ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2021 року м.Дніпро Справа № 908/1237/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Подобєда І.М.,

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

від позивача: Білич Н.С., адвокат, довіреність № 644 від 24.12.2020;

від відповідача: Семеренко С.О., адвокат, ордер серія ЗП №037489 від 20.11.2021;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 06.09.2021, ухвалене суддею Зінченко Н.Г. (м. Запоріжжя), повний текст якого підписаний 10.09.2021, у справі №908/1237/21

за позовом Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Почерк", Запорізька область, м. Бердянськ,

про внесення змін до договору

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) "Запоріжжяобленерго" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Почерк", просить змінити договір про надання послуг з розподілу електричної енергії № 1488 від 01.01.2019, що укладений між ПАТ "Запоріжжяобленерго" та ТОВ "Почерк" в редакції ПАТ "Запоріжжяобленерго", яка викладена в додатковій угоді № 1 від 22.02.2021 до даного договору, а саме:

- викласти пункт 1 Додаткової угоди від 22.02.2021 №1 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №1488 від 01.01.2019, укладеного між ПАТ "Запоріжжяобленерго" та ТОВ "Почерк" в наступній редакції:

"1. Споживач приймає на себе обов`язок попереднього користувача ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" (засновник ТОВ "Почерк") у відповідності до положень абзацу п`ятого пункту 1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 за договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №1149 від 01.01.2019 (об`єкт: вул. Кабельників, 1а, м. Бердянськ) в частині погашення заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії, що виникла в період з березня 2019 року по червень 2020 року в розмірі 122 746,18 грн.";

- викласти пункт 2 Додаткової угоди від 22.02.2021 №1 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №1488 від 01.01.2019, укладеного між ПАТ "Запоріжжяобленерго" в наступній редакції:

"2. Споживач зобов`язаний протягом семи днів з дня укладання даної угоди здійснити Оператору системи оплату заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії, що виникла в період з березня 2019 р. по червень 2020 р. в розмірі 122 746,18 грн. на підставі договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №1149 від 01.01.2019р. (об`єкт: вул. Кабельників, 1а, м. Бердянськ) на поточний рахунок Оператора системи: № НОМЕР_1 в АТ "Метабанк", МФО 313582, ";

- викласти пункт 8 Додаткової угоди від 22.02.2021 №1 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №1488 від 01.01.2019, укладеного між ПАТ "Запоріжжяобленерго" в наступній редакції:

"8. Датою укладання даної додаткової угоди є дата розірвання договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 1149 від 01.01.2019р., укладеного між попереднім користувачем ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" (засновник ТОВ "Почерк") та ПАТ "Запоріжжяобленерго"."

Позовні вимоги мотивовані недосягненням згоди між позивачем та відповідачем щодо укладення додаткової угоди № 1 від 22.02.2021 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, до якого 01.01.2019 приєдналось ТОВ "Почерк"; метою внесення змін до договору є доповнення його новим об`єктом у зв`язку з переходом права власності на об`єкт від ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" до нового власника (ТОВ "Почерк") на об`єкт, що розташований за адресою: м. Бердянськ, вул. Кабельників, 1а.

Враховуючи зазначене та посилаючись на статті 16, 20, 651, 652 ЦК України, ст. 652 Цивільного кодексу України, Закон України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018, позивач просить внести зміни до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії № 1488 від 01.01.2019.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.09.2021 у справі №908/1237/21 в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема застосування законодавства, що втратило чинність та незастосування норм права, які підлягали застосуванню до спірних відносин, нез`ясування обставин справи, просить рішення господарського суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що господарським судом було неправильно застосовано норми матеріального права, а саме: ч. 4 статті 188 Господарського кодексу України, статтю 651 та статтю 652 Цивільного кодексу України, не застосовано норми матеріального права, які підлягали застосуванню у спірних правовідносинах, а саме: пункт 1.2.3., 1.2.15., 3.1.9., 2.1.2. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 (далі - ПРРЕЕ/Правила); було застосовано законодаство, яке втратило чинність, а саме Закон України "Про електроенергетику", частини 2, 3, 4 ст. 181 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 181 ГК України застосовано в нечинній редакції.

Апелянт посилається на те, що пропозиція відповідача щодо внесення змін до договору шляхом доповнення його умов новим об`єктом є істотною зміною обставин, оскільки на момент укладання договору такої обставини не існувало і позивач не міг вплинути на настання такої обставини, оскільки пропозиція щодо внесення змін до договору була запропонована саме відповідачем; наявність права у оператора системи розподілу та у споживача, що закріплені в ПРРЕЕ в частині внесення змін до договору шляхом доповнення новим об`єктом не виключають наявності настання істотної зміни обставин, оскільки сторони в процесі здійснення правовідносин таке право можуть і не реалізувати, тобто визначене ПРРЕЕ право сторін договору вносити до нього зміни, доповнюючи новим об`єктом, є законодавчо встановленим механізмом реалізації такого права, а безпосередньо пропозиція сторони договору (в даному випадку відповідача) внести такі зміни після укладання договору (01.01.2019) є саме істотною зміною обставин.

