ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2021 р. Справа№ 910/5201/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Тищенко А.І.

Куксова В.В.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренко О.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 22.12.2021 року у справі №910/5201/21 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2021, повний текст якого складено 12.08.2021

у справі №910/5201/21 (суддя Літвінова С.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний холдинг "Шевченківський"

про стягнення 774 431,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний холдинг "Шевченківський" (далі - відповідач) 774 431,06 грн, з яких: 625 502, 01 грн пеня та штраф у розмірі 148 929,05 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказав на те, що відповідачем порушено умови Договору № 04-4/3405-18 від 29.12.2018 в частині виконання робіт в термін визначений умовами договору, внаслідок чого позивачем нараховано штрафні санкції у вказаному розмірі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 у справі №910/5201/21 позов задоволено частково та присуджено до стягнення Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний холдинг «Шевченківський» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» пеню у розмірі 432 030,73 грн, штраф у розмірі 148 929,05 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 714,40 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Приймаючи вказане судове рішення суд першої інстанції вказав на те, що позивачем доведено обґрунтованість підстав на які він посилається заявляючи свої позовні вимоги. При цьому, суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги, оскільки позивачем невірно здійснено розрахунок позовних вимог в частині пені.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2021 у справі №910/6328/21 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 193 471,28 грн та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь пеню у розмірі 625 502,01 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що оскаржуване судове рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також з неправильним застосуванням норм матеріального права щодо обмеження розміру пені подвійною ставкою НБУ.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2021, справу №910/5201/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Куксов В.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 у справі №910/5201/21 та розгляд вказаної скарги призначено на 27.10.2021 о 14:20 год.

27.10.2021 судове засідання не відбулося, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Яковлєва М.Л. з 19.10.2021 - 12.11.2021 на лікарняному.

Крім того, суддя Тищенко А.І. також перебувала з 01.11.2021 - 15.11.2021 на лікарняному та з 16.11.2021 - 19.11.2021 у відпустці.

У зв`язку з виходом головуючого судді Яковлєва М.Л. та судді Тищенко А.І. з лікарняного та відповідно з відпустки, з метою здійснення подальшого розгляду справи у визначеному раніше складом суду, ухвалою суду від 22.11.2021 розгляд даної справи призначено на 22.12.2021.

22.12.2021 в судове засідання з`явився лише позивач, відповідач наданим йому процесуальним правом не скористався та у судове засідання не з`явився, своїх повноважних представників не направив, про причини своєї неявки суд не повідомив. При цьому, судом апеляційної інстанції було вчинено дії з метою належного повідомленні його про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи викладене та те, що матеріали справи містять докази повідомлення учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін не визнавалась обов`язковою, а також нез`явлення відповідача не перешкоджає вирішенню спору, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності зазначеного учасника справи.

Також відповідач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надав суду відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч.3ст.263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.

В даному судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно із ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 29.12.2018 між Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго», як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельний Холдинг «Шевченківський», як підрядником, був укладений Договір № 04-4/3405-18, відповідно до умов якого предметом закупівлі є: ДСТУ БД.1.1-1:2013 «Нове будівництво ПЛ 330 кВ Західноукраїнська- Богородчани з реконструкцією ПС 330 кВ «Богородчани» та ПС 750 кВ «Західноукраїнська», Львівська та Івано-Франківська області (коригування)», інв. № новий. 71320000-7 Послуги з інженерного проектування.

За Договором підрядник зобов`язується на свій ризик, згідно з затвердженим замовником та погодженим підрядником завданням на проектування (Додаток до Договору), з дотриманням інших вимог Договору, чинного законодавства України виконати проектні роботи «Нове будівництво ПЛ 330 кВ Західноукраїнська-Богородчани з реконструкцією ПС 330 кВ «Богородчани» та ПС 750 кВ «Західноукраїнська», Львівська та Івано-Франківська області (коригування)», інв. № новий (далі - проектні роботи), та передати у власність замовника результат проектних робіт, а замовник зобов`язується прийняти належно виконані проектні роботи (результат робіт) і здійснити оплату на умовах Договору.

