ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2021 Справа № 904/7988/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Кеся Н.Б. за участю секретаря судового засідання Хавіної О.С.

за позовом Державного вищого навчального закладу "Український державний хіміко-технологічний університет", м.Дніпро

до Обслуговуючого кооперативу "ФАВОРИТ", м.Дніпро

про припинення договору земельного сервітуту та звільнення земельної ділянки

Представники:

Від Позивача: Савко В.В., ордер № 1035006 від 01.09.2020, адвокат Савко В.В.,

Від Відповідача: Туманов С.Г., ордер № 1058513 від 13.10.2021, адвокат

СУД ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Державний вищий навчальний заклад "Український державний хіміко-технологічний університет" (далі-Позивач) 17.09.2021 року звернувся з позовом до Обслуговуючого кооперативу "ФАВОРИТ" (далі-Відповідач), в якому просить суд:

припинити Договір про встановлення земельного сервітуту від 10 квітня 2019 року, укладений між Державним вищим навчальним закладом "Український державний хіміко-технологічний університет" та Обслуговуючим кооперативом "ФАВОРИТ", встановлений відносно земельної ділянки кадастровий номер: :03:231:0037, площею 4,4396 га;

зобов`язати Обслуговуючий кооператив "ФАВОРИТ" повернути Державному вищому навчальному закладу "Український державний хіміко-технологічний університет" ділянку кадастровий номер :03:231:0037, звільнивши її від будівель, споруд, будівельних матеріалів, будівельного обладнання та інших своїх речей;

зобов`язати Обслуговуючого кооперативу "ФАВОРИТ" внести зміни до реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення Договору про встановлення земельного сервітуту від 10 квітня 2019 року, щодо ділянки кадастровий номер :03:231:0037;

стягнути з Обслуговуючого кооперативу "ФАВОРИТ" на користь Державного вищого навчального закладу "Український державний хіміко-технологічний університет" судові витрати.

В обґрунтування позову Позивач посилається на порушення Відповідачем умов Договору про встановлення земельного сервітуту від 10.04.2019 року.

2. Процесуальні питання, вирішені судом

20.09.2021 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрите провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 13.10.2021 о 10:00 год.

13.10.2021 в засіданні оголошено перерву до 09.11.2021 о 14:15 год.

09.11.2021 ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено на 25.11.2021 на 10:30 год.

25.11.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 16.12.2021 о 16:00год.

25.11.2021 канцелярією суду зареєстровано клопотання Відповідача (арк.с. 70-71), в якому останній просить суд долучити до матеріалів справи роздруківку статті розташованої на офіційному сайті Дніпровської міської ради, під назвою "Міська рада підтримує облаштування зелених зон у місті: На набережній перемоги з`явиться новий сквер. В статті зазначається, що на земельній ділянці, яка є предметом спору в даній справі за рахунок забудовника (відповідача по справі) місто отримує новий сквер за погодженням з позивачем у справі. Даний факт говорить про суперечливу поведінку позивача, а саме з одного боку позивач свідчить про незаконні дії відповідача на земельній ділянці за адресою м. Дніпро, вуя. Набережна Перемоги, 40 з іншого боку погоджує на майбутнє будівельні роботи по облаштуванню за рахунок позивача скверу для міста.

В судовому засіданні 16.12.2021 проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

3. Позиції інших учасників справи

22.10.2021 канцелярією суду зареєстровано поданий Відповідачем відзив на позов (арк.с. 47-48), в якому останній посилається на рішення Центрального апеляційного господарського суду по справі №904/10114/20, в якому зазначено про те, що згідно з висновком про розташування огородження території будівельної площадки по вул.Набережна Перемоги, буд. №40Д, м.Дніпро, наданого ТОВ "Дніпропетровський проектно-конструкторський технологічний інститут", які відображені в томі № 11 "Проект організації будівництва" арх. № 002/19-ПОБ (проект погоджений ДП "Жилком" 04.10.2019 року), зазначено про те, що виробництво будівельно-монтажних робіт за адресою: вул. Набережна Перемоги, буд. 40 Д, м.Дніпро здійснюється в обмежених умовах, які характеризуються наявністю наступних факторів: інтенсивного руху пішоходів у безпосередній близькості від місць робіт; мережі існуючих підземних комунікацій, що підлягають перекладенню; обмежених умов складування матеріалів, а тому територія підлягає тимчасово захисному огородженню. Отже, враховуючи вищезазначене, знесення захисно-охоронного огороджування будівельної площадки яка знаходиться на території Позивача, без зобов`язання Відповідача встановити огороджування будівельної площадки на власній території є неможливим, оскільки це може бути небезпечним для життя та здоров`я людей.

До відзиву на позов Відповідач подав фото будівлі (арк.с. 49-52).

