УХВАЛА

15 грудня 2021 року

м. Київ

Справа № 916/1748/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Губенко Н.М., Стратієнко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Коровай Л.В.;

представника позивача - Терпачової О. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Одеської області

(суддя Петров В.С.)

від 29.07.2021

та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

(головуючий - Будішевська Л.О., судді - Таран С.В., Поліщук Л.В.)

від 15.09.2021

у справі за позовом ОСОБА_1

до 1. Одеської обласної організації політичної партії "Партія Шарія";

2. Голови політичної партії "Партія Шарія" Бондаренко Ольги Олексіївни;

3. Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса);

про визнання протиправними та скасування розпоряджень, протоколів позачергової конференції та зобов`язання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:

1. У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати розпорядження голови політичної партії "Партія Шарія" (надалі - Партія) Бондаренко О.О. № 83/2021 від 11.01.2021, № 84/2021 від 26.01.2021, № 83/2020 від 01.12.2020, № 84/2020 від 08.12.2020, № 84/2020 від 07.12.2020, якими було звільнено позивача від виконання обов`язків Голови Одеської обласної організації політичної партії "Партія Шарія" (надалі - Організація Партії) та припинено його членство в партії;

- визнати протиправними та скасувати протоколи позачергової конференції Організації Партії № 01/01 від 26.01.2021, № 07/12 від 07.12.2020, № 08/12 від 08.12.2020, якими було звільнено позивача від виконання обов`язків Голови Організації Партії та припинено його членство;

- зобов`язати Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Відділ державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та громадських формувань Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести відповідні зміни до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань щодо керівника Організації Партії та зазначити керівником позивача.

2. Позов мотивовано тим, що позивача протиправно було усунено від виконання обов`язків керівника Організації Партії та виключено з членів Партії без належного обґрунтування щодо підстав, з порушенням норм Закону України "Про політичні партії в Україні", яким не передбачено виключення членів з партії на підставі розпорядження голови Партії.

3. Окрім того, позивач стверджує, що статутом не передбачено можливість проведення позачергових конференцій; його не повідомили про проведення цієї конференції; відомості про кількість членів, що брали участь (зазначено, що на конференції присутні 5 з 9 членів) не відповідає розпорядженню про скликання конференції (зазначено, що на партійному обліку в обласній організації перебувають 5 осіб); порядок денний, який зазначений в розпорядженні про скликання, не співпадає з порядком денним, зазначеним у протоколі позачергової конференції.

4. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.07.2021 провадження у справі № 916/1748/21 закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

5. Суд першої інстанції дійшов висновку, що:

- вирішення питань щодо звільнення з посади голови Організації Партії належить до внутрішньо-організаційної діяльності партії та є виключною компетенцією відповідного статутного органу, законність рішення якого не може бути перевірена в судовому порядку;

- вимога про зобов`язання внести відповідні зміни до реєстру щодо керівника Організації Партії та зазначити керівником позивача, не пов`язана з реєстрацією майна чи майнових прав, а фактично направлена на перевірку законності дій Управління державної реєстрації, тому така вимога підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

6. Суд першої інстанції враховував висновки Конституційного Суду України від 23.05.2001 № 6-рп/2001 щодо офіційного тлумачення положення абзацу четвертого статті 248-3 ЦПК України та висновки, викладені в ухвалі Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 522/1389/21.

7. Суд апеляційної інстанції погодився з такими висновками та постановою від 15.09.2021 залишив без змін ухвалу про закриття провадження у справі.

8. 11.10.2021 позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

9. Позивач скаржився на те, що він не мав доступу до суду для оскарження рішень, якими його було звільнено від виконання обов`язків Голови Організації Партії та виключено з Партії, членом якої він був, з підстав порядку скликання, проведення та правомочностей загальних зборів членів організації. Він посилався на порушення положень статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

10. Скаржник стверджує, що:

- суди неправильно застосували рішення Конституційного Суду України, що стосується тлумачення норм цивільно-процесуального законодавства у попередній редакції, а також ухвалу Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 522/1389/21, що не є правовим висновком;

- оскаржувані рішення зачіпають як права позивача щодо здійснення діяльності з управління юридичною особою як членом та керівником такої юридичної особи, так і процедуру скликання та прийняття таких рішень, що не можна вважати внутрішньостатутною діяльністю товариства;

- загальні збори реалізували свої повноваження, але грубо порушили порядок, встановлений статутом;

- у такому разі слід застосовувати висновок, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 127/21764/17 (провадження № 14-115цс20), зокрема, що "спір пов`язаний з реалізацією загальними зборами членів громадської організації права на управління юридичною особою у вигляді формування органу управління, підставою для прийняття рішення про усунення голови громадської організації від виконання обов`язків стали положення Статуту товариства, тому такий спір слід розглядати за правилами господарського судочинства".