Визначені Договором проектні роботи визнаються належно виконаними за умови дотримання підрядником вимог з розроблення і оформлення проектної документації (відповідно до завдання на проектування та Інших умов Договору, державних норм, будівельних норм і правил, українських та міжнародних стандартів, інших вимог чинного законодавства України з питань, що регламентують питання розроблення проектної документації, в тому числі в частині отримання звіту експертної організації з визначенням якості проектних рішень підрядника, при цьому підрядник повинен передати проектну документацію разом Із оригінальним примірником письмового експертного звіту, наданого за результатами проведеної експертизи цієї документації, який містить позитивний відгук (далі - позитивний Експертний звіт), (якісні проектні роботи), а також дотримання строку, визначеного Договором.

Результат проектних робіт за Договором - розроблена та оформлена згідно з вимогами Договору та чинного законодавства України проектна документація, щодо якої підрядник отримав позитивний висновок експертної організації.

Обсяги закупівлі проектних робіт можуть бути зменшені замовником, зокрема залежно від фактичного обсягу видатків замовника та (або) за результатами проведення експертизи розробленої проектної документації.

Строк виконання проектних робіт:

- стадія «робочий проект» - 60 календарних днів після набрання Договором чинності;

- погодження розробленої проектної документації із Замовником - 15 календарних днів з дати передачі замовнику розробленої проектної документації;

- експертиза - за календарних днів з дати погодження замовником розробленої проектної документації.

Загальний термін виконання проектних робіт - 120 календарних днів, але не пізніше 30.04.2019 (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.2. Договору ціна договору становить (згідно з Додатком 1 до Договору - кошторисні розрахунки)) 2 937 662,38 (два мільйони дев`ятсот тридцять сім тисяч шістсот шістдесят дві грн 38 коп.), крім того ПДВ - 587 532,48 грн, разом до сплати 3 525 194,86 (три мільйони п`ятсот двадцять п`ять тисяч сто дев`яносто чотири грн 86 коп.) з ПДВ.

Оплата підряднику здійснюється в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів через банк, з поточного рахунку ДП «НЕК «Укренерго» на поточний рахунок підрядника (п. 3.1 договору).

Аванс сплачується підряднику протягом двадцяти п`яти банківських днів з дати надання (до початку виконання робіт за відповідним етапом) Рахунку-фактури на суму авансу за таким зм (стадією) та в таких розмірах:

- стадія «РП» - 50% від вартості цієї стадії;

- розробка звіту та виконання процедур оцінки впливу на довкілля - 50 % від вартості цієї стадії;

- експертиза -100% від вартості експертизи (п. 3.2.2 договору).

Згідно з п. 3.2.3 договору остаточна оплата здійснюється протягом 25 (двадцяти п`яти) банківських днів з дати підписання замовником акту про належно виконані проектні роботи (за формою згідно з ДСТУ Б Д.1.1- 7:2013) (далі - Акт), за оригіналами рахунків-фактур, наданими підрядником після підписання замовником Акту, а також з урахуванням, що така оплата здійснюється після реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог статті 201 Податкового кодексу України.

Прийняття-передача належно виконаних підрядником проектних робіт засвідчується шляхом підписання сторонами Акту про належно виконані проектні роботи (Акт), який оформляється (за формою згідно з ДСТУ Б Д.1.1-7:2013, якщо на момент складання такого Акту не буду застосовуватись інші форми) та згідно з іншими вимогами щодо оформлення первинних документів.

Підрядник зобов`язаний разом з Актом надати належним чином оформлені і документи:

- акт приймання-передачі оформленої проектної документації;

- проектну документацію (оформлену згідно з завданням на проектування, вимогами чинного законодавства України, іншими вимогами замовника згідно з Договором) разом з оригінальним примірником позитивного експертного звіту;

- підтверджуючі документи щодо інших витрат згідно з умовами Договору (за наявності таких витрат);

- інші документи, які передбачені законодавством, що повинні додаватись підрядником до проектної документації, зокрема звітом щодо виконання процедур оцінки впливу на довкілля.

У разі ненадання будь-якого з зазначених документів розгляд замовником такого Акту починається з дати надання підрядником всіх документів.

Згідно п.7.1 договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законами та Договором.

Відповідно до абзацу 1 п.7.3 договору, за порушення строків виконання проектних робіт, підрядник сплачує замовнику пеню згідно з частиною другою статті 231 Господарського кодексу України у розмірі 0,1% (нуль цілих одна десята відсотка) вартості проектних робіт, строк виконання яких порушений, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів підрядник повинен додатково сплатити замовнику штраф у розмірі семи відсотків від вказаної вартості.

Договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 31.05.2019, а в частині виконання гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання (п. 12.1 договору).

