ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2021 року м.Дніпро Справа № 904/5847/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В.,

судді: Кощеєв І.М., Подобєд І.М.

секретар судового засідання Григоренко А.А.

Представники сторін:

від прокуратури: Мусієнко А. О., посвідчення № 058503 від 07.12.2020 р., прокурор віддлу;

від відповідача: Штеннікова К. Б., довіреність № б/н від 13.09.2021 р., адвокат;

від позивача: не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2021р., повне рішення складено 13.10.2021р. суддя Мілєва І.В., у справі №904/5847/21

за позовом Василівської окружної прокуратури Запорізької області, Запорізька область, м. Василівка в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Дніпрорудненська багатопрофільна міська лікарня» Дніпроруднененської міської ради Василівського району Запорізької області, Запорізька область, м. Дніпрорудне

до Товариства з обмеженою відповідальністю БАДМ-Б ( Товариства з обмеженою відповідальністю "СТМ-Фарм", Дніпропетровська область, м. Дніпро

про визнання недійсним п. 5.2 договору поставки № 49 від 17.04.2020 та стягнення 6 735,69 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

Василівська окружна прокуратура Запорізької області в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства Дніпрорудненська багатопрофільна міська лікарня Дніпроруднененської міської ради Василівського району Запорізької області звернулась до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТМ-Фарм", в якій просить суд визнати недійсним п. 5.2 договору поставки № 49 від 17.04.2020, укладеного між Комунальним некомерційним підприємством "Дніпрорудненська багатопрофільна міська лікарня" Дніпроруднененської міської ради Василівського району Запорізької області та Товариством з обмеженою відповідальністю "БАДМ-Б" в частині включення до ціни ставки податку на додану вартість, що складає 6 735,69 грн., стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю СТМ-Фарм на користь Комунального некомерційного підприємства "Дніпрорудненська багатопрофільна міська лікарня" Дніпроруднененської міської ради Василівського району Запорізької області кошти у розмірі 6 735,69 грн., сплачені за договором від 17.04.2020 № 49, як набуті без достатньої правової підстави.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що закуплений товар підпадає під перелік, затверджений постановами Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224 та № 225. Відповідно до вимог Закону; України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 та п. 71 підрозділу 2 Розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, він мав придбаватись без включення до вартості товару податку на додану вартість та відповідна умова не мала бути зазначена у договорі від 17.04.2020.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2021р. у справі №904/5847/21 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано відсутністю достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання недійсним п. 5.2 договору поставки № 49 від 17.04.2020 (укладеного між сторонами) в частини нарахування податку на додану вартість у розмірі 6 735,69 грн. (оскільки хоча ПДВ й включається сторонами до ціни товару (в п. 5.2. договору), однак податок на додану вартість не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто в договірному порядку).

Позовні вимоги про стягнення з відповідача коштів у розмірі 6 735,69 грн., сплачених за договором від 17.04.2020 № 49, як набутих без достатньої правової підстави є необґрунтованими та недоведеними.

Доводи та вимоги апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішеннями суду, Заступник керівника Запорізької обласної прокуратури звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апелянт вважає, що висновки зроблені судом першої інстанції внаслідок неправильного установлення обставин, які мають значення для справи, їх дослідження та оцінки, порушенням норм матеріального (п. п. 4, 6 Порядку проведення закупівель товарів, робіт і послуг, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 225 (далі - Порядок № 225), ст. 11 Закону України «Про ціни та ціноутворення», п. 9 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVlt)-19)» від 17.03.2020, п. 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про публічні закупівлі», п. п. 14.1.178 п. 14.1 ст. 14, п. п. «а» і «б» п. 185.1 ст. 185, п. 71 підрозділу 2 розділу XX ПК України, ст. ст. 203, 215, 638, 1212 ЦК України, ст. ст. 180, 189 ГК України) та процесуального права (стл 236 ГПК України), що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277 ГПК України є підставою для скасування даного рішення суду.

