УХВАЛА

м. Київ

28.12.2021Справа № 910/21324/21

Суддя Господарського суду міста Києва Павленко Є.В., розглянувши матеріали за позовом товариства з обмеженою відповідальністю " Трансгруп " до акціонерного товариства " Українська залізниця " про зобов`язання передати вагони,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю "Трансгруп" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про зобов`язання акціонерного товариства " Українська залізниця " передати у володіння позивачу залізничні вагони.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не забезпечено збереження вагонів: №54066683, №56936487, №56936511, №56936537, №56936685, №56936826, №56936933, №56937006, №56952518, №56969538, №53569141, №53569422, №53436416, №53436663, №56952500, №53569471, №53518692, №53436598, №52716503, №52716529, №52716545, №52716560, №53519393, №52749736, №52749793, №52749777, №52876265, №52876349, №52876364, №52876489, №52876661, №52877834, №52877859, №52877909, №52878006, №52876638, №56067119, №56067135, №56067184, №56067283, №56069404, №56069701, №56070147, №56070188, №56101181, №56101215, №56103773, №56103807, №56069032, №53092573, №54066717, №54066766, №57575516, №57598807, №59114611, №59604892, №59605394, №59605899, №57599201, №57599433, №57599813, №56936578, №53518197, №52877768, №57601544, №57602336, №56070139, №60787868, №52716487, №52749926, №56936354, №56936479, №56952260, №56969645, №56937048, №56936727, №56936867, №56936925, №56936941, №56952286, №56952328, №56952351, №56952484, №56952559, №56952617, №56952633, №56969629, №56969702, №53569463, №53569679, №53569737, №53569489, №53436408, №53436499, №53436655, №53519294, №52716495, №52716610, №52716669, №53518494, №52749744, №52749835, №52749918, №52749975, №52876307, №52876406, №52876422, №52876448, №52876547, №52876570, №52876596, №52876679, №52877594, №52877651, №52877735, №52877776, №52877917, №52877958, №52878048, №52876554, №56067101, №56067176, №56069040, №56069123, №56069560, №56070105, №56101405, №56069008, №56069974, №56101165, №54066667, №54066725, №54066758, №54066782, №55636716, №57575482, №57597130, №59114579, №59605493, №57599664, №56952369, №53569075, №52877644, №56069644, №57602906, №54066659, №60787850, №60788130, №56937014, №53569711, №52877578, №56068984, №53086682, №60788064, №56952443, №56069487, №56969728, №60986122, №54066253, які є власністю позивача, у зв`язку з чим позивач просить зобов`язати відповідача передати йому у володіння вагони, анологічні 166 вказаним вагонам, з усією технічною документацією на них.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Частиною 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

При цьому суд звертає увагу на те, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці (аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року в справі № 910/13737/19).

У даному випадку вимогою товариства з обмеженою відповідальністю " Трансгруп " є зобов`язання відповідача передати у володіння позивача вагони в якості відшкодування шкоди на підставі статті 1166 Цивільного кодексу України. Водночас у позовній заяві вказано: "ціна позову: позов немайнового характеру".

За таких обставин, позивачем не виконано вимог ГПК України та не зазначено ціну даного позову.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Судовий збір згідно з частинами 1, 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору визначені у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за заяву про вжиття заходів та забезпечення позову - 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 1 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб становить 2270, 00 грн.

У якості доказу сплати судового збору позивач надав квитанцію від 14 червня 2021 року № 22599 на суму 2 270, 00 грн, тобто за позовну вимогу немайнового характеру.

Проте, оскільки предметом позову є вимога майнового характеру, позивач мав визначити судовий збір з тієї вартості майна (майнових прав), про передачу якого заявлено позовні вимоги, та сплатити цей судовий збір як за вимогу майнового характеру.

При цьому, у позовній заяві позивачем не вказано вартості майна - вагонів, які мають бути передані відповідачем, тож суд не може самостійно визначити суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За змістом частин 1, 2 статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки дана позовна заява не відповідає вищезазначеним вимогам ГПК України, вона підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 174, 234 Господарського процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

Залишити позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю " Трансгруп " до акціонерного товариства " Українська залізниця " без руху.

Товариству з обмеженою відповідальністю " Трансгруп " подати до Господарського суду міста Києва протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали: відомості про ціну позову (вартість вагонів) та докази сплати судового збору в установлених порядку і розмірі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання: 28 грудня 2021 року.

Суддя Є.В. Павленко