За доводами скаржника, внесення змін до договору шляхом доповнення новим об`єктом це не лише визначення в умовах договору найменування нового об`єкта та його адреси, а й виконання оператором системи розподілу вимог ПРРЕЕ в частині визначення нових індивідуально-технічних умов за об`єктом, що в обов`язковому порядку мають бути внесені до договору, тобто виконання зобов`язання для позивача стає більш обтяженим та ускладненим в силу збільшення для оператора системи розподілу виконуваного (обов`язки за договором), чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків між позивачем та відповідачем в порівнянні з чинними умовами договору, у зв`язку з чим внесення змін до договору лише найменування та адреси нового об`єкта без визначення нових індивідуально-технічних умов призведе до неможливості виконання зобов`язання позивачем на умовах яких цей правочин був укладений та діє на сьогоднішній день.

Апелянт вважає, що істотна зміна обставин є оціночною категорією, однак суд першої інстанції не надав належну оцінку вищевикладеним обставинам, наслідком чого спір по суті розглянуто так і не було. Так, апелянт зазначає, що внесення змін до умов договору нового об`єкту свідчить про істотну зміну обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, обов`язок ліцензіата щодо надання проекту Додаткової угоди споживачу, який відповідає вимогам чинних ПРРЕЕ, позивач виконав, однак по суті такий спір судом вирішено не було, наслідком чого внесення змін до договору за зверненням відповідача в розумінні приписів Цивільного кодексу України не відбулось.

За доводами скаржника у зв`язку з переходом права власності на об`єкт від ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" до відповідача, на виконання пункту 1.2.15 ПРРЕЕ до відповідача переходить, зокрема, обов`язок ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" за договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії в частині погашення заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії, що виникла в період з березня 2019 року по червень 2020 року в розмірі 122 746,18 грн.

Апелянт посилається і на те, що вимоги пункту 1.2.15 ПРРЕЕ щодо переходу прав та обов`язків за договором розповсюджуються виключно на нового власника (споживача), а не на оператора системи розподілу, як помилково вважає відповідач, що виключає можливість застосування даного пункту в редакції запропонованій відповідачем. Крім того, апелянт зазначає, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновник попереднього користувача ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" є ТОВ "Почерк" (позивач) та кінцеві бнефеціарні власники: Череповський В.П. та ОСОБА_1 , таким чином, редакція пунктів 1 та 2 Додаткової угоди, що була запропонована позивачем відповідачу відповідає вимогам ПРРЕЕ, однак запропоновані відповідачем умови пункту 1 та 2 Додаткової угоди суперечать вимогам статті 129 Конституції України, ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п.п.7 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, оскільки ТОВ "Почерк" не має жодного відношення до рішень суду, на які посилається в протоколі розбіжностей.

Враховуючи зазначене, апелянт вважає, що запропонована позивачем редакція Додаткової угоди оформлена оператором системи розподілу на виконання вимог ПРРЕЕ, однак такі обставини не були досліджені судом першої інстанції наслідком чого не було застосовано законодавство, що підлягало застосуванню у спірних правовідносинах сторін, зокрема пункт 1.2.15 ПРРЕЕ.

Позивач не погоджується з висновком суду про безпідставність посилань позивача на ст. 652 ЦК України, оскільки позивачем не зазначено будь-яких порушень договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з боку ТОВ "Почерк", оскільки посилання на дану норму матеріального права ґрунтується з метою побудови правової позиції захисту інтересів ПАТ "Запоріжжяобленерго" в цілому, що обумовлено в законодавстві, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2021, справу №908/1237/20 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Березкіна О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 06.09.2021 у справі № 908/1237/21; судове засідання призначено на 29.11.2021 на 10:30 годину; сторонам наданий час для подання відзиву, заяв, клопотань.

19.11.2021 від ТОВ "Почерк" надійшов до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, відповідач не погоджується з доводами апеляційної скарги, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Відповідач зазначає, що істотна зміна обставин про яку, як підставу для позовних вимог, позивач зазначив лише у відповіді на відзив, в розумінні статті 652 ЦК України, можлива лише у разі, якщо умови договору змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах, між тим, позивач, розуміючи фактори здійснення господарської діяльності з розподілу електричної енергії, враховуючи норми Закону України "Про ринок електричної енергії", вимоги ПРРЕЕ фактично знав та передбачав той факт, що відповідач має право та законодавством передбачену можливість здійснити підключення нових об`єктів електроспоживання шляхом укладання додаткових угод до вже існуючого та діючого між сторонами договору, однак, на думку позивача, такі обставини не виключають наявності настання істотної зміни обставин. Між тим, доказів настання обставин, які б істотно змінили обставини для позивача, що визначені статтею 652 ЦК України, позивач суду першої інстанції під час розгляду справи не надав.