Зокрема, в апеляційній скарзі зазначено про те, що незважаючи на те, що відповідно до приписів ст. 11 Закону України «Про ціни та ціноутворення», п. п. 14.1.178 п. 14.1 ст. 14, п. п. «а» і «б» п. 185.1 ст. 185, п. 71 підрозділу 2 розділу XX ПК України, ст. 189 ГК України, суд першої інстанції зробив правильний висновок про неможливість включення податку на додану вартість до договірної ціни товару, однак всупереч ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК України, передчасно відмовив у визнанні недійсний п. 5.2 договору про закупівлю від 17.04.2020 № 56 щодо включення до договірної ціни ПДВ в розмірі 6 735,69 грн.

Скаржник наполягає, що п. 5.2 договору дід 17.04.2020 № 56 в частині нарахування податку на додану вартість у розмірі 6735,69 грн. суперечить пункту 71 підрозділу 2 Розділу XX «Перехідні положення» ПК України, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, постановам Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224 та № 225 та, відповідно, ч. 1 ст. 203 ЦК України, у цій частині він підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Вказане узгоджується з приписами п. п. 14.1.178 п. 14.1 ст. 14 ПК України та ст. 189 ГК України, а також позицією Верховного Суду щодо їх застосування, викладеної у постанові від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20.

Усупереч п. п. 4, 6 Порядку № 225, п. 9 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 та п. 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про публічні закупівлі», ст. 651 ЦК України, неправомірно відмовлено у стягненні вказаної суми коштів на підставі ст. 1212 ЦК України.

Наведена у п. 5.2 Договору про закупівлю від 17.04.2020 № 56 умова щодо нарахування податку на додану вартість суперечить пункту 71 підрозділу 2 Розділу XX «Перехідні положення» ПК України, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020, постановам Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224 іа № 225, не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, а також те, що на відповідну суму відповідач збагатився поза вищенаведений положеннями законодавства, помилковими є висновки суду, що спірні кошти набуті відповідачем правомірно.

В їх основу покладено дані накладних та платіжних доручень, згідно з якими відповідачу за договором про закупівлю від 17.04.2020 № 56 перераховано кошти в загальному розмірі 102959,92 грн.

При цьому не враховано, що за оспорюваним пунктом правочину ця сума зазначена із включенням податку на додану вартість. Вказана умова не визнана судом недійсною та не змінена. Кошти у розмірі 102959,92 грн., у тому числі ПДВ 6735,69 грн. також вказані у звіті від 08».05.2020 про виконання договору про закупівлю. Логічним є висновок, що ціна товару без ПДВ становить 96224,23 грн.

Судом першої інстанції не враховано пояснення позивача, що зазначення усієї суми договору (102959,92 грн.) без ІІДВ у накладних та платіжних дорученнях є наслідком включення відповідних товарів до Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224 та з метою штучного приведення їх вартості до вимог наказу Міністерства охорони здоров`я України від 28.04.2020 № 966 «Про декларування зміни оптово-відпускних цін на лікарські засоби станом на 24 квітня 2020 року та внесення їх до реєстру та внесення змін до реєстру оптово-відпускних цін на лікарські засоби».

Отже, Господарський суд Дніпропетровської області не звернув увагу на те, що відповідач як одна із сторін зобов`язання набув зазначені кошти за, рахунок іншої сторони не в порядку виконання договірного зобов`язання, що виключає застосування до правовідносин сторін норм зобов`язального права, а поза підставами, передбаченими договором поставки, внаслідок їх перерахування на рахунок відповідача понад вартість товару, який було поставлено, тобто на підставі статті 1212 ЦК України.

Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано. Згідно ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.11.2021р. апеляційну скаргу Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2021р. у справі № 904/5847/21 залишено без руху, надано апелянту строк 10 днів, з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків.

Недоліки апеляційної скарги скаржником усунуто.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2021р. у справі №904/5847/21 та призначено справу до розгляду на 16.12.2021 на 10 годин 40 хвилин.

У судовому засіданні 16.12.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

17.04.2020 між Комунальним некомерційним підприємством "Дніпрорудненська багатопрофільна міська лікарня" Дніпроруднененської міської ради Василівського району Запорізької області (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю БАДМ-Б (постачальник) було укладено договір поставки № 49 (далі - договір).

Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець - зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору (п. 1.1. договору).

Найменування товару: лікарські засоби для надання медичної допомоги пацієнтам, хворим на Covid-19, а саме азитромицин (azithromycin), магния сульфат (magnesium sulfate), метронидазол (metronidazole), ондансетрон (ondansetron), рінгера лактат (ringer lactate), меропенем (meropenem) (п. 1.2. договору).

