РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.12.2021Справа № 910/12667/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ле Трейдінг Україна"

до: 1. Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

2. Антимонопольного комітету України

про визнання частково недійсним договору та визнання неправомірною бездіяльності

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Дарменко В.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ле Трейдінг Україна" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг", Антимонопольного комітету України про визнання недійсним договору №65-150-SD-20-00194 від 22.12.2020, який укладено між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ле Трейдінг Україна"; та визнання неправомірною бездіяльністю Антимонопольного комітету України в частині порушення законодавства Державним підприємством "НАЕК "Енергоатом-Трейдинг" ДП "НАЕК "Енергоатом" при проведенні аукціону №ЕР-211220-15 з продажу електричної енергії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07.09.2021.

06.09.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зміну предмета позову.

07.09.2021 у підготовчому засіданні від Відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" ДП "НАЕК "Енергоатом" надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач 1 заперечував проти задоволення позову.

Протокольною ухвалою суду від 07.09.2021 прийнято до розгляду заяву про зміну предмета позову та відкладено підготовче засідання на 13.10.2021.

15.09.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач наводить аргументи на спростування заперечень відповідача.

12.10.2021 через відділ діловодства суду від Антимонопольного комітету України надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач 2 заперечує проти позовних вимог.

12.10.2021 через відділ діловодства суду від Відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" ДП "НАЕК "Енергоатом" надійшли заперечення на відповідь на відзив та заперечення на клопотання про долучення доказів.

Протокольною ухвалою суду від 13.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.11.2021.

У судовому засіданні 17.11.2021 суд заслухав вступні слово представників сторін.

Протокольною ухвалою суду від 17.11.2021 оголошено перерву у судовому засіданні до 14.12.2021.

У судовому засіданні 14.12.2021 суд дослідив зібрані в матеріалах справи докази, заслухав пояснення представників сторін, як щодо дослідження доказів, так і по суті позовних вимог та заперечень проти позову.

У судовому засіданні 14.12.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.11.2019 №2356, Товариству з обмеженою відповідальністю "Ле Трейдінг Україна" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з перепродажу електричної енергії (трейдерської діяльності).

За результатами електронного аукціону, 22.12.2020 між ТОВ "Ле Трейдінг Україна" (покупець) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (продавець) був підписаний договір, за умовами якого відповідач 1 зобов`язався продати електричну енергію позивачу, а останній зобов`язався купити (прийняти та оплатити) електричну енергію в обсягах та за ціною, що визначаються за результатами електронного аукціону на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та на умовах, що визначені у вказаному договорі.

Купівля-продаж електричної енергії за цим договором здійснюється в Об`єднаній енергетичній системі України (ОЕС України) (п. 2.1 договору).

Пунктом 2.2 договору визначено, що обсяги електричної енергії, що продаються і купуються за цим договором, є договірними зобов`язаннями щодо відпуску відповідачем 1 та відбору позивачем електричної енергії та не можуть бути перепродані позивачем на ринку "на добу наперед".

Згідно з п. 2.3 договору обсяги електричної енергії, що продаються та купуються за цим договором, можуть бути використані для власного споживання покупця або компенсації технологічних витрат або безпосереднього продажу та/або постачання кінцевому споживачу, в тому числі, шляхом її продажу іншим електропостачальникам за двосторонніми договорами для безпосереднього продажу та/або постачання кінцевому споживачу.

Також п. 2.4 договору передбачено, що у випадку продажу покупцем електричної енергії, купленої за цим договором, на ринку "на добу наперед" та/або за двосторонніми договорами не для безпосереднього продажу та/або постачання кінцевому споживачу, продавець залишає за собою право призупинити відпуск електричної енергії за цим договором та стягнути суму штрафу, яка буде відповідати розміру гарантійного внеску за порушення умов цього договору.

Згідно з п. 3.6 договору право власності та ризик втрати електричної енергії переходить від продавця до покупця після закриття воріт для реєстрації ДД (10:00 за один день до Торгового дня, Доби постачання, д-1) на електронній платформі ОСП.