На думку відповідача, позивач намагався довести суду першої інстанції про пропонування відповідачем нової умови договору, яка не існувала на дату укладання основного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №1488 від 01.01.2019.

Відповідач вважає, що доводи позивача про те, що пропозиція сторони договору внести зміни після укладання договору є істотною зміною обставин, жодним чином не кореспондується з вимогами статті 652 ЦК України; саме по собі перерахування технічних вимог до підключення об`єкту відповідача до мереж електропостачання (збільшення обсягів споживання, збільшення загальної вартості послуги, зміни балансової належності, однолінійної схеми, дозволеної до використання потужності) є звичайною зміною умов договору та в жодному разі не підтверджує настання таких подій, які є істотними змінами обставин, за яких сторони укладали договір на розподіл електричної енергії.

Відповідач зазначає, що не просить внести зміни до договору щодо постачання або розподілу іншого товару електричної енергії, теплової енергії або холодної води, або інших товарів, окрім тієї послуги, що вже надається за умовами договору, а саме послуги з розподілу електричної енергії; саме по собі доповнення договору новим об`єктом є звичайною зміною умов діючого договору, яка не є істотною в розумінні вимог статті 652 ЦК України, та не включає наявності зазначених 4 складових для такої зміни.

Посилаючись на ПРРЕЕ, відповідач зазначає, що позивач не має права відмовити відповідачу або будь-якому іншому споживачу в наданні послуг з розподілу електричної енергії на території, де позивач як оператор, здійснює надання послуг з розподілу електричної енергії.

Крім того, відповідач вважає, що доводи позивача про те, що виконання зобов`язання для позивача стає більш обтяженим та ускладненим в силу збільшення виконуваного (обов`язків за договором) жодним чином не змінює істотних умов вже укладеного та діючого договору, оскільки це є прямий обов`язок позивача надавати послугу з розподілу електричної енергії в будь-якому обсязі споживачам таких послуг, а також фактично йдеться про виконання позивачем обов`язків в межах зобов`язань перед попереднім споживачем новому споживачу, фактично здійснюється лише зміна назви, а не збільшення обов`язків.

Щодо доводів скаржника про незастосування п. 1.2.15 ПРРЕЕ, відповідач зазначає, що, вказаним пунктом передбачено, що до нового власника (користувача) переходять не тільки обов`язки, а і права попереднього власника (користувача), а саме право вимагати сплати заборгованості, яка виникла у ПАТ "Запоріжжяобленерго" перед попереднім користувачем (ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс") в сумі 598 607,36 грн., яку відповідач пропонував погасити шляхом взаємного заліку (п.1. Додаткової угоди в редакції відповідача), тобто такий перехід прав та обов`язків є двостороннім, а не таким, що стосується лише споживача, як це зазначається позивачем, у зв`язку з чим, враховуючи те, що п.1.2.15 ПРРЕЕ передбачається перехід як прав, так і обов`язків, в тому числі права вимагати оплати за попередніми договорами, відповідачем і було запропоновано відповідні редакції п.п.1 та 2 Додаткової угод.

Відповідач вважає, що позивач ставить в залежність необхідність погашення відповідачем заборгованості іншого користувача ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" від можливості підключення та надання електричної енергії, що суперечить, в тому числі абз.1 п.1.2.3 ПРРЕЕ, оскільки підключення споживача до постачання електричної енергії не залежить і не може залежати від погашення заборгованості відповідачем за ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс".

Крім того, відповідач посилається і на те, що п. 2 Додаткової угоди в редакції позивача запропоновано здійснити погашення заборгованості протягом 7 днів з дня укладання Додаткової угоди, однак Правилами не визначається строк виконання зобов`язань щодо погашення заборгованості відповідачем за попереднього користувача, що також свідчить про невідповідність запропонованих позивачем умов чинному законодавству України та суперечить волевиявленню відповідача.

Посилання позивача на статтю 530 ЦК України як підставу для включення строку погашення до умов спірної додаткової угоди, відповідач також вважає безпідставним, оскільки зобов`язання між позивачем та відповідачем щодо погашення заборгованості, що виникла за умовами іншого договору укладеного між іншими особами, не може бути підставою для їх включення до тексту додаткової угоди.