11. 18.11.2021 Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції надіслало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому заперечує проти її доводів, посилаючись на те, що вирішення двох перших питань, які є предметом спору, є виключною компетенцією статутного органу політичної партії, тому не можуть бути предметом спору, а третя вимога відповідно до стаття 5 КАСУ має розглядатися в адміністративному суді.

12. Здійснивши розгляд касаційної скарги, дослідивши наведені у ній доводи та вимоги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіривши наявні матеріали справи, та вирішуючи питання, чи має суд компетенцію втручатись у діяльність партії з метою захисту його членів від необґрунтованих дій органів партії щодо припинення членства, та відповідно, чи має позивач оскаржувати законність рішення політичної партії щодо позивача як члена Партії та керівника голови Організації Партії, колегія суддів доходить висновку, що позивач повинен мати доступ до суду з окреслених питань, що зумовлює необхідність відступу від правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 23 березня 2021 року у справі № 761/3540/20 (провадження № 14-17цс21) шляхом її конкретизації (щодо питання виключення з членів партії) з огляду на таке.

13. У цій постанові Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи справу за позовом громадської організації (члени якої одночасно є й членами делегатами поетапного з`їзду партії) до політичної партії про визнання протиправними дій та рішень політичної партії, зробила такі висновки:

- питання щодо створення політичної партії, затвердження її найменування, символіки, програми та статуту, членства в партії, скликання і проведення з`їздів, програми з`їздів відносяться до внутрішньоорганізаційної діяльності політичної партії;

- вирішення питань, які є предметом цього спору, належить до внутрішньоорганізаційної діяльності політичної партії та є виключною компетенцією відповідного статутного органу;

- суди не належать до органів, які відповідно до цього Закону можуть здійснювати контроль за діяльністю політичних партій, у тому числі й стосовно дотримання ними вимог їх статуту, то заявлені позовні вимоги не можуть бути предметом судового розгляду;

- поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства" слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду як в порядку цивільного судочинства, так і тих спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

14. Колегія суддів враховує наведені висновки, проте вважає, що загальний висновок, що питання членства в партії відносяться до внутрішньоорганізаційної діяльності політичної партії, має бути конкретизований, що це не стосується питання припинення членства (виключення), яке може бути оскаржено до суду з підстав порушення положень статуту Партії.

15. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику ЄСПЛ як джерело права.

16. Стаття 11 Конвенції захищає право об`єднуватися у політичні партії як складову загальної свободи зборів та об`єднань.

17. Для того, щоб об`єднання підпадало під захист статті 11, воно повинне мати приватно-правовий характер. Термін "об`єднання" має автономне значення; класифікація у національному законодавстві має лише відносну цінність і є не більш ніж відправною точкою (Chassagnou і інші проти Франції [ВП], § 100; Schneider проти Люксембургу, § 70).

18. Право на свободу об`єднань не містить права стати членом певного об`єднання (дивіться Cheall проти Сполученого Королівства, рішення Комісії), а також право обіймати певну посаду в об`єднанні (Фєдотов проти Росії (ухв.), № 5140/02, 23 листопада 2004 року). Проте виключення з об`єднання може складати порушення свободи об`єднань відповідного члена, якщо воно порушує правила об`єднання, є свавільним або тягне за собою окремі труднощі для особи (Lovriж проти Хорватії, §§ 54 та 72).

19. З огляду на те, що виключення з партії може складати порушення свободи об`єднання за статтею 11 Конвенції, Верховний Суд вважає, що у даному випадку необхідно окремо розглянути питання, чи має позивач оскаржувати законність рішення політичної Партії щодо позивача як члена Партії та як керівника Організації Партії у розумінні статті 6 Конвенції.

20. Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

21. Частиною третьою статті 4 Закону України "Про політичні партії в Україні" передбачено, що втручання з боку органів державної влади та органів місцевого самоврядування або їх посадових осіб у створення і внутрішню діяльність політичних партій та їх структурних утворень забороняється, за винятком випадків, передбачених цим Законом.

22. Колегія суддів враховує, що подібне правове регулювання містить і Закон України від 22 березня 2012 року № 4572-VI "Про громадські об`єднання". Зокрема, частина третя статті 3 цього Закону визначила, що самоврядність передбачає право членів (учасників) громадського об`єднання самостійно здійснювати управління діяльністю громадського об`єднання відповідно до його мети (цілей), визначати напрями діяльності, а також невтручання органів державної влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в діяльність громадського об`єднання, крім випадків, визначених законом.