Відповідно до п. 3.8 договору покупець зобов`язався здійснювати реалізацію купленої за цим договором електричної енергії згідно з вимогами Закону України "Про ринок електричної енергії", законодавства України про захист економічної конкуренції та ліцензійних умов для відповідної господарської діяльності, не допускаючи спотворення та маніпулювання цінами на ринку електричної енергії, а також здійснювати інші неправомірні погоджені дії, спрямовані на усунення/обмеження доступу до нього продавця. Покупець зобов`язався здійснювати купівлю електричної енергії за цим договором для власного споживання або компенсації технологічних витрат або безпосереднього продажу та/або постачання кінцевому споживачу, в тому числі, шляхом її продажу іншим електропостачальникам за двосторонніми договорами для безпосереднього продажу та/або постачання кінцевому споживачу.

Відповідно до п. 3.10 договору на покупця покладено обов`язок протягом 3-х робочих днів після завершення Періоду постачання надавати продавцю електронним листом з накладенням КЕП керівника (уповноваженої особи) на електрону пошту, вказану в розділі 14 договору, інформацію щодо використання електричної енергії, придбаної за цим договором, за формою, наведеною в додатку 2 до цього договору.

Згідно з п. 6.6 договору про порушення покупцем умов договору, що зумовлюють виникнення у покупця зобов`язань щодо сплати штрафу, продавець направляє покупцю повідомлення в електронному та письмовому вигляді на поштову та електронну адресу, вказані покупцем у розділі 14 договору. Дата надсилання/отримання повідомлення не впливає на строки виникнення зобов`язань, що визначені п. 6.5 договору.

Відповідно до пункту 6.7 договору у випадку незгоди покупця із сумою та/або розрахунком штрафу, що визначені продавцем у повідомленні, сторони діють у наступному порядку: покупець оплачує суму штрафу, що визначена у відповідному повідомленні, та, після цього, звертається до продавця з метою врегулювання розбіжностей щодо розрахованої продавцем суми штрафу.

У випадку ненадання або надання недостовірної інформації покупцем, відповідно до п. 3.10 цього договору, покупець зобов`язаний сплатити продавцю штраф у розмірі гарантійного внеску за цим договором (п. 6.8 договору).

Одночасно з укладенням договору, сторони підписали додаток №2 до договору (у редакції, запропонованій продавцем) в якому має бути відображений напрямок та обсяг проданої/поставленої покупцем електричної енергії.

На виконання п. 3.10 договору позивач направив відповідачу 1 лист за вих. №204 від 02.02.2021 та інформацію згідно з визначною додатком 2 до договору формою щодо використання електричної енергії, придбаної за період з 01.01.2021 до 31.01.2021.

11.03.2021 відповідач 1 направив позивачу претензію за вих. №50-07/486 в якій зазначив, що позивач порушив пункти 2.3, 2.4 та абзац 2 пункту 3.8 спірного договору, у зв`язку з чим відповідач 1 вимагає від позивача сплатити штраф у розмірі 60 802 000,00 грн.

Одночасно з цим відповідач 1 вказав на можливість призупинити продаж позивачеві електроенергії за спірним договором.

18.03.2021 позивач направив відповідачу 1 відповідь на претензію, в якій не погодився із порушенням ним зобов`язань згідно п. 2.3 та 2.4 договору. При цьому, звернув увагу на те, що наведена відповідачем 1 форма надання інформації - додаток №2 до спірного договору - не містить необхідної графи про обсяг проданої/поставленої електричної енергії за двосторонніми договорами електропостачальнику для безпосереднього продажу та/або постачання кінцевому споживачу, що, в свою чергу, унеможливлює надання позивачем інформації, яка б відображала дійсний обсяг та напрямок продажу.

Одночасно позивач проінформував відповідача 1, що здійснив перепродаж електричної енергії електропостачальникам за двосторонніми договорами для безпосереднього продажу та/або постачання кінцевому споживачу.

13.07.2021 відповідач 1 направив позивачу лист за вих. №50-07/1468, яким просив у термін до 23.07.2021 надати документальне підтвердження продажу позивачем обсягу купленої відповідно до спірного договору електричної енергії за період з 01.01.2021 до 31.01.2021 за двосторонніми договорами кінцевому споживачу.

Позивач вважає, що такі дії відповідача 1 є незаконними, а пункти 2.2, 2.3, 2.4, абз. 2 п. 3.8, пункти 3.10, 6.7, 6.8 договору - несправедливими та непропорційними, такими, що порушують баланс інтересів сторін, звужують права позивача та протирічать нормам чинного законодавства України, а отже підлягають визнанню недійсними в судовому порядку.

