УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

30.12.2021Справа № 910/21532/21

Суддя Босий В.П, розглянувши

позовну заявуТовариства з обмеженою відповідальністю «Лівий Берег 2»
доМіністерства юстиції України
провизнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лівий Берег 2» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №3089/5 від 01.09.2021.

Позовна заява підлягає залишенню без руху з огляду на наступне.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівий Берег 2» містить одну вимогу немайнового характеру, відтак, судовий збір, що підлягає сплаті за розгляд даної позовної заяви, становить 2 270,00 грн.

В тексті позовної заяви представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівий Берег 2» звернуто увагу суду на позицію постанови Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №760/4105/14-ц щодо обов`язку перевірки судом факту зарахування судового збору до спеціального фонду Державної казначейської служби України та постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.02.2018 у справі №800/473/17 щодо відсутності обов`язку заявника надавати суду оригінал платіжного доручення про сплату судового збору.

Щодо викладених посилань позивача суд відзначає наступне.

У постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №760/4105/14-ц міститься висновок, що саме суд повинен перевірити, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, які додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містять відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. Крім того зазначено, що суди повинні перевіряти зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Також, скасовуючи ухвалу Вищого адміністративного суду України про повернення адміністративного позову постановою від 28.02.2018 у справі №800/473/17, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що суддя Вищого адміністративного суду України повинен був перевірити зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України за наданим позивачем дублікатом квитанції.

Відтак, як в першому, так і в другому випадку заявниками до позовних заяв були додані докази сплати судового збору у встановленому процесуальним законодавством порядку, проте, на думку Верховного Суду, суди припустились певних порушень під час надання таким доказам оцінки.

В той же час, дослідивши додані до позовної заяви додатки, судом встановлено, що позивачем не додано жодних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Більш того, суд звертає увагу на те, що згідно відомостей з автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» позивач вже звертався із аналогічним позовом до Міністерства юстиції України, до якого також не було додано жодних доказів на підтвердження факту сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі. За наслідками такого звернення ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі №910/20662/21 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівий Берег 2» було повернуто без розгляду.

24.12.2021 позивач повторно подав відповідний позов, який також містить недоліки в частині відсутності жодних доказів на підтвердження сплати судового збору.

За приписами частин 2 та 3 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Суд відзначає, що приписи п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України містять диспозитивну норму щодо обов`язку позивача додати до позовної заяви документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, який в даному випадку Товариством з обмеженою відповідальністю «Лівий Берег 2» виконано не було.

Згідно із ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівий Берег 2» підлягає залишенню без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівий Берег 2» залишити без руху.

2. Встановити строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

3. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю «Лівий Берег 2» спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

4. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення.

Суддя В.П. Босий