За доводами відповідача, жодних первинних документів, які б підтверджували наявність заборгованості у ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" перед ТОВ "Запоріжжяобленерго" з боку позивача надано не було, що ставить під сумнів реальну наявність такої заборгованості, а тим паче включення питання її погашення до обов`язків відповідача з посиланням лише на норми підзаконного акту ПРРЕЕ; жодних підстав для відображення в реєстрах бухгалтерського обліку заборгованості будь-якого іншого підприємства без наявних первинних бухгалтерських документів, що її підтверджують, а також документів щодо її передачі (шляхом передачі, або відчуження будь-яким законним шляхом), є безпідставним та не надає права позивачу включати такі умови до тексту додаткової угоди, а тим більше встановлювати строки для її погашення 7 днів.

Відповідач вважає, що заборгованість, про яку зазначає позивач, в сумі 122 746,18 грн. не підтверджена первинними бухгалтерськими документами, фактично є спірною, а отже це питання повинно бути врегульованим між позивачем та ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" і жодним чином не може слугувати важелем для не підключення підприємства відповідача до постачання електричної енергії, так само як і важелем впливу на відповідача за допомогою судового рішення щодо зобов`язання погасити не підтверджену спірну суму заборгованості іншого суб`єкта господарювання.

На думку відповідача, позивачем не доведено належними та допустимими доказами фактів істотного порушення умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 1488 від 01.01.2019, які б надавали йому право на звернення з позовом до суду щодо внесення змін до договору у разі істотного порушення договору другою стороною; позивач під час слухання справи в суді першої інстанції не навів жодних фактів та/або доказів на підтвердження порушення відповідачем умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 1488 від 01.01.2019.

За доводами відповідача, позовні вимоги позивач обґрунтував як статтею 651, так і статтею 652 ЦК України, проте за своєю правовою природою ці норми статей регулюють різні підстави для внесення змін до договору.

Відповідач зазначає, що звертаючись з позовом до суду у даній справі, позивачу в першу чергу слід визначитися із конкретною підставою для зміни договору, оскільки кожна з підстав передбачає своє окреме коло обставин, які входять до предмету доказування, у зв`язку з чим позивачем належним чином не було обґрунтовано наявності підстав для звернення до суду, так само як і не наведено достатніх обґрунтувань щодо порушення його прав.

23.11.2021 на адресу Центрального апеляційного господарського суду засобами електронного зв`язку з накладенням кваліфікованого цифрового підпису надійшло клопотання від представника позивача Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" адвоката Кулешової Лариси Володимирівни про її участь у судовому засіданні 29.11.2021 та всіх наступних по цій справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

24.11.2021 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/1237/21 для вчинення певної процесуальної дії, а саме розгляду клопотання про призначення засідання в режимі відеоконференції та подальшого розгляду справи, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Дарміна М.О.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2021, справу №908/1237/21 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Березкіна О.В., Подобєд І.М. та ухвалою суду від 24.11.2021 справу прийнято до провадження вказаним складом суду, задоволено клопотання позивача; вирішено судове засідання у справі №908/1237/21, призначене на 29.11.2021 о 10:30 год., провести з представником Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду (зал судового засідання №207) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon".

В судове засідання 29.11.2021 представник позивача не з`явився; в телефонному режимі повідомив про неможливість явки через захворювання трьох представників одночасно, в тому числі і того, за клопотанням якого призначено судове засідання в режимі відеоконференції у цій справі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.11.2021 відкладено розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 06.09.2021 у справі № 908/1237/21 на 22.12.2021 о 11:00 год.; вирішено провести судове засідання з представником Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon".

В судовому засіданні 22.12.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

З 01.01.2019 Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" є Оператором системи розподілу та надає послугу з розподілу на території Запорізької області на підставі отриманої ліцензії, виданої на підставі постанови НКРЕКП №1415 від 13.11.2018.

На виконання вимог законодавства в сфері електроенергетики ПАТ "Запоріжжяобленерго" розмістило на своєму офіційному веб-сайті договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та заяву-приєднання споживача.

31.12.2018 ТОВ "Почерк" підписало заяву-приєднання, відповідно до якої товариство з 01.01.2019 приєдналось до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії .

Отже, 01.01.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії №1488 від 01.11.2005, відповідно до п. 1.1 якого цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу електричної енергії споживачам як послуги оператора системи. Цей договір укладено сторонами з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до умов цього договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього договору.

Умови договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії (додаток №3) та є однаковими для всіх споживачів (п.1.2 договору).

13.11.2020 листом за вих. № 44 ТОВ "Почерк" звернулося до ПАТ "Запоріжжяобленерго" з метою внесення змін до договору шляхом доповнення його новим об`єктом. Відповідно до вказаного листа ТОВ "Почерк" з метою оформлення проекту додаткової угоди про внесення змін до договору № 1488 від 01.01.2019 споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, надало документи в підтвердження передачі ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" права користування на об`єкт, що розташований за адресою: вул. Кабельників, 1-А, м. Бердянськ, Запорізька область, до ТОВ "Почерк", а також інформацію щодо припинення права користування на об`єкт ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс", заяву ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" щодо припинення дії (розірвання) договору між споживачем ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" та ПАТ "Запоріжжяобленерго" та просило підключити ТОВ "Почерк", як власника будівель, в тому числі очисних споруд за адресою: вул. Кабельників, 1-А, м. Бердянськ, Запорізька область, у зв`язку зі зміною власника електроустановки по об`єкту комплекс будівель та споруд по вул. Кабельників, 1-А, м. Бердянськ, Запорізька область, на умовах договору № 1149 від 06.12.2005, укладеного між ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" та ПАТ "Запоріжжяобленерго" (а.с. 24, т.1).