23. Незважаючи на такі положення Закону України від 22 березня 2012 року № 4572-VI "Про громадські об`єднання", Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 127/21764/17 дійшла висновку, що спір пов`язаний з реалізацією загальними зборами членів громадської організації права на управління юридичною особою у вигляді формування органу управління, підставою для прийняття рішення про усунення голови громадської організації від виконання обов`язків були положення Статуту товариства, тому його слід розглядати за правилами господарського судочинства.

24. Зважаючи на те, що відповідно до частини першої статті 314 ЦК України право на об`єднання як у політичні партії, так і громадські організації, є особистим немайновим правом на свободу об`єднання, а стаття 11 Конвенції про захист прав і основних свобод людини захищає право об`єднуватися у політичні партії як складову загальної свободи зборів та об`єднань, виключення з партії може складати порушення свободи об`єднань відповідного члена, колегія суддів вважає, що у вирішенні цього питання має застосовуватися однаковий підхід щодо можливості доступу до суду, якщо інше прямо не визначено законом, і таке відповідає критерію "необхідно у демократичному суспільстві".

25. Відповідно до статті 276 ЦК України орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення. Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням.

26. Така ситуація демонструє незбалансованість доступу до системи правосуддя в Україні, адже в порівнянні з механізмами захисту інших немайнових прав громадян України члени політичних партій не мають право на судових захист свого права.

27. Європейська комісія за демократію через право (Венеційська комісія) з 1990 року є дорадчим органом Ради Європи, який з погляду сучасного розуміння принципів європейського конституціоналізму надає висновки про відповідність їм проектів актів конституційного законодавства держав-учасниць Ради Європи, а також розробляє стандарти рекомендаційного характеру ("saft law"). Так, у пункті 32 Кодексу належної практики щодо політичних партій, що ухвалений Венеціанською Комісією на 77 пленарній сесії (Венеція, 12-13 грудня 2008 року), роз`яснено, що як внутрішня норма статут також має дуже важливу функцію встановлення дисциплінарних процедур, які можуть впливати на права членів. У випадках недотримання цих вимог чи серйозного порушення партійного регулювання можуть застосовуватися дисциплінарні заходи, найсуворішою з яких є виключення з партії. Ці заходи повинні керуватися процедурою, встановленою у статуті партії, з повагою до права на захист. Для того щоб усунути будь-яке враження сваволі, важливим елементом є існування механізму оскарження. Це служить забезпеченню необхідної узгодженості у поглядах майбутніх членів та самої партії.

28. Далекосяжна автономія політичних партій є наріжним каменем свобод зібрань та об`єднань, а також свободи вираження поглядів, що захищені Європейською Конвенцією з прав людини. Як ствердив Європейський Суд з прав людини, Конвенція вимагає, щоб втручання у здійснення цих прав було оцінене мірою того, "що необхідне демократичному суспільству". Зокрема, контроль за статутом або хартією партії повинен насамперед бути внутрішнім, тобто здійснюватись членами партії. Що стосується зовнішнього контролю, члени партії повинні мати доступ до суду у випадку, якщо вони вважають, що рішення партійного органу порушує її статут. Загалом, судовому контролю за партіями повинна надаватися перевага над контролем з боку виконавчої влади (CDL-AD (2002) 17; пункт 24).

29. Венеційська комісія і Бюро демократичних інститутів і прав людини у Спільному висновку щодо відповідності міжнародним демократичним стандартам проєкту закону про внесення змін до Закону України "Про політичні партії в Україні" від 23 березня 2021 року також вказала, що контроль над статутом партії має здійснюватися всередині партії її членами. Зовнішній контроль може існувати у формі доступу до суду для членів партії, які вважають, що рішення партійного органу порушує статут. Однак загалом варто надавати перевагу судовому контролю над політичними партіями перед контролем виконавчої влади (CDL-AD(2021)003; пункт129).

30. Жодна держава не може встановлювати обмеження, засновані лише на її внутрішньому законодавстві, ігноруючи свої міжнародні зобов`язання. Наведене є підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду згідно з частиною п`ятою статті 302 ГПК України, а саме, у зв`язку з необхідністю відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.

Керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Справу № 916/1748/21 разом із касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.07.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.09.2021 передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий І. Кондратова

Судді Н. Губенко

Л. Стратієнко