Окрім того, позивач вказує, що оскільки до складу Аукціонного комітету входить представник Антимонопольного комітету України, і за його участю здійснюється моніторинг за проведенням аукціонів, відповідач 2 не міг не знати про згадувані порушення законодавства, а тому позивач вважає, що відповідач 2 не вжив заходів, передбачених законодавством, а тому в його діях наявна неправомірна бездіяльність.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Закон України "Про ринок електричної енергії" визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Учасник ринку електричної енергії - виробник, електропостачальник, трейдер, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець та споживач, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії у порядку, передбаченому цим Законом (ст. 1 ЗУ "Про ринок електричної енергії").

Трейдер суб`єкт господарювання, що здійснює купівлю електричної енергії виключно з метою її перепродажу, крім продажу за договором постачання електричної енергії споживачу.

Зважаючи на значні обсяги виробництва електричної енергії, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" займає монопольне становище на ринку електричної енергії України у розумінні ст. 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції", є учасником ринку електричної енергії та її виробником.

Таким чином, позивач та ДП "НАЕК "Енергоатом" є учасниками ринку електричної енергії.

Частина 2 ст. 54 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлює, що трейдери здійснюють купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку електричної енергії, крім її продажу за договором постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України "Про ринок електричної енергії" трейдери мають право купувати та продавати електричну енергію на ринку електричної енергії, здійснювати експорт-імпорт електричної енергії за вільними цінами, вільно обирати контрагента за двостороннім договором.

Частина 1 ст. 3 Закону передбачає, що ринок електричної енергії функціонує на конкурентних засадах, крім діяльності суб`єктів природних монополій, до яких відноситься відповідач 1, з обмеженнями, встановленими цим законом.

Пункти 9, 10, 13 ч. 2 ст. 3 Закону визначають, що функціонування ринку електричної енергії здійснюється на принципах добросовісної конкуренції, рівності прав на продаж та купівлю електричної енергії, недискримінаційної участі на ринку електричної енергії.

Частина 12 ст. 2 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлює, що дія принципів пропорційності, прозорості і недискримінації поширюється також на учасників ринку електричної енергії.

При цьому, під принципом недискримінації, розуміється те, що рішення, дії, бездіяльність як суб`єктів владних повноважень, так і учасників ринку електричної енергії не можуть призводити до юридичного або фактичного обсягу прав та обов`язків особи, який є відмінним від обсягу прав та обов`язків інших осіб у подібних ситуаціях, якщо лише така відмінність не є необхідною та мінімально достатньою для задоволення загальносуспільного інтересу.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії", учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Договорами, які укладаються для забезпечення функціонування ринку електричної енергії, в тому числі, є двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії (двосторонній договір), договір про купівлю-продаж електричної енергії на ринку "на добу наперед", договір про купівлю-продаж електричної енергії на внутрішньодобовому ринку, договір про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом, та багато інших.

Розділ XIV Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачає функціонування в Україні наступних сегментів ринку електричної енергії, на яких може відбуватися купівля-продаж електричної енергії: ринок двосторонніх договорів, ринок "на добу наперед", внутрішньодобовий ринок, балансуючий ринок.

Як встановлено судом, на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська енергетична біржа" з`явилася інформація про проведення 21.12.2020 аукціону з продажу електричної енергії відповідачем 1. Наведена обставина не заперечується сторонами.

Одночасно на вказаному сайті організатором електронного аукціону був оприлюднений договір купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів в редакції, запропонованій відповідачем 1.

21.12.2020 на аукціонній платформі Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська енергетична біржа" в розділі Ринки енергоресурсів/Електронні аукціони з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами в Програмному продукті "Біржова електронна торгова система" у версії "Electric Power" відбувся електронний аукціон №ЕР-211220-15 з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами, у якому приймав участь позивач.

Як вбачається з умов аукціону, укладення договору купівлі-продажу електричної енергії мало відбутися не пізніше 22 години наступного дня (22.12.2020).

Підписання договору відбувається накладенням КЕП уповноважених осіб на договір, оприлюднений на сайті, у PDF форматі.