02.11.2021 Позивач подав відповідь на відзив (арк.с. 56-57), в якій, зокрема, зазначив про те, що фактично, Центральний апеляційний суд у справі №904/1014/20 визначив, що знесення захисно-охоронного огороджування будівельної площадки, яка знаходиться на території можлива, але за умови зобов`язання Відповідача встановити огороджування будівельної площадки на власній території. Однак, оскільки позовної вимоги саме про зобов`язання Відповідача встановити огороджування будівельної площадки на власній території не було, апеляційний суд і прийняв рішення про відмову у цій частині позову. До того ж, твердження Позивача що, «звільнення земельної ділянки залишать недобудову без належних засобів для безпеки населення» взагалі не може братися судом до уваги, оскільки Позивач звернувся до суду за захистом свого права. Відповідач у свою чергу, у випадку задоволення вимог Позивача може самотужки здійснити всі заходи задля створення належних засобів для безпеки населення на своїй земельній ділянці. Неможливість або небажання Відповідача використовувати для встановлення огорожі земельну ділянку кадастровий номер :03:231:0151 не може бути причиною для порушення прав Університету.

4. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи по суті

10 квітня 2019 року між Державним вищим навчальним закладом "Український державний хіміко-технологічний університет" (далі-Власник) та Обслуговуючим кооперативом "ФАВОРИТ" (далі-Землекористувач) укладений Договір про встановлення земельного сервітуту (далі-Договір).

Відповідно до умов Договору:

1. За даним договором Власник надає Землекористувачу право на обмежене користування частиною належною йому земельної ділянки (далі-земельний сервітут) площею 0,5822 га, яка розташована за адресою: м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги 40, 40а, 40б, кадастровий номер :03:231:0037, надалі за текстом - земельна ділянка, на умовах, визначених даним договором, відповідно до плану сервітуту земельної ділянки що додається.

Земельний сервітут, встановлений даним договором, включає в себе право Землекористувача користуватися ділянкою Власника з метою, зазначеною в пункті 2 цього сервітуту.

Земельний сервітут встановлюється безстроково.

2. Землекористувач має наступні права:

- право проїзду, розміщення та проходу через земельну ділянку Власника;

- право встановлення будівельних риштувань, тимчасового складання та розміщення будівельних матеріалів, обладнання та/або техніки з метою ремонту та/або будівництва на земельній ділянці кадастровий номер :03:231:0151;

- право прокладати через земельну ділянку власника інженерні мережі.

4. Даний сервітут є безоплатним.

6. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

Крім цього, пунктом 12 договору про встановлення земельного сервітуту від 10.04.2019 сторонами встановлено, що земельний сервітут, встановлений даним договором, припиняється у разі, зокрема, порушення землекористувачем умов користування сервітутом.

В договорі також зазначено, що земельний сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу Власника за наявності обставин, як мають істотне значення.

Так, Позивач зазначає, що обслуговуючий кооператив "ФАВОРИТ", в порушення умов користування, розмістив захисно-охоронне огороджування будівельної площадки та тимчасову споруду відділ продажу на території земельної ділянки кадастровий номер :03:231:0037.

У зв`язку з цим, Державний вищий навчальний заклад "Український державний хіміко-технологічний університет" спочатку звернувся до суду з позовом, в якому просив суд:

- визнати недійсним Договір про встановлення земельного сервітуту від 10 квітня 2019 року, укладений між Державним вищим навчальним закладом "Український державний хіміко-технологічний університет" та Обслуговуючим кооперативом "ФАВОРИТ", встановлений відносно земельної ділянки кадастровий номер: :03:231:0037, площею 4,4396 га;

- винести рішення про знесення за рахунок Обслуговуючого кооперативу "ФАВОРИТ" огорожі, а також тимчасової споруди відділу продажу, розташованого на земельній ділянці кадастровий номер :03:231:0037.

16.10.2020 рішенням Господарського суду Дніпропетровської області позов задоволено частково, визнано недійсним Договір про встановлення земельного сервітуту від 10 квітня 2019 року, укладений між Державним вищим навчальним закладом "Український державний хіміко-технологічний університет" та Обслуговуючим кооперативом "ФАВОРИТ", встановлений відносно земельної ділянки кадастровий номер: :03:231:0037, площею 4,4396 га. Вирішено знести за рахунок Обслуговуючого кооперативу "ФАВОРИТ" тимчасову споруду - відділ продажу, розташований на земельній ділянці кадастровий номер :03:231:0037.

22.02.2021 постановою Центрального апеляційного господарського суду рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2020 у справі № 904/1014/20 щодо визнання недійсним Договору про встановлення земельного сервітуту від 10 квітня 2019 року, укладеного між Державним вищим навчальним закладом Український державний хіміко-технологічний університет та Обслуговуючим кооперативом Фаворит відносно земельної ділянки кадастровий номер: :03:231:0037, площею 4,4396 га скасовано, відмовлено у задоволенні позовних вимог в цій частині. В іншій частині рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2020 у справі № 904/1014/20 залишено без змін (арк.с. 14-23).

