ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2021 Справа № 909/1030/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , секретар судового засідання Масловський А. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ"

до відповідача: Комунального підприємства "Екосервіс"

про стягнення збитків в сумі 28 993 грн 38 коп.

представники сторін не з"явилися

встановив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" із позовною заявою до Комунального підприємства "Екосервіс" про стягнення збитків у розмірі 28993 грн 38 коп.

Вирішення судом процесуальних питань.

28.10.2021 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначити розгляд справи по суті у судове засідання на 22.11.2021, яке не відбулося у зв"язку із перебуванням судді у відпустці. 29.11.2021 суд повідомив сторони про розгляд справи 20.12.2021.

20.12.2021 представник позивача в судове засідання не з"явився, 10.11.2021 надіслав клопотання про розгляд справи без його участі вх.№178271/21 в якому значив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з`явився, конституційним правом на захист своїх прав не скористався, причин неприбуття не повідомив, відзив на позов не подав. Ухвали суду направлялися відповідачу відповідно до ст.120 ГПК України, рекомендованою кореспонденцією за адресами, зазначеними у позовній заяві та у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Статтею 178 ГПК України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. Разом з тим, як визначено в ч. 3 цієї статті, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення сторін належним чином про розгляд судової справи і забезпечення їх явки в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів, а також беручи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, суд дійшов висновку, що є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

В судовому засіданні 20.12.2021 суд ухвалив рішення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не оформив належним чином податкові накладні на надані позивачу послуги, та не зареєстрував їх в Єдиному реєстрі податкових накладних (в порушення пунктів 198.6, 201.1, 201.4 та 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України), внаслідок чого позивач позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та відповідно скористатись правом на зменшення податкового зобов"язання на суму 28993 грн 38 коп., тобто поніс збитки. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст.193, 218 ГК України, ст.22, 224, 525, 526, 610, 611 ЦК України.

Позиція відповідача.

Відповідач відзив на позов не подав.

Обставини справи. Оцінка доказів.

01.06.2018 Комунальне підприємство "Екосервіс" Калуської міської ради (виконавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" (споживач) уклали договір про надання послуг з вивезення та захоронення твердих побутових відходів №155.

Відповідно до п.1.1. договору споживач зобов"язується своєчасно оплачувати послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором, а виконавець зобов"язується на підставі рішення виконавчого комітету Калуської міської ради №147 від 22.06.2015р.; рішення виконавчого комітету Калуської міської ради №226 від 07.06.2007 р. "Про санітарну очистку міста" (зі змінами); відповідно до погодженої та затвердженої схеми вивезення ТПВ по КП "ЖЕО №1" та по КП "ЖЕО №4" (надалі схема вивезення), згідно з графіком вказаним у схемі вивезення, надавати послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів (далі -послуги).

Розрахунок за надані послуги здійснюється не пізніше ніж до 10 числа періоду, що настає за розрахунковим (п.4.2.)

Договір діє з моменту підписання до 31.12.2018 року, але в будь-якому випадку до виконання сторонами своїх зобов"язань, і набирає чинності з дня його укладення (п.10.1.) .

Договір вважається таким, що продовжений, якщо за місяць до закінчення строку дії договору одна із сторін не заявила про відмову від договору, або про його перегляд (п.11.2.).

На виконання умов договору відповідач в період 31.08.2018 - 20.04.2021 надав, а позивач оплатив послуги на загальну суму 173960 грн 47 коп. в тому числі ПДВ 28993 грн 38 коп., що підтверджується актами приймання - передачі робіт (надання послуг) підписаними представниками сторін та платіжними дорученнями, копії яких приєднані до матеріалів справи.

Однак як стверджує позивач, відповідач в порушення вимог Податкового кодексу України за жодною господарською операцією в рамках виконання договору №155 від 01.06.2018 не склав та не направив їх на реєстрацію в Єдиний реєстр податкових накладних, в підтвердження чого подав Заяву (Д8) за звітний податковий період квітень 2021 рік та Заяву (Д8) за звітний податковий період травень 2021 рік. Вказаними діями відповідач спричинив позивачу збитки, оскільки позивач не зміг включити суми ПДВ за вищевказаними актами та платіжними дорученнями до податкового кредиту за відповідні податкові періоди.

З метою досудового врегулювання спору позивач 13.08.2021 на адресу відповідача направив претензію №13/08/21, з вимогою сплатити завдані збитки в сумі 28993 грн 38 коп., докази направлення приєднані до матеріалів справи. Однак вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення, у зв"язку з чим позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За приписами п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7 ст. 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період. У разі порушення продавцем товарів/послуг граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Як вбачається з викладеного вище, згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних, суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Суд встановив, що відповідач в період з 31.08.2018 до 20.04.2021 надав позивачу послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів, а позивач оплатив їх на загальну суму 173960 грн. 47 коп., з яких сума ПДВ становить 28993 грн 38 коп.

Відповідач встановленого Податковим кодексом України обов`язку щодо реєстрації податкових накладних не виконав.

З наведених вище норм вбачається, що такі порушення відповідача позбавили позивача права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 28993 грн 38 коп. тобто позивач поніс збитки.

З огляду на викладене у цьому випадку є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.86 ГПК України).

Висновок суду.

Враховуючи викладене суд встановив обставини, які свідчать про наявність усіх елементів складу господарського правопорушення, та дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 28993 грн 38 коп. збитків є обґрунтованими та такими, що належать до задоволення.

Судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 2270 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №506 від 20 жовтня 2021 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд, враховуючи задоволення позовних вимог, судовий збір в сумі 2270 грн 00 коп. покладає на відповідача.

Керуючись ст. 2, 86, 129, 236-238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" до Комунального підприємства "Екосервіс" про стягнення збитків в сумі 28993 грн 38 коп. задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Екосервіс" вул. Б. Хмельницького, буд.82, м. Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область, 77300 (код 31789191) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет", проспект Олександра Поля, буд. 40, м. Дніпро, 49000 (код 30487219) кошти в сумі 28993 (двадцять вісім тисяч дев"ятсот дев"яносто три тисячі) грн 38 коп., а також 2270 (дві тисячі двісті сімдесят гривень) грн 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строк, встановлений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 29.12.2021

Суддя Т. В. Максимів