ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2021 р. Справа №914/71/21

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Матущака О.І.,

Якімець Г.Г.,

без повідомлення учасників справи

розглянув апеляційну скаргу акціонерного товариства Кредобанк за № 04-34053/21 від 18.10.2021

на рішення Господарського суду Львівської області від 17.09.2021, суддя Стороженко О.Ф., м. Львів, повний текст рішення складено 22.09.2021

за позовом акціонерного товариства Кредобанк, м.Львів

до відповідача приватного підприємства виробничо-комерційна фірма ЛЕАНДРА, м.Львів

про стягнення суми,

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог.

У грудні 2020 року акціонерне товариство Кредобанк (далі по тексту АТ «Кредобанк») звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до приватного підприємства виробничо-комерційна фірма ЛЕАНДРА (далі по тексту ПП ВКФ «ЛЕАНДРА») про стягнення 65 340,49 грн. попередньої оплати за договором № 2705-20/2 від 10.08.2020., у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань.

Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача вартість демонтажу стійки рецепції в розмірі 1750,00 грн. та 3 084,48 грн. неустойки за прострочення строків поставки продукції.

Правовою підставою позову позивач зазначає ст. ст. 15, 16, 526, 549, 610-612, 629, 662, 673, 690, 693, 712 Цивільного кодексу України та ст. ст. 193, 216, 230, 265, 268 Господарського кодексу України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.09.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю із-за безпідставності позовних вимог.

Окрім того, позивач не надав можливості відповідачу реалізувати право на заміну продукції належної якості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог, в зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що всупереч умовам договору відповідач не поставив продукцію відвовідно до умов договору та специфікації як невід`ємної частини договору. Актом про невідповідность поставленої продукції умовам договору підтверджено неналежне виконання відповідачемзобов`язань. Окрім того цей акт є доказом істотних порушень щодо асортименту та якості поставленого товару.

Одночасно місцевим господарським судом не враховано правових позицій Верховного Суду в подібних правовідносинах.

Узагальнені доводи та заперечення відповідача.

Відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін. Доводи відзиву на апеляційну скаргу кореспондуються з доводами викладеними у рішенні місцевого господарського суду.

На адресу апеляційного суду від позивача (апелянта) надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, послався на положення ст.ст. 2, 8, 11, 13-16, 42, 46, 56, 170, 252, 270 ГПК України.

Відповідно до ч.10 ст.270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 8 ГПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з абз.2 ч.10 ст.270 ГПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Зважаючи на предмет спору, докази, що містяться у матеріалах справи, суд прийшов до висноку про відсутність обставин для розгляду апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи і заперечення, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Апеляційний суд встановив, що предметом позову в цій справі є матеріально-правова вимога АТ «Кредобанк» до ПП ВКФ «ЛЕАНДРА» про стягнення 70 174,97 грн, з яких: 65 340,49 грн., де 50 % попередня оплата за умовами договору, 3 084,48 грн. неустойки за поставку товару неналежної якості та 1 750,00 грн. витрат здійснених у зв`язку з демонтажем поставленого товару.

Підставою позову позивач зазначає обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно з статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Виходячи з умов договору, судом кваліфіковано правовідносини сторін як договір поставки. За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

10.08.2020 між ПП ВКФ «ЛЕАНДРА» (постачальник) та АТ «Кредобанк» (покупець) укладено договір поставки за № 2705-20/2 (а.с. 6-8), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується розробити макет продукції, погодити його із покупцем та у відповідності до погодженого макета виготовити, здійснити поставку та монтаж і передати у власність покупцю, а покупець прийняти й оплатити продукцію в повному розмірі на умовах та в порядку, визначених цим договором та специфікацією (додатком № 1) до цього договору, яка є невід`ємною частиною договору (п. 1.1 договору).

Поставка продукції здійснюється постачальником за адресою покупця: м. Львів, вул. Сахарова, 78а (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору постачальник зобов`язаний здійснити розробку макету продукції, його погодження із покупцем, виготовлення, поставку та монтаж продукції, що обумовлена цим договором та специфікацією до договору протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати перерахування покупцем суми авансу (передоплати) відповідно до п. 5.2 цього договору.

Згідно з п. 5.2 договору протягом 5 (п`яти) банківських днів після підписання цього договору покупець проводить на користь постачальника передоплату за поставку продукції в розмірі 50 % від суми, зазначеної в специфікації, згідно виставленого постачальником рахунку.

Згідно з частиною 1 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором,- у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

На виконання умов укладеного договору, позивач здійснив попередню оплату в розмірі 50% від вартості товару, що підтверджено меморіальним ордером за № 43159784 від 17.08.2020 на користь ПП ВКФ «ЛЕАНДРА» в сумі 65340,49 грн. з призначенням платежу: 50% аванс за виготовлення стійки рецепції (а.с. 10).