06.05.2019 сторони підписали Додаткову угоду № 1 до договору № 04-4/3405-18 від 29.12.2018 та пункт 1.2. розділу 1 виклали у такій редакції:

« 1.2. Строк виконання проектних робіт:

- стадія «робочий проект» -150 календарних днів після набрання Договором чинності;

- погодження розробленої проектної документації із Замовником - 45 календарних днів з дати передачі Замовнику розробленої проектної документації;

- експертиза - 45 календарних днів з дати погодження Замовником розробленої проекті документації.

Загальний термін виконання проектних робіт - 240 календарних днів після набрання Договором чинності, але не пізніше 31.08.2019 р.».

Пункт 12.1. розділу 12 Договору виклали у такій редакції:

« 12.1. Договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами та діє 30.09.2019, а в частині виконання гарантійних зобов`язань-до повного їх виконання.»

Згідно Акту № 1 здачі - приймання виконаних проектних робіт, вишукувальних та додаткових робіт від 24.07.2019 підрядником передано замовнику лише частину робіт на суму 1 380 000,00 грн.

Як зазначає позивач, в порушення умов Договору відповідачем прострочено на 294 календарних дні виконання робіт на суму 2 127 557,87 грн, що підтверджується Актом № 2 здачі - приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт від 17.06.2020, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом та просить суд стягнути з відповідача штрафні санкції у розмірі 774 431,06 грн (пеню у розмірі 625 502,01 грн та штраф у розмірі 148 929,05 грн).

Позивач звертався до відповідача з претензією № 01/42147 від 19.11.2020 та просив сплати штрафні санкції у розмірі 774 431, 06 грн.

Претензія № 01/42147 від 19.11.2020 була надіслана відповідачу на адресу: 01024, м. Київ, провулок Виноградний, буд. 1/11, оф. 46, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 20.11.2020, накладною № 472 від 20.11.2020.

Відповіді на претензію відповідач не надав, хоча отримав претензію 11.12.2020, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 472, яка наявна в матеріалах справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог та вказав на наступні обставини:

- 02.08.2019 позивач листом від № 01/28834 за результатами розгляду документації направив відповідачу зауваження до робочого проекту «Нове будівництво ПЛ 330 КВ Західноукраїнська - Богородчани з реконструкцією ПС 330 кВ «Богородчани» та ПС 750 кВ «Західноукраїнська, Львівська та Івано-Франківська області (коригування)»;

- 30.08.2019 р. відповідач у відповідь на лист від 02.08.2019 №01/28834 повідомив позивача листом №3008 М про розгляд зауважень до проектно-кошторисної документації по об`єкту «Нове будівництво ПЛ 330 КВ Західноукраїнська - Богородчани з реконструкцією ПС 330 «Богородчани» та ПС 750 кВ «Західноукраїнська», Львівська та Івано-Франківська обла (коригування)» та внесення відповідних змін до неї;

- 30.09.2019 відповідач листом №3009М-1 направив позивачу проектно- кошторисну документацію скориговану з урахуванням зауважень направлених листом №01/31909 і 21.08.2019 р.;

- позивач листами від 21.10.2019 №01/40652 та від 06.11.2019 №01/43046 надав відповідачу зауваження та пропозиції до проектної документації;

- у відповідь на листи позивача від 21.10.2019 та 06.11.2019 відповідач листами від 06.11.2019 № 0611М та від 25.11.2019 №251М повідомив позивача про врахування відповідачем у пропозицій та зауважень до проектної документації та про надання проектної документації в електронному вигляді і відкриття доступу до неї за посиланням на віддаленому сервері;

- 16.12.2019 позивач листом №01/48694 повідомив відповідача, що НЕК «Укренерго» розглянула скориговану проектну документацію по об`єкту будівництва «Нове будівництво ПЛ 330 КВ Західноукраїнська - Богородчани з реконструкцією ПС 330 кВ «Богородчани» та ПС 750 «Західноукраїнська», Львівська та Івано-Франківська області (коригування)» надану листом від 25.11.2019 року №2511М та погоджує її для подальшого проведення експертизи.

За доводами відповідача, зважаючи на погодження позивачем розробленої проектної документації 16.12.2019, саме 16.12.2019 відповідачем виконано стадію 1 «робочий проект»: коригування робочого проекту» згідно Додатку №1 до Договору, що відповідає етапу «погодження розробленої проектної документації із замовником» - п. 1.2. Договору.

Щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 774 431, 06 грн останній зазначив наступне.

Відповідно до п. 7.3. Договору базою для нарахування пені визначає вартість проектних робіт, строк виконання яких порушений, - то зважаючи на п. 1 договору та Додатку 1 до договору «Зведений кошторис №7» строками прострочення є:

1) для стадії «робочий проект», погодження розробленої проектної документації Замовником - з 01.09.2019 до 16.12.2019;

2) для стадії експертиза - з 01.09.2019 до 17.06.2020.

Відповідач звернув увагу суду, що останнім днем строку для виконання робіт згідно з п.1.2 Договору (в редакції Додаткової угоди №1) є 31.08.2019, а не 27.08.2019 як про це помилково зазначає позивач у своєму позові, відтак такий строк є порушеним, за доводами відповідача з 01.09.2021.

При цьому, відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечував стосовно розрахунку штрафу у розмірі 148 929,05 грн.

Разом з тим, у відзиві на позов відповідач заявив клопотання, в якому просив зменшити розмір штрафних санкцій на 90%, тобто до 47 275,65 грн.

Проаналізувавши умови укладеного між сторонами Договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що останній підпадає під правове регулювання норм глави 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.837 Цивільного кодексу за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ст.846 ЦК України).

За змістом ст.849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків (ст.852 ЦК України).

Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника. У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну (ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.853 ЦК України).

Відповідно до ст.854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Згідно з ст.875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 877 Цивільного кодексу України визначено, що підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов`язана надати відповідну документацію.

Замовник має право вносити зміни до проектно-кошторисної документації до початку робіт або під час їх виконання за умови, що додаткові роботи, викликані такими змінами, за вартістю не перевищують десяти відсотків визначеної у кошторисі ціни і не змінюють характеру робіт, визначених договором. Внесення до проектно-кошторисної документації змін, що потребують додаткових робіт, вартість яких перевищує десять відсотків визначеної у кошторисі ціни, допускається лише за згодою підрядника. У цьому разі підрядник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків (ст.878 ЦК України).

Згідно з ч.4 ст.882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Частиною 1 ст. 883 Цивільного кодексу України визначено, що підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини.

Підрядник гарантує досягнення об`єктом будівництва визначених у проектно-кошторисній документації показників і можливість експлуатації об`єкта відповідно до договору протягом гарантійного строку, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Гарантійний строк становить десять років від дня прийняття об`єкта замовником, якщо більший гарантійний строк не встановлений договором або законом. Підрядник відповідає за дефекти, виявлені у межах гарантійного строку, якщо він не доведе, що вони сталися внаслідок: природного зносу об`єкта або його частин; неправильної його експлуатації або неправильності інструкцій щодо його експлуатації, розроблених самим замовником або залученими ним іншими особами; неналежного ремонту об`єкта, який здійснено самим замовником або залученими ним третіми особами (ч.ч.1, 2 ст.884 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 та 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Дана норма кореспондується зі ст.525, 526 Цивільного кодексу України.

Згідно з ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У додаткові угоді № 1 до договору №04-4/3405-18 від 29.12.2018 сторони визначили строки виконання проектних робіт, а саме п. 1.2 договору виклали в такій редакції:

- стадія «робочий проект» -150 календарних днів після набрання Договором чинності;

- погодження розробленої проектної документації із Замовником - 45 календарних днів з дати передачі Замовнику розробленої проектної документації;

- експертиза - 45 календарних днів з дати погодження Замовником розробленої проекті документації;

Загальний термін виконання проектних робіт - 240 календарних днів після набрання Договором чинності, але не пізніше 31.08.2019 р.».

Як свідчать матеріали справи, згідно Акту № 1 здачі - приймання виконаних проектних робіт, вишукувальних та додаткових робіт від 24.07.2019 підрядником передано замовнику лише частину робіт на суму 1 380 000,00 грн, а саме 24.07.2019.

З Акту № 2 здачі - приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт від 17.06.2020 вбачається, що відповідачем передано замовнику другу частину робіт на суму 2 127 557, 87 грн, а саме 17.06.2020.

Пунктом 1.2 Договору сторони погодили, що загальний термін виконання проектних робіт становить 240 календарних днів після набрання Договором чинності, але не пізніше 31.08.2019.

Факт порушення відповідачем зобов`язань щодо виконання робіт належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем належними доказами не спростований.

