ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/4190/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м.Харків
до Фізичної особи-підприємця Ільєнко Надії Ільїнічни, м.Чугуїв Харківська область
про стягнення 13 918,23грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Ільєнко Надії Ільїнічни (надалі - відповідач) про стягнення 13918,23грн., з яких: 11574,81грн. вартість спожитої теплової енергії на потреби опалення, 1466,27грн. інфляційні втрати, 877,15грн. 3% річних.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в період з жовтня 2018 року по січень 2019 року без укладення відповідного договору користувався послугами опалення в орендованих ним приміщеннях, розташованих у житловому будинку за адресою м.Харків, вул.Ньютона, 111, літ."А".

Ухвалою від 25.10.2021 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Зокрема, частиною 5 статті 252 ГПК України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

У даному випадку клопотань про розгляд справи з повідомленням учасників справи до суду не надходило.

Згідно з частиною 8 статті 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Частиною 1 статті 251 ГПК України визначено, що відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі була направлена судом за адресою місцезнаходження відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 63503, Харківська область, м.Чугуїв, вул.Берегова, буд.7. Однак, дана ухвала була повернута до суду з довідкою поштової установи від 25.11.2021 про закінчення терміну зберігання.

Згідно з частиною 4 статті 120 ГПК України ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

При цьому, відповідно до пунктів 4, 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства, копія ухвали про відкриття провадження у справі є врученою відповідачу 25.11.2021, а тому він мав право подати відзив не пізніше 10.12.2021. Однак відповідач своє право на подання відзиву не реалізував.

Згідно з частиною 2 статті 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (частина 1 статті 248 ГПК України).

Відповідно до частини 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

25 червня 2018 року між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, укладено договір оренди №942, за умовами якого відповідач прийняв в строкове платне користування нежитлові приміщення першого поверху №6-:-11, 10а, 11а загальною площею 82,8кв.м., які знаходяться за адресою: м.Харків, вул.Ньютона, 111, літ. "А-5".

Відповідно до акту приймання-передачі від 25.06.2018 вказані приміщення передані орендарю. Також у даному акті зазначено про наявність опалення та водопроводу.

Як зазначає позивач у позові, система опалення зазначених приміщень є невід`ємною частиною централізованої системи опалення вказаного будинку, тому при подачі теплової енергії у централізовану систему опалення житлового будинку одночасно здійснюється опалення нежитлового приміщення відповідача.

Згідно з пунктом 4.10 даного договору до обов`язків орендаря належить здійснення в термін не більше шести місяців з дати підписання акту приймання-передачі укладання договорів на отримання комунальних послуг (газо-, водо-, тепло- постачання, послуги водовідведення та електрифікації), договорів на оплату експлуатаційних витрат та договору на пропорційну частину відшкодувань на утримання прилеглої до будівлі території у термін, визначений відповідними розпорядчими документами обслуговуючих підприємств.

Відповідно до пункту 10.1 вказаного договору він діє з 25.06.2018 по 25.01.2021.

Проте за актом приймання-передачі нежитлових приміщень від 15.01.2019 орендовані відповідачем приміщення були повернуті орендодавцю за договором оренди №942 від 25.06.2018.

Таким чином, вищевказані нежитлові приміщення фактично перебували у користуванні відповідача з 25.06.2018 по 15.01.2019.

У матеріалах справи наявний лист позивача №36/ТД-3683 від 04.10.2018, в якому він повідомляв відповідача про необхідність укладення договору купівлі-продажу теплової енергії, а також вказував перелік документів, які слід надати для укладення такого договору.

Вказаний лист був отриманий особисто відповідачем 12.10.2021, що підтверджується відповідною відміткою та підписом відповідача.

Однак, у порушення статті 24 Закону України "Про теплопостачання" відповідач не уклав договір з КП "Харківські теплові мережі" та отримував теплову енергію на потреби опалення за відсутності письмового договору.

Підключення та відключення споживачів, що мають єдину з житловими будинками систему опалення, здійснюється одночасно з підключенням та відключенням внутрішньої системи опалення та гарячого водопостачання житлових будинків в цілому.

