ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2021 р. Справа № 917/1645/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Погрібної С.В., секретар судового засідання Мирна-Касян Ю.Л., розглянувши справу № 917/1645/21

за позовною заявою Акціонерного товариства "Укртелеком" (бульвар Т.Шевченка, 18, м. Київ, 01001) в особі Полтавської філії Акціонерного товариства "Укртелеком", вул.. Соборності, 33, м. Полтава, 36000

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія Сервіс плюс", вул. Європейська, 5, м. Полтава, Полтавська область, 36020

про стягнення 19 548,83 грн.,

Без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

22.10.2021 р. до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ в особі Полтавської філії Акціонерного товариства "Укртелеком" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія Сервіс плюс" про стягнення 19 548,83 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами Договору оренди комерційної нерухомості № 07-732/18 від 01.04.2018 року, з яких : 17 835,68 грн. - основна заборгованість, 905,31 грн. - пеня, 287,53 грн. - 3 % річних, 520,31 грн. - інфляційні донарахування.

Ухвалою суду від 27.10.2021 року було відкрито провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дана ухвала Господарського суду Полтавської області була надіслана сторонам засобами поштового зв`язку та розміщена в Єдиному Державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua). Відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Відповідач заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження суду не надав.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

Ухвала Господарського суду Полтавської області від 27.10.2021р., яка направлялась відповідачу за адресою, наявною в матеріалах справи та яка співпадає з адресою зазначеною у витягу з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулася до Господарського суду Полтавської області з відміткою поштового відділення "адресат відсутній" (а.с. 90-93).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Повідомлення про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання відповідач суду не надав.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає (ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно ст. 232 Господарського процесуального кодексу України судовим рішенням є, зокрема, ухвали.

Отже, відповідно до ч. 7 ст. 120, ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду від 27.10.2021 р. вважається врученою відповідачу 29.10.2021 р..

Відповідно до ч.1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Частиною 5 статті 12 ГПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розпочав розгляд справи по суті в установлені строки. Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази і письмові пояснення, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

01.04.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» в особі Полтавської філії ПАТ «Укртелеком» (далі - Орендодавець, Позивач) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ "СЕРВІС ПЛЮС" (далі - Орендар, Відповідач) був укладений Договір № 07-732/18 оренди комерційної нерухомості (надалі Договір, а.с. 15-22).

Відповідно до п. 1.1. Договору Відповідач взяв у строкове платне користування комерційну нерухомість ПАТ «Укртелеком», яка розташована за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, буд. 6-а, загальною площею 31,88 м2 (далі - Майно), для розміщення офісу.

У п. 3.1. Договору сторони узгодили, що орендна плата складається з плати за приміщення та плати за послуги з утримання комерційної нерухомості.

В п. 3.2. Договору сторони погодили, що починаючи з 01.04.2019 року орендна ставка за оренду комерційної нерухомості автоматично збільшується на 10 % (десять відсотків) від ставок Орендної плати, що діяли за попередній рік оренди. При цьому Сторони погодилися, що така зміна ставок Орендної плати відбуватиметься без укладення будь-яких змін та доповнень до цього Договору.

Пунктами 3.6. та 3.9. вказаного Договору Орендар (Відповідач) зобов`язувався сплачувати орендну плату (з урахуванням витрат на відшкодування вартості електроенергії) шляхом перерахування у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок Орендодавця (Позивача) до 20 числа розрахункового місяця.

Пунктом 3.10 Договору встановлено, що у разі неотримання рахунків та інших первинних документів до 20 числа місяця, що настає після розрахункового періоду Орендар повинен звернутися до Орендодавця для отримання інформації про належну до сплати суму. Неотримання рахунків не є підставою для несплати щомісячних платежів.

Пунктом 3.12. Договору встановлено, що орендна плата за перший та останній місяць розраховується Орендодавцем з урахуванням фактичного періоду використання, визначеного відповідно до Акта передачі-приймання орендованого майна. Орендна плата за останній місяць оренди сплачується Орендарем не пізніше 10 календарних днів з дати підписання Акта передачі- приймання майна.

Відповідно до пункту 6.1.3. Договору Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені вказаним Договором.

Відповідно до п. 12.1. Договору, Договір набирає чинності з 01.04.2018 року та діє до 31 березня 2019 року включно та до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Позивач зазначає, що у випадку закінчення строку дії Договору та у випадках, передбачених Договором, у відповідності до п. 2.3.Договору, Орендар зобов`язаний повернути Орендодавцю майно, разом з отриманими приналежностями, обладнанням, інвентарем, а також з усіма поліпшеннями, які неможливо відокремити від Майна, в належному стані, з урахуванням природного зносу, не пізніше останнього дня строку дії Договору. При цьому, Сторони підписують Акт приймання-передачі Майна з оренди.

Оскільки, після закінченчення терміну дії Договору, Відповідач не повернув Позивачу Майно за Актом передачі-приймання, як це передбачено п. 2.3. Договору, та частиною другою ст. 795 Цивільного кодексу України, тому, починаючи з 01.04.2019 року Відповідач продовжував користуватися вищевказаним Майном Позивача.