Як уже зазначалося, за результатами проведеного електронного аукціону, 22.12.2020 між позивачем (покупець) та відповідачем 1 (продавець) був підписаний спірний договір.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 66 Закону України "Про ринок електричної енергії", купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець та споживачі. Учасники ринку мають право вільно обирати контрагентів за двосторонніми договорами, укладати ці договори у довільній формі та на умовах, що визначаються за домовленістю сторін з урахуванням таких обмежень: виробники мають право продавати електричну енергію за двосторонніми договорами, крім обсягів, які відповідно до норм цього Закону підлягають обов`язковому продажу на ринку "на добу наперед"; учасники ринку мають право продавати імпортовану електричну енергію за двосторонніми договорами, крім обсягів, які відповідно до норм цього Закону підлягають обо`язковому продажу на ринку "на добу наперед"; оператор системи передачі та оператори систем розподілу не мають права продавати електричну енергію за двосторонніми договорами; оператор системи передачі та оператори систем розподілу мають право купувати електричну енергію за двосторонніми договорами з метою компенсації технологічних витрат електричної енергії на її передачу та розподіл електричними мережами відповідно, крім обсягів, які з цією метою відповідно до норм цього Закону підлягають обов`язковій купівлі на ринку "на добу наперед"; виробники, що здійснюють виробництво електричної енергії на гідроакумулюючих станціях, мають право купувати електричну енергію за двосторонніми договорами з метою покриття технологічних потреб гідроакумулюючих станцій, крім обсягів, які з цією метою відповідно до норм цього Закону підлягають обов`язковій купівлі на ринку "на добу наперед"; виробники електричної енергії - державні підприємства, а також господарські товариства, частка держави у статутному капіталі яких становить 50 відсотків та більше, господарські товариства, у статутному капіталі яких 50 відсотків та більше акцій (часток, паїв) належать іншим господарським товариствам, акціонером яких є держава і володіє в них контрольним пакетом акцій, дочірні підприємства, представництва та філії таких підприємств і товариств, комунальні унітарні підприємства, юридичні особи, у статутному капіталі яких 50 відсотків та більше акцій (часток) належить комунальному підприємству або територіальній громаді, а також дочірні підприємства таких підприємств або юридичних осіб здійснюють продаж електричної енергії за двосторонніми договорами на електронних аукціонах, порядок проведення яких затверджується Кабінетом Міністрів України; гарантований покупець здійснює продаж електричної енергії за двосторонніми договорами на електронних аукціонах, порядок проведення яких затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідний двосторонній договір має встановлювати: предмет договору; ціну електричної енергії, визначену у грошових одиницях; обсяг електричної енергії та графіки погодинного обсягу купівлі-продажу електричної енергії; строки та порядок постачання електричної енергії; порядок повідомлення про договірні обсяги купівлі-продажу електричної енергії за укладеним двостороннім договором; порядок та форму розрахунків; строки та порядок оформлення актів приймання-передачі обсягів купівлі-продажу електричної енергії; права, обов`язки та відповідальність сторін; строк дії договору.

Проаналізувавши положення вказаного Закону, суд погоджується із тим, що жодних обмежувальних умов для таких двосторонніх договорів, які б давали право обмежувати продавцю або визначають покупцю електричної енергії порядок/напрямок її подальшої реалізації, забороняли покупцю вільно розпоряджатися придбаною електричною енергією, зобов`язували звітувати виробнику щодо обсягу проданої електричної енергії, тощо) Закон України "Про ринок електричної енергії", не містить.

Крім того, на виконання вказаного Закону постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №499 затверджено Порядок проведення електронних аукціонів з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами (далі Порядок), який визначає механізм організації та проведення електронних аукціонів з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами виробниками електричної енергії державними підприємствами, частка держави у статутному капіталі яких становить 50 відсотків та більше, представництвами та філіями таких підприємств (п. 1 порядку).

Відповідно до пунктів 6, 7 Порядку з метою здійснення моніторингу за проведенням аукціонів щодо дотримання учасниками аукціону та організатором аукціону регламенту аукціону, а також з метою виявлення та запобігання проявам недобросовісної конкуренції і забезпечення відповідності порядку організації та проведення аукціонів вимогам ринку електричної енергії Міненерго утворює аукціонний комітет з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами на аукціонах (аукціонний комітет), до складу якого входять три представники Міненерго, два представники Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, два представники Мінекономіки, представник Антимонопольного комітету ( з правом дорадчого голосу).