На підставі розпоряджень Харківського міського голови в опалювальному сезоні 2018-2019 років КП "Харківські теплові мережі" здійснювало постачання теплової енергії у житловий будинок, де розташовані орендовані відповідачем нежитлові приміщення.

Факт споживання відповідачем теплової енергії на потреби опалення приміщень з жовтня 2018 року по січень 2019 року підтверджується актом про підключення опалення на початку опалюваного сезону та актом про відключення опалення наприкінці опалюваного сезону до житлового будинку, де розташовані нежитлові приміщення відповідача. Вищезазначені акти на підключення та відключення опалення підписані та скріплені печатками уповноважених представників КП "Харківські теплові мережі" та балансоутримувача будинку - КП "Жилкомсервіс".

Крім того, споживання відповідачем теплової енергії підтверджується актом обстеження системи теплоспоживання об`єкта №171/1022 від 17.08.2018, підписаним представниками позивача та відповідачем.

Як зазначає позивач у позові, ні приміщення відповідача, ні житловий будинок, у якому вони розташовані, не обладнані приладами обліку теплової енергії, тому розрахунок вартості спожитої відповідачем теплової енергії на потреби опалення здійснювався позивачем розрахунковим способом згідно з нормативним документом "Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні" КТМ 204 України 244-94.

Так, згідно з розрахунком позивача, за період з жовтня 2018 року по січень 2019 року відповідачем спожито теплову енергію на загальну суму 11574,81грн.

Позивач разом із листами №3874 від 18.06.2019 та №3874/1 від 18.06.2019 направляв на адресу відповідача рахунки-фактури за спожиту теплову енергію, акт звірки та повідомлення про необхідність сплати заборгованості.

Вказані листи залишені відповідачем без реагування, вартість отриманої теплової енергії не сплачена.

У зв`язку з викладеними обставинами, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 11574,81грн. вартості спожитої теплової енергії на потреби опалення, 1466,27грн. інфляційних втрат, 877,15грн. 3% річних.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1-3 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Відповідно до визначень термінів, які містяться в статті 1 Закону України "Про теплопостачання", теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Частиною 4 статті 19 та статтею 24 вказаного Закону передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу, своєчасне укладення якого з теплопостачальною організацією є основним обов`язком споживача теплової енергії.

Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії визначені Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 (далі за текстом - Правила), відповідно до пункту 3 яких споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Пунктом 4 Правил визначено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, укладеного між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва.

Частиною шостою статті 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до абзацу 6 пункту 40 Правил користування тепловою енергією, до обов`язків споживача теплової енергії, зокрема, належить вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Згідно частини 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

З огляду на викладене, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. У свою чергу відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Правова позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду України №6-59цс13 від 30.10.2013.

Крім того, згідно правового висновку, викладеного Верховним Судом України в постанові №3-38гс11 від 16.05.2011, споживання енергії за відсутності договору надає право постачальнику енергії на стягнення зі споживача у даному випадку вартості спожитої ним енергії на підставі статей 1212 та 1213 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту.

Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Наданий позивачем розрахунок вартості спожитої теплової енергії зроблено на підставі пункту 23 Правил користування тепловою енергією, Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні КТМ 204 України 244-94.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є змагальність сторін.

Частиною 3 статті 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували наведені у позові обставини, судом здійснено розгляд справи з урахуванням наявних у ній матеріалів, які підтверджують правомірність вимог позивача.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений факт споживання відповідачем теплової енергії за відсутності укладеного з теплопостачальною організацією відповідного договору у вказаному позивачем періоді, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги про стягнення з відповідача 11574,81грн. вартості спожитої ним теплової енергії.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевказаної норми, враховуючи те, що у відповідача існує грошова заборгованість, позивач здійснив нарахування 1466,27грн. інфляційних втрат та 877,15грн. 3% річних за період з 03.08.2019 по 15.09.2021.

Перевіривши розрахунки вищевказаних сум, суд визнав їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги про їх стягнення підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ільєнко Надії Ільїнічни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м.Харків, вул.Мефодіївська, буд.11, код 31557119) 11574,81грн. вартості спожитої теплової енергії на потреби опалення, 1466,27грн. інфляційних втрат, 877,15грн. 3% річних, 2270,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "24" грудня 2021 р.

Суддя М.В. Калантай