Вказаний лист отримано ПАТ "Запоріжжяобленерго" 16.11.2020, про що свідчить штамп ПАТ "Запоріжжяобленерго" на вказаному листі (вх. № 25098/007-052).

29.12.2020 ПАТ "Запоріжжяобленерго" надало ТОВ "Почерк" відповідь (вих. № 4462) на вищезазначений лист (а.с. 25-26, т.1), повідомило, що при розгляді питання про внесення змін до договору та з метою отримання вимог, в тому числі п. 2.1.8 ПРРЕЕ, просило ТОВ "Почерк" надати копію документа, яким визначено право власності чи користування на об`єкт (приміщення) за адресою: вул. Кабельників, 1-А, після повернення зі статутного капіталу ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" відповідно до акта передачі майна від 11.11.2020.

Направлення зазначеної відповіді позивачем відповідачу підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 490 та фіскальним чеком. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 490 вищезазначену відповідь позивача отримано повноваженим представником відповідача 06.01.2021. (а.с. 27, т.1)

11.01.2021 ТОВ "Почерк" направило позивачу на його лист (за вих. № 4462 від 29.12.2020) лист-відповідь (за вих. № 1), яким повідомило, що ТОВ "Почерк" було утворено та вже ТОВ "Почерк" було замовлено проект № 1677 у ДП Севастопольський проектно-конструкторський інститут "Південьрибпроект", за яким побудовано першу чергу рибопереробного підприємства продуктивністю 10т/добу; за рішенням суду визначено право власності та таке право власності зареєстровано у встановлений законом спосіб; з метою розмежування обов`язків ТОВ "Почерк" добувати водні біоресурси та ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" водні біоресурси переробляти, були проведені дії щодо передачі частини першої черги рибопереробного комплексу до ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс", в обмін на корпоративні права, а не в рахунок долі в статутному капіталі, саме з цієї причини право власності з моменту визначення права власності за ТОВ "Почерк" та до теперішнього часу не змінювалося, що було предметом розгляду в Господарському суду Запорізької області та про що позивачу відомо. Також, у листі відповідач зазначив, що ним своєчасно були проведені дії за ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" ніколи право власності не набувало, а ТОВ "Почерк" не було позбавлене права власності. До вказаного листа ТОВ "Почерк" додало завірений витяг № 18297217 від 29.03.2008 (після реєстрації ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс").

Відповідно до наявного в матеріалах справи акту приймання-передачі майна від 11.11.2020, отримане у статутний фонд ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" майно на підставі акту приймання-передачі від 06.07.2004 повертається засновнику ТОВ "Почерк", а саме: комплекс будівель та споруд, розташованих за адресою: м. Бердянськ, буд. № 1-А, загальною вартістю 900 000,00 грн., в тому числі трансформаторна підстанція (а.с. 30, т.1).

Отже, відбулось повернення зі статутного фонду ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" зазначеного майна та перехід права користування на об`єкт від ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" до відповідача на об`єкт, що розташований за адресою: вул. Кабельників, 1а, м. Бердянськ.

Публічним акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" направлено проект додаткової угоди від 22.02.2021 №1 до договору (Додаткова угода №1).

05.03.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Почерк" направило на адресу позивача підписану Додаткову угоду №1 із протоколом розбіжностей №1 від 04.03.2021, зі змісту якого вбачається, що відповідач погоджується з пунктом 4, 5, 6, 7, тобто за вказаними пунктам сторони досягли згоди.

Між тим, відповідач не погодився із умовами пунктів 1, 2, 3 та 8 Додаткової угоди.

Позивач погодився лише з пропозицією щодо виключення пункту 3 Додаткової угоди, з рештою пунктів (1, 2, 8) позивач не погодився.