Отже, припинення Договору в даному випадку не відбулося, так як відповідно до норм ст. 795 Цивільного кодексу України, припинення договору найму відбувається лише з моменту повернення наймачем предмета договору найму з оформленням відповідного документу (акту), який підписується сторонами договору.

Тому, в даному випадку, настали правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору найму, встановлені статтею 764 Цивільного кодексу України, а саме, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Виходячи з вищезазначеного, у Відповідача з 01.04.2019 року не припинилися зобов`язання, передбачені Договором, зокрема, щодо своєчасності внесення Позивачу орендної плати в повному обсязі.

За даними позивача, на виконання умов Договору ним було передано в оренду Відповідачу комерційну нерухомість ПАТ «Укртелеком», яка розташована за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, буд. 6-а, загальною площею 31,88 м2. Факт передачі Майна в оренду 01.04.2018 року підтверджується Актом приймання- передачі майна, підписаним уповноваженими представниками сторін Договору, та наведений в Додатку № 1 до Договору (а.с. 23).

Протягом дії Договору Позивач належним чином виконував свої зобов`язання по Договору, Відповідач претензій щодо наданих послуг згідно із Договором Позивачу не пред`являв.

В порушення вимог Договору Відповідач не своєчасно та не в повному обсязі вносив орендну плату за користування орендованим майном, починаючи з березня 2020 року, підтвердженням чого є платіжні доручення Відповідача, в яких зазначено дату і суму оплати, а також призначення цих платежів.

В результаті чого, за період оренди Майна з 01.02.2021 року по 21.07.2021 року виникла заборгованість Відповідача перед Позивачем по орендній платі з урахуванням витрат на відшкодування вартості електроенергії в розмір 17835,68 грн., яка на час пред`явлення позову не сплачена.

Листом від 21.07.2021р. за № 150 Відповідач звернувся до Позивача з проханням припинити дію договору оренди від 01.04.2018р. № 07-732/18, при цьому зобов`язувався сплатити до 26.08.2021р. заборгованість за оренду нежитлового приміщення (а.с. 26).

Майно з оренди було повернуто Відповідачем Позивачу 21.07.2021 року відповідно до Акту передачі-приймання майна (а.с. 27).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом з вимогою про стягнення з відповідача 19 548,83 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами Договору оренди комерційної нерухомості № 07-732/18 від 01.04.2018 року, з яких : 17 835,68 грн. - основна заборгованість, 905,31 грн. - пеня, 287,53 грн. - 3 % річних, 520,31 грн. - інфляційні донарахування.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з оренди.

У відповідності до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Статтею 759 Цивільного Кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до п. 3 ст. 285 Господарського кодексу України орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, одностороння відмова від договору оренди в силу п. 1 ст. 291 Господарського кодексу України не допускається. Зазначене також кореспондується з п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, де встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання за Договором щодо сплати орендних платежів не виконав неналежним чином, заборгованість останнього з орендних платежів з урахуванням витрат на відшкодування вартості електроенергії перед позивачем на момент прийняття рішення складає 17 835,68 грн., що підтверджується матеріалами справи. Дана обставина відповідачем не спростована.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 8.2. Договору передбачено, що у разі порушення строків виконання грошових зобов`язань за цим Договором, Орендар на вимогу Орендодавця сплачує пеню від суми простроченого зобов`язання в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за весь час прострочення, починаючи з 21 числа розрахункового місяця.

Вказаний пункт Договору узгоджується із положеннями ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань": платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 905,31 грн. пені за період з 21.11.2020 року по 30.09.2021 року (з урахуванням моменту виникнення зобов`язань з оплати орендних платежів за кожний окремий місяць та враховуючи часткові оплати), суд прийшов до висновку, що останні є правомірними, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача 520,31 грн. інфляційних нарахувань за період з 01.04.2020 р. по 30.09.2021 р. та 287,53 грн. 3% річних за період з 21.03.2020 р. по 30.09.2021 р. (з урахуванням моменту виникнення зобов`язань з оплати орендних платежів за кожний окремий місяць та враховуючи часткові оплати), суд визнає його правильним та приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів в спростування зазначеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 17 835,68 грн. основної заборгованості, 905,31 грн. пені, 287,53 грн. 3 % річних, 520,31 грн. інфляційних донарахувань, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вище викладеного суд приходить до висновку, що сума судового збору в розмірі 2 270,00 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 236, 237-238, 240, 252 ГПК України, суд,-

Вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія Сервіс плюс" (вул. Європейська, 5, м. Полтава, Полтавська область, 36020, ідентифікаційний код 40387653) на користь Акціонерного товариства «Укртелеком» (бульвар Т.Шевченка, 18, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 21560766) в особі Полтавської філії AT «Укртелеком» (вул. Соборності, 33, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 01186975, на р/р НОМЕР_1 ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, , отримувач: Полтавська філія AT «Укртелеком») 17 835,68 грн. основного боргу; 520,31 грн. інфляційних нарахувань; 287,53 грн. 3% річних від простроченої суми; 905,31 грн. пені та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Видати наказ із набранням рішенням законної сили.

Рішення підписано 28.12.2021 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.257 ГПК України).

Суддя Погрібна С.В.