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішеннями судів по справі № 904/1014/20 встановлено наступне.

Державний вищий навчальний заклад Український Державний Хіміко-технологічний Університет є власником земельної ділянки, кадастровий номер: :03:231:0037, площею 4,4396 га.

Обслуговуючому кооперативу Фаворит надано в користування на підставі договору оренди сусідню земельну ділянку площею 0,1317 га (кадастровий номер 121010000:03:231:0151) з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури для проектування і будівництва строком дії п`ять років.

Згідно з планом з кадастрового реєстру ця ділянка знаходиться на першій лінії від проїжджої частини вул. Набережної Перемоги, має самостійний доступ до головної дороги району.

Експертним висновком щодо можливості використання фактично наданої позивачу земельної ділянки встановлено, що потребу ОК «Фаворит» в будівництві за адресою: вул. Набережна Перемоги 40Д на земельній ділянці кадастровий номер :03:231:0151 неможливо задовольнити в інший спосіб, крім користування суміжною земельною ділянкою (кадастровий номер :03:231:0037) для організації проходу, проїзду техніки, тимчасового розміщення будівельних матеріалів та техніки на площі не менше 0.60 га шляхом укладення договору сервітуту на умовах і відповідно до плану, узгодженому з власником земельної ділянки ( а.с. 63).

Відповідно до технічного висновку за результатами обстеження нежитлової будівлі по вулиці Набережна Перемоги № 40Д, дана будівля є тимчасовою і виконана з легких металевих конструкцій, а тому вона може бути предметом земельного сервітуту.

Згідно з висновком про розташування огородження території будівельної площадки по вул. Набережна Перемоги, буд. № 40Д, м. Дніпро, наданого ТОВ Дніпропетровський проектно-конструкторський технологічний інститут , які відображені в томі № 11 Проект організації будівництва арх. № 002/19-ПОБ (проект погоджений ДП Жилком 04.10.2019 року), зазначено про те, що виробництво будівельно-монтажних робіт за адресою: вул. Набережна Перемоги, буд. 40 Д, м. Дніпро здійснюється в обмежених умовах, які характеризуються наявністю наступних факторів: інтенсивного руху пішоходів у безпосередній близькості від місць робіт; мережі існуючих підземних комунікацій, що підлягають перекладенню; обмежених умов складування матеріалів, а тому територія підлягає тимчасово захисному огородженню.

Також судами зазначено, що знесення захисно-охоронного огороджування будівельної площадки, яка знаходиться на території позивача, без зобов`язання відповідача встановити огороджування будівельної площадки на власній території є неможливим, оскільки це може бути небезпечним для життя та здоров`я людей.

Позивач вказує на те, що станом на подачу цієї позовної заяви рішення суду у справі №904/1014/20 не виконано.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення

Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Відповідно до статті 98 ЗК України в редакції, яка діяла на час укладання спірного договору, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Стаття 99 ЗК України визначає види права земельного сервітуту, серед яких:

а) право проходу та проїзду на велосипеді;

б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху;

в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм);

в-1) право на будівництво та розміщення об`єктів нафтогазовидобування;

в-2) право на розміщення об`єктів трубопровідного транспорту;

г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку;

г-1) право розміщення (переміщення, пересування) об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем;

ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку;

д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми;

е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми;

є) право прогону худоби по наявному шляху;

ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд;

з) інші земельні сервітути.

Відповідно до статті 406 ЦК України сервітут припиняється у разі:

1) поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом;

2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут;

3) спливу строку, на який було встановлено сервітут;

4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту;

5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд;

6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут.

Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Власник земельної ділянки має право вимагати припинення сервітуту, якщо він перешкоджає використанню цієї земельної ділянки за її цільовим призначенням. Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 102 ЗК України:

1. Дія земельного сервітуту підлягає припиненню у випадках:

а) поєднання в одній особі суб`єкта права земельного сервітуту, в інтересах якого він встановлений, та власника земельної ділянки;

б) відмови особи, в інтересах якої встановлено земельний сервітут;

в) рішення суду про скасування земельного сервітуту;

г) закінчення терміну, на який було встановлено земельний сервітут;

ґ) невикористання земельного сервітуту протягом трьох років;

д) порушення власником сервітуту умов користування сервітутом.

2. На вимогу власника земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, дія цього сервітуту може бути припинена в судовому порядку у випадках:

а) припинення підстав його встановлення;

б) коли встановлення земельного сервітуту унеможливлює використання земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, за її цільовим призначенням.