Сума договору 102 959,92 грн., в т.ч. ПДВ 6 735,69 грн., але в будь-якому випадку визначається сумою всіх накладних за цим договором (п. 5.2. договору). ПДВ нараховується згідно діючого законодавства України (п. 5.3. договору).

Цей договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2020 (п. 14.1. договору).

Сторонами підписано додаток № 1 «Специфікацію» до договору (а.с. 21), в якій дійшли згоди про поставку товару:

- азитромицин (azithromycin) у кількості 464 уп. на суму 47 225,92 грн. з ПДВ;

- магния сульфат (magnesium sulfate) у кількості 30 уп. на суму 753,00 грн. з ПДВ;

- метронидазол (metronidazole) у кількості 354 уп. на суму 4 609,08 грн. з ПДВ;

- ондансетрон (ondansetron) у кількості 300 уп. на суму 8976,00 грн. з ПДВ;

- рінгера лактат (ringer lactate) у кількості 402 фл. на суму 5 913,42 грн. з ПДВ;

- меропенем (meropenem) у кількості 9 уп. на суму 35 482,50 грн. з ПДВ. Всього товар підлягає поставці на загальну суму 102 959,92 грн., в тому числі ПДВ 6 735,00 грн.

На виконання умов договору відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 102 956,98 грн. без ПДВ, що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їх печатками видатковими накладними:

- № Z70273727-1 від 22.04.2020 про поставку товару на суму 57 673,30 грн. без ПДВ (а.с. 23);

- № Z70273727S1-1 від 22.04.2020 про поставку товару на суму 34 243,20 грн. без ПДВ (а.с. 24);

- № Z70524531-1 від 06.05.2020 про поставку товару на суму 11 040,48 грн. без ПДВ (а.с. 25).

Відповідно до платіжних доручень:

- № 1 від 23.04.2020 (а.с. 26) позивач сплатив відповідачу грошові кошти у розмірі 57 673,30 грн., з призначенням платежу: «придбання лікарських засобів; дог.№49 від 17.04.2020 нак№ Z70273727-1 від 22.04.2020; без ПДВ»;

- № 2 від 24.04.2020 (а.с. 27) позивач сплатив відповідачу грошові кошти у розмірі 34 243,20 грн., з призначенням платежу: «придбання лікарських засобів; дог.№49 від 17.04.2020 нак№ Z70273727S1-1 від 22.04.2020; без ПДВ»;

- № 3 від 06.05.2020 (а.с. 28) позивач сплатив відповідачу грошові кошти у розмірі 11 040,48 грн., з призначенням платежу: «придбання лікарських засобів; дог.№49 від 17.04.2020 нак№ Z70524531-1 від 06.05.2020; без ПДВ».

Прокурор зазначає, що відповідно до звіту про виконання договору про закупівлю UA-2020-04-18-000910-b (а.с. 30-31) сума оплати за договором - 102 959,92 грн. в тому числі ПДВ 6 735,69 грн. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності з 02.04.2020, пункт 71 підрозділу 2 Розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України викладено в наступній редакції: «Тимчасово, на період, що закінчується останнім календарним днем місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVTD-19), звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та/або операції з постачання на митній території України товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України. У разі здійснення операцій, звільнених відповідно до цього пункту, положення пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу та положення статті 199 цього Кодексу не застосовуються щодо таких операцій. Норми цього пункту застосовуються до операцій, здійснених починаючи з 17 березня 2020 року». Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224 затверджено перелік товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість. У розділі «Лікарські засоби, імунобіологічні препарати та харчові продукти для спеціальних медичних цілей, що необхідні для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» цього переліку передбачено, зокрема, azithromycin, magnesium sulfate, metronidazole, ondansetron, ringer lactate, meropenem. За наведених положень чинного законодавства України поставка відповідачем лікарських засобів мала здійснюватися без нарахування податку на додану вартість. Прокурор зазначає, що всупереч наведеним положенням законодавства, у п. 5.2 договору його ціна визначена у розмірі 102 959,92 грн. та включає податок на додану вартість. З огляду на викладене, п. 5.2. договору в частині включення до його ціни податку на додану вартість підлягає визнанню недійсним, а відповідні кошти у розмірі 6 735,69 грн. набуті всупереч наведеним приписам законодавства, на підставі статей 1212, 1213 Цивільного кодексу України підлягають поверненню позивачу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень статей 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Предметом спору у даній справі є вимоги про визнання недійсним договору в частині включення до ціни податку на додану вартість та стягнення коштів.

