23.12.21р. не з`явився.

Представник відповідача в судове засідання 23.12.21р. не з`явився.

Згідно з ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як свідчать матеріали справи, у зв`язку з необхідністю звернення до суду з позовом у даній справі та отримання юридичного захисту позивач уклав з адвокатом відповідний договір.

Зокрема, 28.09.2021 між позивачем, як клієнтом, та адвокатом Гамеєм В.В. укладено Договір про надання правової допомоги №28/09/21-1 від 28.09.2021 року, відповідно до п. 1.2. адвокат, якого крім іншого, за дорученням клієнта зобов`язується надавати правову допомогу клієнту як позивачу в процедурі оскарження рішення Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 23.09.2021 року про відмову у затвердженні протоколу про результати електронного аукціону № UА-РS-2021-08-26-000123-2, зокрема, супроводжувати цю процедуру у судах усіх інстанцій, органах виконання судових рішень та інших установах.

Пунктами 4.1.,4.2. договору визначено, що на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Товариства. Обсяг правової допомоги враховується при визначені обґрунтованого розміру гонорару. Гонорар адвоката при виконанні робіт наведендоговору.

Відповідно до п.1.1. додатку № 1 від 28.09.2021 року до договору про надання правової допомоги №28/09/21-1 від 28.09.2021 року (далі за текстом - Додаток №1) сторони домовилися, що гонорар адвоката за надання правничої допомоги згідно цього договору складається з наступних частин, залежно від виконаної адвокатом роботи та наданих послуг:

1.1.2. підготовка позовної заяви, додатків до неї та подання її до суду - 3000,00 (три тисячі) грн.;

1.1.7. підготовка клопотань, заяв тощо - 500,00 (п`ятсот) грн. за один документ;

1.1.8. участь у судовому засіданні (у суді будь-якої інстанції) - 2000,00 (дві тисячі) грн. за одне засідання;

1.1.11. винагорода Адвоката за позитивне рішення на користь Клієнта у суді першої інстанції - 5000,00 (п`ять тисяч) грн.

В пунктах 1.3.,1.4. договору сторони визначили, що гонорар адвоката складається з двох частин - авансу та основної частини гонорару. Розмір авансу згідно цього договору становить 5000,00 (п`ять тисяч) грн. та сплачується клієнтом на рахунок адвоката протягом 15 (п`ятнадцять) робочих днів з моменту укладення цього договору.

В пунктах 1.6. та 1.7. додатку № 1 сторони домовилися, що клієнт має сплатити гонорар адвокату протягом 5 (п`ять) робочих днів з моменту отримання від Адвоката Звіту про виконання доручення. Сторони визначили, що адвокат має надіслати на адресу клієнта Звіт про виконання доручення протягом 5 (п`ять) робочих днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення, прийнятого щодо вирішення справи відповідним судом першої, апеляційної, касаційної інстанції.

Як свідчать матеріали справи, позивач на виконання умов Договору № 28/09/21-1 від 28.09.21р. квитанцією від 18.10.2018 сплатив на користь адвоката Гамей В.В. аванс в сумі 5000,00 грн.

Як зазначає позивач, та свідчать матеріали справи, станом на момент винесення даного судового рішення адвокат Гамей В.В. в рамках договору виконав такий обсяг робіт з вартістю:

- підготував та подав до суду позовну заяву; вартість - 3000,00 грн.;

- подав до суду клопотання про долучення доказів від 10.11.2021; вартість - 500,00 грн.;

- подав клопотання про участь у судовому засіданні 13.12.2021 року в режимі відеоконференції (з надсиланням копії Відповідачу); вартість - 500,00 грн.;

- взяв участь у судовому засіданні 17.11.2021 року; вартість - 2000,00 грн.;

- подав до суду клопотання про долучення доказів від 19.11.2021; вартість - 500,00 грн.;

- взяв участь у судовому засіданні 09.12.2021 року; вартість - 2000,00 грн.;

- підготував клопотання про розподіл судових витрат; вартість - 500,00 грн.

Так, з огляду на прийняття судом даного рішення про задоволення заявленого позову, адвокат Гамей В.В. має право на отримання винагороди адвоката в сумі 5000 грн. на підставі п. 1.1.11 Додатку № 1.

З посиланням на вказані обставини позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 14000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які складаються з 9000,00 грн. витрат на правову допомогу передбачених п.п. 1.1.2, 1.1.7, 1.1.8. додатку № 1 до договору, частина з яких в сумі 5000 грн. позивачем вже сплачена, а також 5000 грн. - винагорода адвоката за позитивне рішення передбаченого п.1.1.11 Додатку № 1 до договору.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, зазначає про те, що за твердженнями представника позивача він брав участь у судовому засіданні 17.11.2021 та визначив такий обсяг роботи у розмірі 2000 тисяч. Однак, як вказує відповідач, відповідно до ухвали господарського суду Харківської області від 17.11.2021 у справі № 922/4195/21 суд без виклику представників, розглянувши матеріали справи підготовче засідання у справі №922/4195/21 було відкладено протокольною ухвалою суду, яка занесена до протоколу підготовчого засідання від 17.11.2021.