Відповідно до наявного в матеріалах справи протоколу розбіжностей №1 від 04.03.2021 умови викладені наступним чином (а.с. 22-23, т.1):

- п.1 редакція оператора системи - споживач приймає на себе обов`язок попереднього користувача ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" (засновник ТОВ "Почерк") у відповідності до положень абзацу п`ятого пункту 1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. №312 за договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №1149 від 01.01.2019р. (об`єкт: вул. Кабельників, 1а, м. Бердянськ) в частині погашення заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії, що виникла в період з березня 2019 р. по червень 2020 р. в розмірі 122 746,18 грн.;

- п.1 редакції споживача на виконання Рішення суду по справах №908/3004/16, №908/2068/17 на загальну суму 598 607,36 грн. Оператором системи проведено погашення заборгованості та зарахування зустрічних однорідних вимог з попереднім споживачем на загальну суму 90709,81 грн. Залишок заборгованості перед Споживачем 498897,55 грн. у розумінні прав та обов`язків абзацу п`ятого пункту 1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.18 №312, рахується на користь нового споживача ТОВ "Почерк";

- п.2 редакція оператора системи - споживач зобов`язаний протягом семи днів з дня укладання даної угоди здійснити Оператору системи оплату заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії, що виникла в період з березня 2019 р. по червень 2020 р. в розмірі 122 746,18 грн. на підставі договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №1149 від 01.01.2019р. (об`єкт: вул. Кабельників, 1а, м. Бердянськ) на поточний рахунок Оператора системи: № НОМЕР_1 в АТ "Метабанк", МФО 313582, ;

- п.2 редакції споживача оператор системи із залишку заборгованості 498897,55 грн. перед Споживачем проведе погашення заборгованості Споживача на суму 122 746,18 грн., що виникла в період з березня 2019 р по червень 2020 р за послуги з розподілу електроенергії. Решту заборгованості 376151,37 грн. перед Споживачем дозволяється Оператору системи погашати в рахунок послуг з підключення Споживача та надання інших послуг, які надає Оператор системи Споживачу згідно з узгодженими Актами виконаних робіт або наданих послуг, до повного погашення заборгованості перед Споживачем. Після погашення заборгованості перед Споживачем, Споживач починає оплачувати послуги грошима на поточний рахунок Оператору системи;

- п.8 редакція оператора системи датою укладання даної додаткової угоди є дата розірвання договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №1149 від 01.01.2019р., укладеного між попереднім користувачем - ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" (засновник - ТОВ "Почерк") та ПАТ "Запоріжжяобленерго";

- п.8 редакції споживача - сторони дійшли згоди прийняти Додаткову угоду №1 від 22.02.2021 договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №1488 від 01.01.2019 в редакції Споживача, яка викладена у протоколі розбіжностей №1 від 04.03.21 до додаткової угоди №1 від 22.02.21 до Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №1488 від 01.01.19 Датою укладання є дата розірвання договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №1149 від 01.01.19, а саме з 05.03.2021.

Посилаючись на недосягнення згоди щодо умов пунктів 1, 2 та 8 Додаткової угоди до договору, ПАТ "Запоріжжяобленерго" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Почерк" про внесення змін до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії № 1488 від 01.01.2019, що укладений між ПАТ "Запоріжжяобленерго" та ТОВ "Почерк" в редакції ПАТ "Запоріжжяобленерго", яка викладена в додатковій угоді № 1 від 22.02.2021.

За наслідками розгляду позову ПАТ "Запоріжжяобленерго" Господарським судом Запорізької області прийнято оскаржуване рішення.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин того, що позивач, посилаючись як на підставу для внесення змін до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії №1488 від 01.01.2019 на ст.ст. 651, 652 ЦК України не зазначає обставин та не надає доказів, які б підтверджували наявність підстав для зміни договору в судовому порядку. Господарський суд дійшов висновку, що враховуючи те, що оператор системи розподілу (позивач) займає монопольне (домінуюче) становище з провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії на території Запорізької області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності ПАТ "Запоріжжяобленерго", останній не має права відмовити споживачам в укладанні договорів, а в даному випадку внесення змін щодо доповнення новим об`єктом за умови дотримання вимог, зокрема законодавства в сфері електроенергетики; ПРРЕЕ, затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018, передбачають можливість здійснити підключення нових об`єктів електроспоживання шляхом укладання додаткових угод до вже існуючого та діючого між сторонами договору.

Суд першої інстанції зазначив, що в даному випадку позивачем не доведено одночасне настання умов, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України, для внесення змін до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії в судовому порядку; посилання позивача на ст. 651 ЦК України є безпідставним, оскільки позивач не зазначає будь-яких порушень договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з боку ТОВ "Почерк".

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Частина третя статті 124 Конституції України встановлює, що законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Статтею 46 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором (НКРЕКП).

Відповідно до частин першої та третьої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

У частині 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

11.06.2018 набули чинності Правила роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №312 від 14.03.2018 (постанова №312), які регулюють взаємовідносини під час купівлі - продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.

Згідно з п.2, п. 4 постанови № 312 укладання договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії за формою, наведеною у додатку цієї постанови.

У відповідності до пп. 2.1.4 ПРРЕЕ договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою договору, що є додатком 3 до цих Правил.