Суд першої інстанції приймаючи оскаржуване судове рішення погодився з доводами позивача про те, що зазначений в п.1.2 договору строк не пізніше 31.08.2019 встановлює кінцевий строк виконання робіт, але першою є дата 27.08.2019 (240 календарних днів), а тому заперечення відповідача щодо початку нарахування позивачем штрафних санкцій з 27.08.2019 є необґрунтованими, та такими що не відповідають умовам договору.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки у п.1.2 договору сторони чітко визначили, що загальний термін виконання проектних робіт - 240 календарних днів після набрання договором чинності, але не пізніше 31.08.2019. Тобто, саме 31.08.2019 є присічною та верхньою межею строку, до якого зобов`язання не може вважатись простроченим.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України установлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень частини 2 статті 546 Цивільного кодексу України є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною 2 цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік забезпечувальних заходів для належного виконання зобов`язання не є вичерпним і сторони, використовуючи принцип свободи договору, передбачений статтею 627 Цивільного кодексу України, мають право встановити й інші, окрім тих, що передбачені ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України, засоби, які забезпечують належне виконання зобов`язання, за умови, що такий вид забезпечення не суперечить закону.

Сторони договору, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не позбавлені права передбачити у договорі господарську санкцію, що стягується за прострочення негрошового зобов`язання у відсотках до суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення, та звернутися з вимогою про її стягнення у зв`язку з простроченням зобов`язання.

Застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених ч.4 ст.231 Господарського кодексу України, є можливим, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечити виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання таких зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного суду від 25.06.2018 у справі №912/2483/18, від 23.04.2019 у справі №904/3565/18, від 29.05.2018 у справі №910/23003/16, від 19.09.2019 № 904/5770/18.

Відповідно до абзацу 1 п.7.3 договору за порушення строків виконання проектних робіт, підрядник сплачує замовнику пеню згідно з частиною другою статті 231 Господарського кодексу України у розмірі 0,1% (нуль цілих одна десята відсотка) вартості проектних робіт, строк виконання яких порушений, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів підрядник повинен додатково сплатити замовнику штраф у розмірі семи відсотків від вказаної вартості.

Позивач нараховує пеню у розмірі 625 502,01 грн за період з 27.08.2019 по 17.06.2020.

Проте, як встановлено вище, саме 31.08.2019 є присічною та верхньою межею строку, до якого зобов`язання не може вважатись простроченим.

Таким чином, початком нарахування штрафних санкцій є наступний день після вказаної дати, тобто 01.09.2019.

У відповідності до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.8 договору для вимог про стягнення з підрядника штрафних санкцій застосовується строк позовної давності три роки.

За прострочення виконання підрядником зобов`язань за договором нарахування штрафних санкцій припиняється через рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (п. 7.9 договору).

Таким чином, сторони в договорі визначили інший строк нарахування пені, аніж той, який визначений ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Суд першої інстанції, дослідивши розрахунок пені, долучений позивачем до позовної заяви, зазначив, що позивач обрахував розмір пені з перевищенням подвійної облікової ставки НБУ. З огляду на що, суд першої інстанції здійснив власний перерахунок суми пені та задовольнив позовні вимоги в цій частині частково.

Проте, колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції та вважає його необґрунтованим, з огляду на таке.

Згідно з преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності. Дія цього Закону не поширюється на порядок нарахування та сплати пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних фондів, передбачених чинним законодавством України, а також на відносини, що стосуються відповідальності суб`єктів переказу грошей через платіжні системи.

Отже, виходячи з преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", він регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Тобто, норми зазначеного Закону застосовуються саме тоді, коли сторони у договорі передбачили за порушення грошових зобов`язань сплату пені у розмірі, що перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня. При цьому, розмір пені у таких правовідносинах обчислюється від суми простроченого платежу - невиконаного або несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання.

Як встановлено вище, відповідач, як підрядник, неналежним чином виконав свої зобов`язання з договором щодо виконання проектних робіт у погодженні сторонами строки. Тобто, відповідач порушив негрошове зобов`язання.

Таким чином, оскільки дія Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" поширюється на договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, то до спірних правовідносин з неналежного виконання негрошового зобов`язання цей Закон не міг бути застосований.

При цьому, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постановах від 23.04.2019 по справі 904/3565/18 та від 17.09.2020 по справі №922/3548/19.