Відповідно до специфікації (додаток № 1 до договору поставки за № 2705-20/2 від 10.08.2020 (а.с. 9) сторонами узгоджено розробку макету стійки рецепції. Одночасно зазначено вимоги до стійки рецепції, а саме: колір стійки рецепції білий глянсовий, форма обтікання П-подібний еліпс, 3D конструкція, матеріал основи стійки (стола, тумби, шухляди, надставки) ДСП Німфея Альба, PVMAAG 22/2. Матеріал оздоблення штучний акриловий камінь, литий у формі еліпсу обтічної форми, виробник TriSTone GRANDEX/TriSTone D-315 Spacemen Food, розміри стійки рецепсії: висота 1050 мм., глибина 1000 мм, ширина 2900 мм (можливе відхилення розмірів не більше 5%). Вартість стійки рецепції 128 700,00 грн.

09.11.2020 позивачем за участю кваліфікованого спеціаліста фізичної особи-підприємця Ковалишина В.І. складено акт про невідповідність поставленої продукції умовам договору та специфікації, про фактичну якість і комплектність отриманої продукції (а.с. 35). Відповідно до вказаного акту встановлено, що за умовами договору та специфікації до нього, колір використовуваного матеріалу акрилового штучного каменю вказаний як білий глянсовий. Відповідно до цієї умови фірма виробник мала б використати для виготовлення камінь з кольорової гамми типу уніколор Декор (U) уні, типу Tristone Модерн-104 Pure White або аналог. Натомість представлений колір не відповідає вимогам зазначеним у договорі та специфікації, так як містить вкраплення, які характерні для декору типу F (фантазійні). Також виробник не врахував особливостей засобу для склеювання частин конструкції, використавши клеєву продукцію не білого чи прозорого кольору, а темного відтінку, який при фінішному шліфуванні став видимий, через різницю кольорів між клеєм і матеріалом. В інших місцях (передня частина) використано клей білого кольору, але так як сам камінь не був білого кольору типу уніколор Декор (U) уні, полоси з його нанесенням також проглядаються в готовому виробі, що вказує на істотні порушення вимог щодо якості продукції.

Згідно договору та специфікації повинна витримуватись форма обтікання П-подібний еліпс, 3D конструкція. П-подібний еліпс виготовляється згідно форми вже готового виробу, який має передню частину і переходить у дві бокові приставки, які завершують дану конструкцію готового виробу у вигляді літери П, чого не було дотримано виробником при виговленні цього виробу, що в свою чергу свідчить про істотне порушення форми продукції, які не можна усунути шляхом виправлення.

3D конструкція вказана у специфікації до договору передбачає вигин каменю при виготовлені у трьох вимірній проекції (по осі x, y, z). При виготовленні даного виробу, цього не враховано, а саме при виготовленні правої та лівої частин стійки рецепції, не надаючи форму листам каменю у всіх трьох проекціях, чим істотно порушено заявлені вимоги в договорі та специфікації до договору.

Суд встановив, що відповідно до вказаного акту конструкція меблевого виробу- стійки рецепції, не відповідає умовам договору та специфікації до договору з огляду на виявлені недоліки, які не можутьбути усунені, що свідчить про істотні порушення вимог щодо якості продукції.

У відповідності до вимог ч.1 ст.672 ЦК України, якщо продавець передав товар в асортименті, що не відповідає умовам договору купівлі-продажу, покупець має право відмовитися від його прийняття та оплати, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

За змістом ч.1, ч.3 ст.673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису.

При умові передання товару неналежної якості наступають правові наслідки передбачені ч.2 ст. 678 ЦК України, за змістом якої, в разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право, в тому числі відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з претензією за № 15-42139/20 від 11.11.2020 (а.с. 12) відповідно до якої зазначив про неможливість усунення недоліків продукції та просив повернути авансовий платіж у розмірі 65 340,49 грн., та неустойку - 856,80 грн. за прострочення строків поставки продукції.

У відповідь на претензію відповідач листом від 25.11.2020 за № 1/11 повідомив позивача, що макет продукції сторонами погоджено, посилання на виявлені недоліки є безпідставними. Відповідно до п. 1.1 договору ПП ВКФ «ЛЕАНДРА» не здійснило монтаж стійки рецепції, а тому з метою завершення виконання умов договору, відповідач просив допустити в приміщення позивача працівників ПП ВКФ «ЛЕАНДРА».