Крім цього, пунктом 12 договору про встановлення земельного сервітуту від 10.04.2019 сторонами встановлено, що земельний сервітут, встановлений даним договором, припиняється у разі, зокрема, порушення землекористувачем умов користування сервітутом.

В договорі також зазначено, що земельний сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу Власника за наявності обставин, як мають істотне значення.

Виходячи з положень частини 2 ст. 651 ЦК України, ознаками істотного порушення договору є те, що: 1) його наслідком має бути завдання шкоди другій стороні договору; 2) друга сторона договору має значною мірою позбавитись того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Визначаючи істотність порушення договору, суд має виходити з того, що в даному випадку закон передбачає не тільки факт порушення умов договору другою стороною, а й обов`язково наявність ознаки істотного порушення, що передбачає наявність шкоди, завданої потерпілій стороні цим порушенням.

Так, звертаючись з позовом до суду, Позивач посилається на те, що в іншій судовій справі встановлений факт порушення Відповідачем умов договору про встановлення земельного сервітуту та те, що останнім досі не виконано судове рішення про знесення тимчасової споруди - відділ продажу, розташованої на земельній ділянці, власником якої є Позивач.

Проте, чинне законодавство передбачає інші правові наслідки невиконання судового рішення, ніж ті, яких вимагає Позивач застосувати до Відповідача.

Так, відповідно до ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Так, невиконання судового рішення тягне за собою кримінальну відповідальність, відповідальність у виконавчому провадженні, застосування заходів судового контролю за виконанням судових рішень тощо.

Крім того, суд вважає, що сам по собі факт невиконання Відповідачем умов договору та судового рішення на відновлення порушеного права ще не є свідченням того, що порушення умов земельного сервітуту носить істотний характер, оскільки Позивач не навів обставин та не надав доказів того, що наявність спірної тимчасової споруди завдає будь-якої шкоди Позивачеві. Наявність такої шкоди має бути об`єктивно пов`язано із неможливістю використання або позбавлення майнових або немайнових благ Позивача як власника земельної ділянки.

Крім цього, суд вважає неправомірним посилання Позивача на встановлене Відповідачем захисно-охоронне огороджування будівельної площадки на території Позивача, оскільки судом в іншій справі було встановлено, що виробництво будівельно-монтажних робіт за адресою: вул. Набережна Перемоги, буд. 40 Д, м. Дніпро здійснюється в обмежених умовах, які характеризуються наявністю наступних факторів: інтенсивного руху пішоходів у безпосередній близькості від місць робіт; мережі існуючих підземних комунікацій, що підлягають перекладенню; обмежених умов складування матеріалів, а тому територія підлягає тимчасово захисному огородженню. Також судами зазначено, що знесення захисно-охоронного огороджування будівельної площадки, яка знаходиться на території позивача, без зобов`язання відповідача встановити огороджування будівельної площадки на власній території є неможливим, оскільки це може бути небезпечним для життя та здоров`я людей.

Частиною 2 статті 13 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Відповідно до ч.3 ст.16 Цивільного кодексу України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що Позивач не довів наявність підстав для застосування до Відповідача наслідків, встановлених статтями 406 Цивільного кодексу України та статтею 102 Земельного кодексу України, якими передбачено припинення земельного сервітуту.

Окремо слід зазначити про те, що предметом позовних вимог Позивача є припинення договору про встановлення земельного сервітуту.

Способи захисту визначаються статтею 16 ЦК України та статтею 20 ГК України.

Так, відповідно до ст.16 ЦК України :

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно зі ст.20 ГК України:

кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Отже, позовні вимоги про припинення договору формально є вимогами про розірвання договору, в той час як по суті спору Позивач намагається припинити не договір, а земельний сервітут, що є окремим цивільним правом, тобто, не є тотожнім визначенню договору.

У зв`язку з цим, суд зазначає, що, окрім іншого, Позивач не вірно обрав спосіб захисту своїх прав.

Оскільки позовні вимоги про припинення договору не підлягають задоволенню як з формальних причин, так і по суті, похідні вимоги про зобов`язання Відповідача повернути земельну ділянку та внесення записів до реєстру речових прав також не підлягають задоволенню.

6. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки матеріали справи не містять доказів істотного порушення земельного сервітуту Відповідачем, а обраний Позивачем спосіб захисту не відповідає суті правовідносин.

Понесені Позивачем судові витрати суд покладає на останнього в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного вищого навчального закладу "Український державний хіміко-технологічний університет" до Обслуговуючого кооперативу "ФАВОРИТ" залишити без задоволення.

Понесені Державним вищим навчальним закладом "Український державний хіміко-технологічний університет" судові витрати у вигляді судового збору покласти на Позивача.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 24.12.2021

Суддя Н.Б. Кеся