У частині першій статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною другою статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 217 ЦК України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Разом з цим у застосуванні наведених положень статей ЦК України слід враховувати, що умова договору, щодо якої ставиться вимога про визнання її недійсною, не може бути істотною умовою договору, оскільки в такому випадку правочин має бути визнаний недійсним в цілому (правовий висновок Верховного Суду викладено у постанові від 12.03.2018 зі справи № 910/22319/16).

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

ГК України у статті 180 деталізовано істотні умови господарського договору.

Так, за приписами частин першої і третьої цієї статті зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (частина п`ята статті 180 ГК України).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про ціни і ціноутворення» вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Отже, сторони на договірних засадах передбачають формування ціни за договором.

У підпункті 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що ПДВ -непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

За змістом підпунктів «а» і «б» пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів / послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 ПК України.

За своєю правовою сутністю ПДВ є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем (замовником послуг).

Законом України від 30.03.2020 № 540 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набув чинності 02.04.2020, доповнено підрозділ 2 розділу ХХ ПК України пунктом 71, згідно з яким тимчасово, на період, що закінчується останнім календарним днем місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), звільняються від оподаткування ПДВ операції з ввезення на митну територію України та/або операції з постачання на митній території України товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України. У разі здійснення операцій, звільнених відповідно до цього пункту, положення пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу та положення статті 199 цього Кодексу не застосовуються щодо таких операцій. Норми цього пункту застосовуються до операцій, здійснених починаючи з 17.03.2020.

Постановою № 224 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено перелік товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, які звільняються від сплати ввізного мита та операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування ПДВ.

Суд виходить з того, що приписи статті 217 ЦК України регулюють питання щодо правової долі правочину, що має дефекти окремих його частин. При цьому закону може суперечити лише певна частина умов правочину, а інша - йому відповідати. Отже, за таких обставин не завжди доцільно визнавати правочин недійсним у цілому. Не призводить недійсність окремої частини правочину до недійсності інших його частин. Тому законодавець не встановлює недійсності правочину через недійсність окремої його частини, але лише за умови, якщо є підстави вважати, що правочин міг би бути вчинений без включення до нього цієї недійсної частини.

Зокрема, у випадку, що розглядається, можна припустити наявність Договору і без включення до нього умови щодо ПДВ.

Хоча ПДВ й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто у договірному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 102 956,98 грн. без ПДВ, що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їх печатками видатковими накладними:

- № Z70273727-1 від 22.04.2020 про поставку товару на суму 57 673,30 грн. без ПДВ (а.с. 23);

- № Z70273727S1-1 від 22.04.2020 про поставку товару на суму 34 243,20 грн. без ПДВ (а.с. 24);

- № Z70524531-1 від 06.05.2020 про поставку товару на суму 11 040,48 грн. без ПДВ (а.с. 25).

Відповідно до платіжних доручень:

- № 1 від 23.04.2020 (а.с. 26) позивач сплатив відповідачу грошові кошти у розмірі 57 673,30 грн., з призначенням платежу: «придбання лікарських засобів; дог.№49 від 17.04.2020 нак№ Z70273727-1 від 22.04.2020; без ПДВ»;

- № 2 від 24.04.2020 (а.с. 27) позивач сплатив відповідачу грошові кошти у розмірі 34 243,20 грн., з призначенням платежу: «придбання лікарських засобів; дог.№49 від 17.04.2020 нак№ Z70273727S1-1 від 22.04.2020; без ПДВ»;

- № 3 від 06.05.2020 (а.с. 28) позивач сплатив відповідачу грошові кошти у розмірі 11 040,48 грн., з призначенням платежу: «придбання лікарських засобів; дог.№49 від 17.04.2020 нак№ Z70524531-1 від 06.05.2020; без ПДВ».