Відповідно до п.п. 6 п. 8 Порядку, Аукціонний комітет затверджує Примірну форму договорів купівлі-продажу.

Окрім цього, Аукціонний комітет погоджує регламент аукціону, розроблений організатором аукціону, здійснює моніторинг за проведенням аукціонів щодо дотримання учасниками аукціону та організатором аукціону регламенту аукціону.

Проаналізувавши зміст Порядку проведення електронних аукціонів з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами, судом не встановлено певних особливих вимог до умов двосторонніх договорів купівлі-продажу електричної енергії.

Пункт 2.8 Регламенту аукціону також визначає, що примірна форма двостороннього договору купівлі-продажу електричної енергії затверджується Аукціонним комітетом.

25.06.2019 відбулося засідання Аукціонного комітету, на якому була затверджена Примірна форма договору купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів та погоджено Регламент організації та проведення електронного аукціону з продажу електричної енергії на Товарній біржі "Українська енергетична біржа".

Зі змісту затвердженої Аукціонним комітетом Примірної форми договору купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів, вбачається, що такі примірні договори не встановлюють жодних обмежувальних умов, які, наприклад, визначають покупцю електричної енергії - трейдеру - напрямок її подальшої реалізації, забороняють вільно розпоряджатися придбаною електричною енергією, тощо.

Частина 2 ст. 179 Господарського Кодексу України передбачає, що Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади, державні органи та органи державної влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Згідно із ч. 4 ст. 179 Господарського Кодексу України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим державним органом або органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Частина 7 ст. 179 Цивільного Кодексу України встановлює, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частина 1 ст. 11 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначає, що суб`єктам господарювання, відносини яких регулюються цим Законом, згідно із Законом України "Про захист економічної конкуренції" забороняється зловживати монопольним (домінуючим) становищем у будь-якій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції", монопольним (домінуючим) вважається становище суб`єкта господарювання, частка якого на ринку товару перевищує 35 відсотків.

Стаття 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зазначає, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку. Зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається: обумовлення укладання угод прийняттям суб`єктом господарювання додаткових зобов`язань, які за своєю природою або згідно з торговими та іншими чесними звичаями у підприємницькій діяльності не стосуються предмета договору; суттєве обмеження конкурентоспроможності інших суб`єктів господарювання на ринку без об`єктивно виправданих на те причин; створення перешкод доступу на ринок (виходу з ринку) чи усунення з ринку продавців, покупців, інших суб`єктів господарювання. Зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Стаття 13 Цивільного кодексу України визначає, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Аналогічні положення закріплені у ст. 5 Господарського кодексу України, згідно якою конституційні основи правового господарського порядку в Україні становлять непорушність права приватної власності, забезпечення державою захисту конкуренції у підприємницькій діяльності, недопущення зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірного обмеження конкуренції та недобросовісної конкуренції. Суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Господарського кодексу України, держава підтримує конкуренцію як змагання між суб`єктами господарювання, що забезпечує завдяки їх власним досягненням здобуття ними певних економічних переваг, внаслідок чого споживачі та суб`єкти господарювання отримують можливість вибору необхідного товару і при цьому окремі суб`єкти господарювання не визначають умов реалізації товару на ринку.

ТОВ "Ле Трейдінг Україна" є господарським товариством, яке має на меті одержання прибутку.

Згідно зі статтею 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно ст. 29 Господарського кодексу України зловживанням монопольним становищем вважається нав`язування таких умов договору, які ставлять контрагентів у нерівне становище, або додаткових умов, що не стосуються предмета договору, включаючи нав`язування товару, не потрібного контрагенту; інші дії, вчинені з метою створення перешкод доступу на ринок (виходу з ринку) суб`єктів господарювання;

Неправомірними угодами між суб`єктами господарювання визнаються угоди або погоджені дії, спрямовані на усунення з ринку або обмеження доступу до нього продавців, покупців, інших суб`єктів господарювання (ст. 30 Господарського кодексу України).

Тож, чинне законодавство забороняє відповідачу 1 будь-яким чином обмежувати, звужувати, ущемляти права та створювати будь-які перешкоди для господарської діяльності позивача.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Придбана за спірним договором електрична енергія є власністю позивача відповідно до п. 3.6 оспорюваного договору.