Згідно з п. 6.4 договору продукція вважається переданою постачальником і прийнятою покупцем після підписання акту про прийняття - передання продукції або видаткових накладних при умові її відповідності до: за якістю та комплектністю державних стандартів, технічних умов, технічної та експлуатаційної документації; за кількістю даних з асортименту та кількості, що наведені в специфікації та п. 6.5 договору покупець вправі не підписувати видаткову накладну та/або акт про прийняття-передання продукції та не приймати у свою власність продукцію у випадку, якщо настане хоча б один із наступних випадків:

- у випадку, якщо покупцю поставлена не та продукція, яка визначена умовами цього договору та специфікації до договору;

- у випадку, якщо поставлена продукція чи її частина не відповідатиме умовам щодо якості, які визначені цим договором та специфікацією до договору;

- у випадку, якщо поставлена продукція чи її частина не відповідатиме умовам щодо найменування (асортименту) комплектності та/або кількості, які визначені у специфікації до договору;

- у випадку виявлення дефектів продукції, в тому числі пошкоджень продукції, завданих при доставці продукції.

У цьому випадку постачальник зобов`язаний протягом п`яти днів замінити її на відповідну продукцію належної якості, кількості або на іншу продукцію

Таким чином, позивач надав докази щодо порушення вимог асортименту продукції. недоліків поставленої продукції (стійки рецепції), що є істотними, та її невідповідності умовам договору (специфікації), а тому вправі був її не приймати, не підписувати акт приймання та відповідно повідомив відповідача про свою відмову від прийняття продукції неналежної якості і асортименту.

Питання погордження чи непогодження макету продукції, в даному випадку, не має значення, оскільки згідно вимог ч.1, ч.3 ст.673 ЦК України У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. отже законодавець передбачив альтернативу. В цій справі сторони погодили опис продукції в договоріта специфікації.

У відповідності до вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач доказів на спростування того, що ним поставлено продукцію, яка б відповідала умовам договору та специфікації суду не надано, а заперечення його щодо погодження саме такого макету як ним поставленого, не відповідає наявним доказам і встановленим обставинам по справі.

Пояснення відповідача зазначені в листі за № 1/11 від 25.11.2020 про те, що позивач не надав можливості усунути недоліки, не заперечує права позивача на відмову від подальшого виконання зобов`язань і це право гарантовано законом та умовами договору.

Посилання відповідача на те, що ПП ВКФ «ЛЕАНДРА» просило допустити своїх працівників з метою завершення монтажу є необґрунтованими, оскільки сторонами не підписано акту про прийняття - передання продукції, а тому відповідно до п. 6.4 договору продукція (стійка рецепції) вважається не переданою. За актом про невідповідність поставленої продукції умовам договору та специфікації до договору (невід`ємної частини договору) та про фактичну якість і комплектність (асортимент) отриманої продукції вбачається, що позивач відмовився прийняти товар і це право позивача гарантується як умовами договору так і відповідає вимогам цивільного законодавства про відмову замовника прийняти продукцію у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків) так і асортименту.

Посилання відповідача на роздруківку електронної переписки (а.с. 18-30), як письмового доказу погодження макету продукції (стійки рецепції), який з його позиції, у цій відповідності і вигитовлено, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки із змісту переписки слідує, що сторони обговорювали макет, проте доказів, які б свідчили про інші домовленості, чим ті, які зазначені в специфікації до договору, де зазначався детальний опис стійки реєстрацї, і як це передбачено п. 3.1 договору, апеляційний суд не встановив.

А тому висновок місцевого суду, що позивач не допустив до монтажу стійки реєстрації, чим унеможливив виконання відповідачем умов договору, зроблений всупереч обставинам по справі та не відповідає нормам матеріального права, якими передбачено право покупця на відмову від товару неналежної якості, асортименту та вимагати повернення попередньої оплати.

За таких обставин апеляційний суд вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про безпідставність позовних вимог, а відтак про відмову в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 65 340,49 грн. попередньої оплати, відповідно неустойки за протермінування поставки продукції та вартості демонтажу неякісної продукції.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника встановлених законом негативних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку, що узгоджується з нормами статті 610 ЦК України та статті 216 ГК України.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання у погоджений сторонами в договорі строк є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 9.4 договору у випадку прострочення постачальником термінів поставки продукції (п.3.1 договору) або заміни продукції (п. 6.5 договору) постачальник сплачує покупцю неустойку в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла протягом терміну затримки поставки чи заміни продукції від суми недопоставленої продукції за кожний день прострочення.