Разом з тим, відповідно до примітки 3 постанови Кабінету Міністрів України №224 від 20.03.2020 «Про затвердження переліку товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) для віднесення товарів, зазначених у розділі «Медичні вироби, медичне обладнання та інші товари, що необхідні для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», до товарів, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування на додану вартість, повинно бути:

подано декларацію про відповідність та нанесено на товар або на його упаковку, а також на супровідні документи, якщо такі документи передбачені відповідним технічним регламентом, знак відповідності технічним регламентам згідно з правилами та умовами його нанесення, визначеними у Технічному регламенті щодо медичних виробів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 753 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3046), Технічному регламенті щодо медичних виробів для діагностики in vitro, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 754 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3047), Технічному регламенті щодо активних медичних виробів, які імплантують, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 755 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3048), Технічному регламенті засобів індивідуального захисту, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2008 р. № 761 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 66, ст. 2216);

або подано повідомлення Міністерства охорони здоров`я про введення в обіг та/або експлуатацію медичних виробів (медичних виробів для діагностики in vitro, активних медичних виробів, які імплантують), стосовно яких не виконані вимоги технічних регламентів, або повідомлення Державної служби з питань праці про введення в обіг засобів індивідуального захисту, стосовно яких не виконані вимоги технічних регламентів.

Отже, виходячи з викладеного, підставою для звільнення від оподаткування, окрім віднесення товару до Переліку, визначеного постановою КМУ від 20.03.2020 №224, є необхідність подання декларації про відповідність товару одному з наступних технічних регламентів - Технічному регламенті щодо медичних виробів, Технічному регламенту щодо медичних виробів для діагностики in vitro, Технічному регламенті щодо активних медичних виробів, які імплантують, Технічному регламенту засобів індивідуального захисту, чи подання повідомлення Міністерства охорони здоров`я, або Державної служби з питань праці.

При цьому, декларація про відповідність, в якій не зазначено про відповідність об`єкта декларації одному із наведених технічних регламентів, не є декларацією про відповідність в розумінні положень примітки 3 до постанови Кабінету Міністрів України №244 від 20.03.2020.

Зі змісту вказаних накладних та відповідних платіжних доручень, слідує, що у вартість товару за видатковими накладними суму ПДВ не включено, про що також свідчить призначення платежу платіжних доручень № 1 від 23.04.2020, № 2 від 24.04.2020, № 3 від 06.05.2020.

У матеріалах справи відсутні декларації відповідності технічним регламентам, або повідомлення Міністерства охорони здоров`я про введення в обіг та/або експлуатацію медичних виробів, або повідомлення Державної служби з питань праці про введення в обіг засобів індивідуального захисту, стосовно яких не виконані вимоги технічних регламентів, на товар, до вартості якого включено ПДВ.

Відтак, прокуратурою не доведено обставин порушення відповідачем вимог пункту 71 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України №224 від 20.03.2020, в частині включення суми ПДВ до вартості товару поставленого у відповідності до наведених вище накладних.

Таким чином, встановлення обставин щодо недотримання передбачених Постановою № 224 умов для віднесення поставленого за Договором товару до товарів, операції з постачання яких звільняються від оподаткування на додану вартість, виключає таке звільнення, у зв`язку з чим відсутнє порушення відповідачем вимог пункту 71 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України і Постанови № 224 у частині включення суми ПДВ до вартості товару, що, у свою чергу, свідчить про відсутність правових підстав для визнання Договору недійсним у спірній частині.

Близьку за змістом правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки місцевого господарського суду про відмову в позові щодо визнання Договору недійсним в частині включення до договірної ціни ПДВ і стягнення 6 735,69 грн. як похідної вимоги ґрунтуються на встановлених обставинах і оцінених ним доказах та узгоджуються з приписами чинного законодавства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, ухвалене рішення відповідно до норм чинного законодавства та з урахуванням висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, а відтак передбачених законом підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів статтею 277 Господарського процесуального кодексу України відсутні.

Судові витрати.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури у справі №904/5847/21 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2021р. у справі №904/5847/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду.

Повний текст постанови підписано:й текст постанови підписано:

головуючим суддею - доповідачем Чус О.В. 30.12.2021р., суддею-членом колегії Кощеєвим І.М. 30.12.2021р., суддею-членом колегії Подобєдом І.М. __________р.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.М. Подобєд