Проте, твердження відповідача про те, що представник позивача не приймав участь в засіданні 17.11.21р. є помилковими, у зв`язку з наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, в засіданні 17.11.21р. був присутній представник позивача, втім, представник відповідача в засідання 17.11.21р. не з`явився. В даному засіданні було оголошено судом протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на іншу дату на підставі п. 3 ч.2 ст.183 ГПК України (на 09.12.21р. на 12:00), яка занесена до протоколу судового засідання та окремим документом не викладалась.

Оскільки, відповідач в засідання 17.11.21р. не з`явився, то з метою повідомлення останнього про наступне засідання, господарським судом в порядку ст.ст. 120, 121 ГПК України, було направлено ухвалу про повідомлення, яка виготовляється окремим документом.

Таким чином, засідання 17.11.21р. проводилось за участі представника позивача, сторони були викликані в судове засідання згідно діючого законодавства ухвалою про відкриття провадження у справі. Більш того, суд зазначає, що засідання 17.11.21р. відбувалося в режимі відеоконференцзв`язку, що підтверджується протоколом судового засідання (1 поверх зал №113).

Також, в обґрунтування своїх заперечень, відповідач зазначає, що під час розгляду справи надано два клопотання про долучення доказів та клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцїї та визначив такий обсяг роботи зокрема вартість одного клопотання в розмірі 500 грн. разом 1500 грн. Однак, на переконання відповідача, такі клопотання не вимагають якогось правового обґрунтування складеним правовідносинам та є однотипними.

За твердженнями відповідача, матеріали даної справи не містять великого обсягу документів на підтвердження правової позиції відповідача; справа за складом сторін, змістом позовних не є надто складною. Отже, завищена вартість вказаних дій відповідача з правової допомоги не відповідає критеріям розумності, необхідності та співрозмірності. В тому числі участь в засіданні в режимі відеоконферненцїї під час якої були заявлені вимоги викладені ідентичні в позовних вимогам.

Крім того, як к вказує відповідач, представником позивача не доведено та не обґрунтовано понесення правничих витрат саме у заявленій сумі з урахуванням можливості її покладення на іншу сторону; подані документи не містять зазначення витраченого часу на відповідні види робіт, що ставить під сумнів, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору.

Також, відповідач вказує, що слід виходити із того, що предметом спору в цій справі є вимоги немайнового характеру та не є складною за правозастосовчуючим характером, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Відтак, на переконання відповідача, заявлені витрати на правничу допомогу є документально не підтвердженими, зазначена сума витрат є не обґрунтованою, неспівмірною зі складністю справи, а отже відсутні підстави для відшкодуванні саме таких витрат; завищена вартість вказаних дій позивача з правової допомоги не відповідає критеріям розумності, необхідності та співрозмірності з огляду на незмінність правової позиції, висловленої позивачем та іншими учасниками справи в суді першої інстанції, відсутність необхідності для адвоката надавати додаткові докази провадження у справі.

Так, при вирішенні зазначеного питання судом враховується те, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок позивача, відповідно до положень ст. 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 сформувала правовий висновок щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору, ціну позову, складність справи, значення розгляду справи для сторін; час, необхідний для вчинення тих чи інших дій; розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Судом досліджено розрахунок, наданий до суду відповідачем щодо обсягу виконаних робіт, а також надані докази на їх підтвердження. Судом встановлено, що заявлені до стягнення судові витрати мають розумний розмір, тому суд доходить висновку про те, що заявлена сума витрат на правову допомогу адвоката в сумі 9000,00 грн. за надані послуги адвоката, є співрозмірною щодо ступеня складності спору та витраченого адвокатом часу на надання правової допомоги, у зв`язку чим вважає за можливе витрати на оплату послуг професійної правничої допомоги в розмірі 9000,00 грн. задовольнити.

Щодо заявлених до стягнення позивачем судових витрат на правову допомогу з відповідача на свою користь в частині "гонорару успіху", суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44).

Суд враховує, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п.80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Що стосується стягнення "гонорару успіху" в сумі 5000,00 грн. враховуючи правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, встановивши, що такі витрати не мають характеру "фактичних та неминучих", суд не вбачає законних підстав для задоволення заявлених до стягнення витрат на правову допомогу в частині "гонорару успіху".

З огляду на викладене, в задоволенні заяви позивача про стягнення з відповідача "гонорару успіху" в сумі 5000,00 грн. слід відмовити.

Аналогічні правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 07.11.2019 у справі №905/1795/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, від 29.09.2020 у справі №910/7127/19, від 06.07.21 у справі №922/901/19 про застосування статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст. 27, 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"; ст.ст. 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Київ (вх. №7688 від 13.12.21р.) про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, місто Харків, майдан Конституції, будинок 16, ) на користь Фізичної особи ОСОБА_1 (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Нікополь, Дніпропетровської області; адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9000,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення "гонорару успіху" в сумі 5000,00 грн. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, або до суду першої інстанції відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне додаткове рішення складено та підписано 23.12.21р.

Суддя Л.В. Шарко