Апеляційний суд встановив, що постачальником прострочено терміни поставки продукції, оскільки відповідач поставив продукцію (стійку рецепції) 06.11.2020 (що не заперечується сторонами), а не 16.10.2020 (10.08.2020 + 5 (п`ять банківських днів) = 17.08.2020; 17.08.2020 + 60 (шістдесят) календарних днів - 16.10.2020).

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 3084,48 грн. неустойки за період з 17.10.2020 (наступного дня після 16.10.2020, дня коли відповідач повинен був здійснити поставку та монтаж продукції) по 28.12.2020 (день подання позовної заяви).

Розрахунок неустойки позивачем проведено з врахуванням наступного:

Згідно інформації Національного банку України (Облікова ставка Національного банку (bank.gov.ua) з період з 17.10.2020 по 28.12.2020 становить 6 % річних.

Кількість днів прострочення за період з 17.10.2020 по 28.12.2020 72 дні, де 130 680,97 грн. (ціна договору) * (6%*2) / 366 днів = 42,84 грн./день42,84 грн. * 72 дні = 3 084,48 грн.

Здійснивши перерахунок нарахування неустойки за прострочення постачальником термінів поставки продукції апеляційний суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3084,48 грн. неустойки.

Щодо позовних вимог про стягнення коштів за демонтаж стійки рецепції.

Позивач звернувся до відповідача з претензією за № 15-42139/20 від 11.11.2020 (а.с. 12) відповіднодо якої зазначив про неможливість усунення недоліків продукції, просив повернути авансовий платіж та демонтувати стійку рецепції.

Суд встановив, що цих правомірних вимог відповідач не виконав, а тому позивач власними силами здійснив демонтаж, що підтверджується актом виконаних робіт по демонтажу стійки рецепції від 24.11.2020 (а.с. 37 зворот) та виставленого ФОП Ковалишиним І.В. -АТ «Кредобанк» рахунку-фактури за № 24-11/2020 від 24.11.2020 (а.с. 37) на суму 1 750,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 690 ЦК України витрати покупця у зв`язку із зберіганням товару, його реалізацією або поверненням продавцеві підлягають відшкодуванню продавцем.

З огляду на викладене позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 1750,00 грн. вартості демонтажу стійки рецепції підлягають задоволенню.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги відповідають встановленим обставинам по справі, нормам права, що регламентують характер правовідносин, що склалися між сторонами.

Згідно з ст. 277 ГПК України підставами скасування рішення суду першої інстанції, є , в тому числі неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, що є підставами для скасування судового рішення та прийняття нового про задоволення позовних вимог, відповідно і задоволення апеляційної скарги акціонерного товариства Кредобанк.

Апеляційний суд доходить до висновку про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, та вважає, що доводи апеляційної скарги відповідають встановленим обставинам по справі, а тому апеляційна скарга за № 04-34053/21 від 18.10.2021 підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду скасуванню, з прийняттям нового про задоволення позову про стягнення з приватного підприємства виробничо-комерційної фірми «ЛЕАНДРА» на користь акціонерного товариства Кредобанк 70 174,97грн., з яких 65 340,49 грн. попередньої оплати, 1750,00 грн. вартості демонтажу стійки рецепції та 3 084,48 грн. неустойки за порушення строків поставки.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України (в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд задоволив апеляційну скаргу позивача, скасував рішення першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову та прийняв в цій частині нове рішення про задоволення позову, то апеляційний суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 3 153,00 грн. судового збору на відшкодування судових витрат за подання апеляційної скарги, а також 2102,00 грн. судового збору за подання позовної заяви в суді першої інстанції, а в сього на суму 5255,00 грн.

Керуючись ст. ст. 236, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу акціонерного товариства Кредобанк за № 04-34053/21 від 18.10.2021 задоволити.

Рішення Господарського суду Львівської області від 17.09.2021 у справі №914/71/21 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов акціонерного товариства Кредобанк до приватного підприємства виробничо-комерційна фірма ЛЕАНДРА про стягнення 70 174,97 грн. задоволити.

Стягнути з приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «ЛЕАНДРА» (79069, місто Львів, вулиця Шевченка, будинок 313, ) на користь акціонерного товариства Кредобанк (79026, місто Львів, вулиця Сахарова, 78, ) 65 340,49 грн. суми попередньої оплати, 1750,00 грн. вартості демонтажу та 3 084, 48 грн. неустойки.

Стягнути з приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «ЛЕАНДРА» (79069, місто Львів, вулиця Шевченка, будинок 313, ) на користь акціонерного товариства Кредобанк (79026, місто Львів, вулиця Сахарова, 78, ) судового збору в сумі 5255,00 гривень.

Місцевому господарському суду видати накази в порядку ст. 327 ГПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя: С.М. Бойко

Судді: О.І. Матущак

Г.Г. Якімець