Приписами ч. 2, ч. 6 ст. 633 Цивільного кодексу України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, а умови публічного договору, які не є однаковими для всіх споживачів та суперечать правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Так само, ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Водночас, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Підстави для зміни або розірвання договору визначені статтею 651 Цивільного кодексу України і за загальним правилом, викладеним в частині першій цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Про зміну або розірвання договору в порядку частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України сторони вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законодавчо).

Разом з тим законодавець передбачає випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін.

Так, за частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

За приписами ч.1 ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно зі ст.181 Господарського кодексу України господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ч. 3 ст. 184 ГК України, укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених ст. 179 цього Кодексу, не інакше, як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з правилами ст. 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

За приписами ч.2 ст.179 Господарського кодексу України Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади, державні органи та органи державної влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

За умовами ч.4 ст.179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі:

вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству;

примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст;

типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим державним органом або органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови;

договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Суб`єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв`язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб`єкти зобов`язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов`язкові умови таких договорів (ч.6 ст.179 ГК України).

Зміна умов договору (чи його розірвання) в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору у відповідності до пункту 2 частини 2 статті 611 Цивільного кодексу України, тобто способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося.

Іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку (крім істотного його порушення) відповідно до частини другої статті 651 Цивільного кодексу України є випадки, встановлені законом або договором, і настання таких випадків зумовлює право сторони ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.

Натомість статтею 188 Господарського кодексу України врегульовано порядок зміни розірвання господарських договорів, за яким сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (частини друга-четверта статті 188 Господарського кодексу України).

Правила, передбачені частинами другою-четвертою статті 188 Господарського кодексу України, є матеріально-правовими, а не процесуальними. Процедура, передбачена ними, не відноситься до випадків обов`язкового досудового врегулювання спору в розумінні частини третьої статті 124 Конституції України та не спричиняє наслідків у вигляді повернення позовної заяви відповідно до приписів пункту 6 частини п`ятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Частинами другою та третьою статті 188 Господарського кодексу України встановлений порядок проведення сторонами договору переговорів щодо добровільної зміни чи розірвання договору. Частиною четвертою цієї статті визначено, що заінтересована сторона може звернутися до суду, якщо виник спір.

Те, що сторона спору не скористалася процедурою його позасудового врегулювання, не позбавляє її права реалізувати своє суб`єктивне право на зміну чи припинення договору та вирішити існуючий конфлікт у суді в силу прямої вказівки, що міститься у частині другій статті 651 Цивільного кодексу України.

Підставами для виникнення юридичного спору про внесення змін у договір чи про його розірвання, який підлягає вирішенню судом, є обставини, наведені у частині другій статті 651 Цивільного кодексу України, і ці обставини виникають в силу прямо наведених у цій нормі фактів та подій, що зумовлюють правову невизначеність у суб`єктивних правах чи інтересах. Такі підстави та умови виникнення юридичного спору у правовідносинах є однаковими незалежно від їх суб`єктного складу (за участі фізичних чи юридичних осіб) та змісту правовідносин (цивільні чи господарські).

Право особи на звернення до суду для внесення змін у договір (чи його розірвання) у передбаченому законом випадку відповідає статті 16 Цивільного кодексу України, способам, передбаченим нею (зміна чи припинення правовідношення) та не може ставитися в залежність від поінформованості про позицію іншої сторони чи волевиявлення іншої сторони.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 914/2649/17 (провадження № 12-216гс18).

Отже, недотримання досудового порядку внесення змін до договору не позбавляє сторону спору права реалізувати своє суб`єктивне право на зміну чи припинення договору та вирішити існуючий конфлікт у суді в силу прямої вказівки, що міститься у частині другій статті 651 Цивільного кодексу України.

Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З аналізу статті 651 Цивільного кодексу України вбачається, що йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 Цивільного кодексу України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення між шкодою та тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Наведений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 910/3568/18, від 17.04.2019 у справі № 910/6381/18 та від 14.08.2019 у справі № 910/8819/18.

Крім того, оцінка істотного порушення договору здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Наведені правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 910/6381/18 та від 28.08.2019 у справі № 910/5381/18.

У пункті 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 914/2649/17 (провадження № 12-216гс18) зазначено, що зміна умов договору (чи його розірвання) в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору у відповідності до пункту 2 частини першої статті 611 ЦК України, тобто способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося.

Таким чином, звертаючись із позовними вимогами щодо внесення змін до договору, на позивача покладається обов`язок зазначити істотні порушення умов спірного договору відповідачем та шкоду, яка завдана відповідачем позивачеві таким порушенням.

Між тим, позивачем не зазначено будь-яких порушень договору про надання послуг з розподілу електричної енергії зі сторони ТОВ "Почерк".

Відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Крім того, ч. 2 цієї ж статті передбачено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно з ч. 4 ст. 652 Цивільного кодексу України зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Отже, закон пов`язує можливість внесення змін до договору у судовому порядку не лише з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 Цивільного кодексу України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 910/13436/19.

Між тим, які вірно зазначено судом першої інстанції, позивач, посилаючись як на підставу для внесення змін до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії №1488 від 01.01.2019 на ст.ст. 651, 652 ЦК України, не зазначає обставин та не надає доказів, які б підтверджували наявність підстав для зміни договору в судовому порядку.

Так, зокрема, необхідність внесення відповідних змін в редакції запропонованої позивачем додаткової угоди обґрунтовано абз. 5 п.1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018, яким, зокрема, передбачено, що при переході права власності (користування) на об`єкт до нового власника (користувача) переходять права та обов`язки за договорами, укладеними відповідно до цих Правил.

Позивач посилається на те, що відповідач звернувся до Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" з метою внесення змін до договору у зв`язку з поверненням майна від ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс", надавши акт приймання-передачі майна від 11.11.2020, який свідчить що ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" передав, а ТОВ "Почерк" прийняв раніше отримане ТОВ "Базовий Азовський Рибопереробний Комплекс" майно зі статутного фонду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оператор системи розподілу (позивач) займає монопольне (домінуюче) становище з провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії на території Запорізької області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності ПАТ "Запоріжжяобленерго", у зв`язку з чим останній не має права відмовити споживачам в укладанні договорів, а в даному випадку внесення змін щодо доповнення новим об`єктом за умови дотримання вимог, зокрема, законодавства в сфері електроенергетики.

Доводи скаржника про те, що відповідач запропонував позивачу нову умову договору, яка не існувала на дату укладання договору, що свідчить про істотну зміну обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, що є підставою для внесення змін до договору, а у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни умов договору, такий спір передається на розгляд суду, є необґрунтованими.

Так, ПРРЕЕ, затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018, передбачають можливість здійснити підключення нових об`єктів електроспоживання шляхом укладання додаткових угод до вже існуючого та діючого між сторонами договору.

Отже, в даному випадку позивачем не доведено одночасне настання умов, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України для внесення змін до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії в судовому порядку.

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити, що враховуючи те, що позивач просив внести зміни до спірного договору, які стосуються, зокрема, обов`язку відповідача щодо погашення заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії у певні, визначені позивачем, строки (до того ж, вказані суми є спірними, оскільки відповідач заперечує будь-яку заборгованість перед позивачем, натомість наполягає на заборгованості саме позивача перед відповідачем), ПАТ "Запоріжжяобленерго" не позбавлене права звернутись із самостійним позовом про стягнення з ТОВ "Почерк" заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в сумах та за періоди, які наведені в спірних пунктах додаткової угоди.

Вказані обставини є предметом розгляду у справі щодо стягнення наявної заборгованості, втім, не є підставою згідно із Кодексом системи розподілу для відмови в укладенні договору про розподіл електричної енергії або внесення зміни до вже існуючого між сторонами договору.

Крім того, слід наголосити, що згідно ст.21 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператор системи передачі та оператори систем розподілу не мають права відмовити в приєднанні електроустановок замовника до системи передачі або системи розподілу за умови дотримання замовником кодексу системи передачі та кодексу систем розподілу, процедури приєднання, визначеної в кодексі системи передачі та кодексі систем розподілу, а відмова у приєднанні електроустановок замовника до системи передачі або системи розподілу з підстав, не передбачених цим Законом, не допускається.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Законодавцем як одну із засад (принципів) господарського судочинства визначено змагальність сторін (п. 4 ч. 3 ст. 2 ГПК України). Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення своїх вимог. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Принцип змагальності передбачає покладення тягаря доказування на сторони, однак не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою ту обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню у спосіб, який дозволить дотриматись переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної стороною обставини, з урахуванням поданих доказів, видається більш вірогідним, ніж протилежний. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17.

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

З огляду на викладене, з урахуванням не доведення позивачем обставин істотної зміни обставини, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги є безпідставними, не підтвердженими належними та допустимими доказами, а отже є такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів враховує доводи апелянта на те, що суд першої інстанції здійснив у рішенні посилання на вже нечинні норми матеріального права, зокрема на частини 2, 3, 4 ст.181 ГК України у нечинній редакції, втім, вказане не призвело до прийняття невірного рішення у справі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Зважаючи на результати вирішення спору, за якими рішення відбулось на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у даній справі покладаються на відповідача (заявника у апеляційній скарзі).

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 283 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 06.09.2021 у справі №908/1237/21 - залишити без задоволення.

Господарського суду Запорізької області від 06.09.2021 у справі №908/1237/21 залишити без змін.

Судові витрати Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 24.12.2021.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна

Суддя І.М. Подобєд