Згідно із ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частина 1 ст. 321 Цивільного кодексу України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом пункту 6.1.1. статуту відповідача 1 (в редакції, що діяла на момент укладення договору) останньому заборонено визначати умови господарських взаємовідносин, які суперечать законодавству.

З наведеного випливає, що чинним законодавством гарантовано позивачу право вільно, на власний розсуд, розпоряджатися своєю власністю, в той час як відповідачу 1 заборонено будь-яким чином обмежувати позивача у розпорядженні своєю власністю.

Щодо посилань відповідача 1 на те, що чинним законодавством України продавцю електричної енергії надається право самостійно визначати власну торгівельну стратегію, виходячи з власної моделі фінансово-господарської діяльності та умов, що складаються на ринку електричної енергії, суд зазначає, що відповідач 1, як учасник ринку, який займає монопольне становище на ринку, має здійснювати продаж електричної енергії відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", Регламенту аукціону, Примірного договору, затвердженого Аукціонним комітетом, на прозорих, конкурентних та недискримінаційних умовах.

Судом встановлено, що на момент укладення спірного договору, жодним нормативним актом не було передбачено права продавця обмежувати право покупця щодо розпорядження своєю власністю.

Також, враховуючи обмеженість часу, відсутність повноважних на це осіб та технічної неможливості внести зміни до договору, позивач підписав запропоновану відповідачем 1 та розміщену на сайті редакцію договору.

Наведені обставини відповідачем 1 не спростовані. Належних та допустимих доказів, які б спростовували вказані обстави суду не надано.

Твердження відповідача 1 про те, що умови спірного договору відповідають вимогам до діяльності трейдерів, що передбачені Ліцензійними умовами господарської діяльності з перепродажу електричної енергії, які затверджені постановою НКРЕКП №1468 від 27.12.2017 суд визнає необґрунтованим, оскільки частиною 2 статті 54 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що трейдери здійснюють купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку електричної енергії, крім її продажу за договором постачання електричної енергії споживачу.

Щодо посилання відповідача 1 на доповнення пункту 9 розділу XVII Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про ринок електричної енергії" Законом №1639-ІХ від 14.07.2021, суд відзначає, що вказаний Закон встановлює тимчасове обмеження виключно на два місяці з 1 вересня 2021 року до 1 листопада 2021 року загального обсягу продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" у 10% та був прийнятий вже після закінчення строку дії спірного договору, а отже не може бути застосований судом в межах даного спору.

Стосовно заперечень відповідача 1 про те, що у разі незгоди з умовами договору позивач міг не приймати участі в аукціоні від 21.12.2020, суд зазначає, що позивач є господарським товариством, яке має на меті отримання прибутку та здійснює свою діяльність на свій вибір та ризик.

Частиною 1 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 203 Цивільного кодексу України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Також, частина 3 цієї статті передбачає, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 217 Цивільного кодексу України передбачена можливість визнання недійсними окремих частин договору.

За змістом ст. 199 Господарського Кодексу України, виконання господарського зобов`язання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Зі змісту пункту 2.2. договору вбачається, що позивачу заборонено здійснювати подальшу продаж придбаної ним електричної енергії на ринку "на добу наперед".

Відповідач 1 обмежує право позивача щодо розпорядження своєю власністю електричною енергією, яку він придбав та власником якої він став відповідно до умов договору, оскільки фактично виключає з ринку електричної енергії такий сегмент ринку, як ринок "на добу наперед", що, в свою чергу, суперечить Закону України "Про ринок електричної енергії" та негативно впливає на господарську діяльність підприємства.

Пункт 2.3 та абзац 2 пункту 3.8 договору обмежує використання та розпорядження позивачем своєю власністю - електричною енергією, отриманою за спірним договором, оскільки, як випливає зі змісту оспорюваних пунктів, обсяги електричної енергії, що продаються та купуються за цим договором, можуть бути використані лише для власного споживання позивача або компенсації технологічних витрат або безпосереднього продажу та/або постачання кінцевому споживачу, в тому числі, шляхом її продажу іншим електропостачальникам за двосторонніми договорами для безпосереднього продажу та/або постачання кінцевому споживачу, в той час як позивач здійснює трейдерську діяльність і чинне законодавство прямо забороняє йому здійснювати продаж електричної енергії кінцевому споживачу.