З огляду на що, колегія суддів вважає, що доводи скаржника про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права до спірних правовідносин при обрахуванні пені за порушення відповідачем негрошового зобов`язання, є обґрунтованими.

Відтак, оскаржуване судове рішення в частині позовних вимог про стягнення пені підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нового рішення.

Враховуючи вищезазначене та положення договору, а також розмір та період прострочення, заявлений позивачем та встановлений судом вище, колегія суддів здійснила власний обрахунок пені, а саме:

Вартість робітПеріод простроченняКількість днів прострочкиПогоджений сторонами в договорі розмір пені Сума пені за весь період прострочення
2 127 557,87 01.09.2019 - 17.06.20202910,1 %619 119,34
Таким чином, враховуючи вищевикладене, арифметично вірний розмір пені становить 619 119,34 грн.

Стосовно позовних вимог в частині штрафу, колегія суддів зазначає наступне.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України. При цьому, в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із принципом свободи договору, встановленим статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить приписам статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а в силу статей 217, 230 Господарського кодексу України штраф та пеня визначені як види штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Відтак, в межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

На відміну від пені, штраф застосовується одноразово у випадку порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 7.3 договору сторони погодили, що за прострочення понад тридцять дні підрядник повинен додатково сплатити замовнику штраф у розмірі семи відсотків від вартості робіт.

Тобто, форма сплати штрафу, застосованого в договорі, є відмінною від сплати пені, яка в свою чергу, застосовується у вигляді відсоткової ставки за кожен день прострочення.

З огляду на що, сторонами на власний розсуд погодили господарсько-правову відповідальність за прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань понад тридцять днів, останній сплачує позивачу штраф у розмірі 7% вартості робіт.

Як встановлено вище, відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань на понад тридцять днів.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача 148 929,05 грн штрафу.

Разом з тим, судом першої інстанції в порушення норм процесуального права взагалі не вирішено питання щодо заявленого відповідачем у відзиві на позовну заяву клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 90%. З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Крім цього, неустойка не повинна перетворюватися на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

За відсутності встановленого законом переліку обставин, які мають істотне значення, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

При цьому, зменшення суми неустойки є правом, а не обов`язком суду, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів (аналогічна позиція Верховного Суду, викладена в постановах у справах №922/2932/18 від 01.08.2019 року, №922/2930/18 від 08.10.2019 року, № 923/142/19 від 08.10.2019 року та № 904/4083/18 від 09.10.2019 року).

У даному конкретному випадку при вирішенні питання зменшення пені та штрафу колегія суддів враховує, що позивачем не надано доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором або погіршення матеріального стану підприємства, саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору.

При цьому, відповідачем виконано у повному обсязі умов договору щодо виконання проектних робіт на момент звернення позивача з даним позовом.

Крім того, загальна сума пені та штрафу становить 768 048,39 грн, що становить майже 60 % від чистого прибутку відповідача за 2020 рік (копія фінансової звітності (а.с.201-202 т.1), а також становить майже 36 % від вартості робіт.

З огляду на що, колегія суддів визнала за необхідне реалізувати у даному випадку надане суду право на зменшення розміру пені та штрафу.

Враховуючи вищевказане з урахуванням принципів розумності, справедливості та балансу інтересів сторін, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені та штрафу до 50%, відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі 309 559,67 грн та штраф у розмірі 74 464,52 грн.

Таким чином, враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище фактів та положення ст.ст.75-79, 86 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, учасниками справи не надано.

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони не спростовують вищевикладеного та не впливають на висновки суду апеляційної інстанції.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 273, 275, 277, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 у справі №910/5201/21 задовольнити частково.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 у справі №910/5201/21 скасувати та прийняти нове судове рішення в наступній редакції:

3.Позовні вимоги задовольнити частково.

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний холдинг "Шевченківський" (01024, м. Київ, провулок Виноградний, буд. 1/11, оф. 46; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25; ) пеню у розмірі 309 559,67 грн (триста дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень шістдесят сім копійок), штраф у розмірі 74 464,52 грн (сімдесят чотири тисячі чотириста шістдесят чотири гривні п`ятдесят дві копійки) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 760,36 грн (п`ять тисяч сімсот шістдесят гривень тридцять шість копійок).

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

6.Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

7.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

8.Матеріали справи №910/5201/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 28.12.2021.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді А.І. Тищенко

В.В. Куксов