Таким чином, суд вважає, що спірні умови договору суперечать ч. 1 ст. 3, п. 9, 10, 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про ринок електричної енергії", ч. 2 ст. 54, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 55 Закону України "Про ринок електричної енергії", ст. ст. 13, 20 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ст. 13, 319, ч. 1 ст. 321, ст. 655 Цивільного кодексу України, ст. 5, ч. 1 ст. 25, ст. 29, 30, 42 Господарського кодексу України, ст. 41 Конституції України, є дискримінаційними по відношенню до позивача, звужують його право щодо розпорядження своєю власністю, порушують баланс інтересів сторін та є втручанням у господарську діяльність підприємства позивача, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Пунктами 2.4, 6.7, 6.8 договору визначена відповідальність позивача за порушення п. 2.2, 2.3, абзац 2 п. 3.8 та п. 3.10 спірного договору.

Зокрема, пункт 2.4. договору передбачає, що за продаж покупцем електричної енергії на такому сегменті ринку як ринок "на добу наперед" та/або за двосторонніми договорами не для безпосереднього продажу та/або постачання кінцевому споживчу відповідач 1 залишає за собою право призупинити відпуск електричної енергії та стягнути з позивача суму штрафу, яка буде відповідати розміру гарантійного внеску.

В свою чергу, пункт 6.7. договору визначає яким чином та в якому порядку відбувається стягнення з позивача такого штрафу: спочатку позивач зобов`язаний оплатити суму нарахованого штрафу, а лише після цього може звернутися до відповідача 1 з метою врегулювання розбіжностей щодо розрахованої суми штрафу, що є дискримінаційною умовою за своєю суттю, протирічить діловим звичаям та зворотам та суперечить законодавству.

Щодо пунктів 3.10, 6.8 договору, то зі змісту цих пунктів випливає, що вони безпосередньо пов`язані із зазначеними вище незаконними пунктами 2.2, 2.3, 2.4, 6.7 абзацу 2 пункту 3.8 договору, та між ними існує причинно-наслідковий зв`язок.

Так, для здійснення контролю за тим, що придбана позивачем електрична енергія використовується ним відповідно до обмежень, встановлених пунктами 2.2, 2.3, абзацу 2 пункту 3.8 договору, відповідач 1 передбачив у договорі пункти 3.10 та 6.8, які зобов`язують позивача подавати звіти щодо використання електричної енергії, придбаної за договором.

Зокрема, пункт 3.10 договору визначає порядок і форму такого звітування, а пункт 6.8. договору визначає штрафні санкції для позивача за порушення порядку такого звітування.

Разом з тим, чинним законодавством України не передбачено обов`язку для покупця подання звітів виробнику електричної енергії після її купівлі та набуття власності.

Як випливає зі змісту ст. 54, 55 Закону України "Про ринок електричної енергії", ст. 41 Конституції України, ст. 319, 321 Цивільного кодексу України позивач має право вільно, на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю електричною енергією, а тому будь-які обмеження або зобов`язання зі сторони відповідача 1 в цій частині є незаконними.

Підсумовуючи вищезазначене, а також враховуючи, що суд дійшов висновку про недійсність пунктів п. 2.2, 2.3 абз. 2 п. 3.8, п. 3.10 договору, в той час як пункти 2.4, 6.7, 6.8 договору визначають відповідальність за їх порушення, тобто є похідними, а тому позовні вимоги про визнання їх недійсними підлягають задоволенню.

Щодо вимог до Антимонопольного комітету України, суд дійшов висновку, що вимоги є безпідставними та необґрунтованими, процедура оскарження дій відповідача 2 позивачем не дотримана, а тому вимоги до Антимонопольного комітету України задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки судом встановлено порушення відповідачем 1 прав позивача, витрати по сплаті судового збору в частині задоволених вимог покладаються на відповідача 1.

Керуючись ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ле Трейдінг Україна" задовольнити частково.

2. Визнати недійсними пункти 2.2, 2.3, 2.4, абзац 2 пункту 3.8, пункти 3.10, 6.7, 6.8 договору №65-150-SD-20-00194 від 22.12.2020, який укладено між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ле Трейдінг Україна".

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, код ЄДРПОУ ВП 42041573) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ле Трейдінг Україна" (01010, м. Київ, провулок Хрестовий, буд. 2, офіс 404, ) 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 29.12.2021.

Суддя Н.І. Зеленіна