ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" грудня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2918/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання Пелехатій А.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Малаховська Ю.В. (самопредставництво);

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, );

до відповідача: Одеської обласної організації Всеукраїнської профспілки працівників малого та середнього бізнесу «Єднання» (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 14, );

про стягнення 131216,52 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 27.09.2021 року позивач Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №3014/21) до відповідача - Одеської обласної організації Всеукраїнської профспілки працівників малого та середнього бізнесу Єднання, в якій просить суд стягнути з останнього неустойку у розмірі 131216,52 грн. грн, а також покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Господарського суду Одеської області від 20.02.2020 р. по справі № 916/3518/19 позов Департаменту задоволено - розірвано договір оренди нежитлового приміщення № 50/3 від 26.04.2002 р. (у новій редакції від 15.04.2013 р.) та виселено відповідача з орендованих приміщень.

Оскільки 14.09.2020 р. Другим Приморським відділом державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виселено відповідача із нежитлових приміщень другого поверху, загальною площею 156,1 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 14.

На підставі чого, позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню неустойка за прострочення виконання зобов`язань з повернення об`єкта оренди у розмірі подвійної орендної плати за кожен місяць прострочення, що за період з 18.03.2020 р. по 14.09.2020 р., що складає 131 216,52 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.10.2021 року було відкрито провадження у справі №916/2918/21 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "22" листопада 2021 р. о 12:00, а також даною ухвалою було запропоновано відповідачу подати до суду у строк до 17.11.2021 року відзив на позовну заяву, оформлений відповідно до вимог ст.ст. 165, 178 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 22.11.2021 року суд дійшов висновку, що спір по справі №916/2918/21 розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, в зв`язку з чим судом було оголошено перерву у розгляді справи до 20.12.2021 р. о 11:30.

У судове засідання 28.04.2021 року з`явився представник позивача, підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідач Одеська обласна організація Всеукраїнської профспілки працівників малого та середнього бізнесу «Єднання» про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом направлення ухвал суду на його юридичну адресу, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, між тим в судові засідання не з`являвся, про поважність причин відсутності не повідомляв, відзив на позовну заяву не надав.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частин 4, 5 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою у довідках поштової установи „Адресат відсутній за вказаною адресою, а також відсутність жодних повідомлень щодо причин неявки відповідача у судові засідання, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до п. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення своєчасного судового захисту, дотримуючись завдань судочинства щодо своєчасного розгляду справи, у межах розумного строку.

В судовому засіданні 20.12.2021 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 28.12.2021 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

26.04.2002 року між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (далі Департамент) та Одеською обласною організацією Всеукраїнської профспілки працівників малого та середнього бізнесу «Єднання» (далі Відповідач) укладено договір оренди № 50/3 від 26.04.2002 р., на виконання пунктів 8.1. та 8.3. якого, сторонами було узгоджено та підписано розрахунок орендної плати та акт приймання передачі приміщення.

15 квітня 2013 року, на підставі п. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та за взаємною згодою, сторони вирішили викласти договір оренди у новій редакції нежитлового приміщення № 50/3 від 26 квітня 2002 року, посвідченого 02 лютого 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим № 123, у новій редакції (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нерухомість, а саме: нежитлові приміщення другого поверху, загальною площею 156,1 (сто п`ятдесят шість цілих і одна десята кв. м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 14.

Пунктом до п. 1.3. Договору 1.3. передбачено, що термін дії договору оренди 5 (п`ять) років: з « 15» квітня 2013 року - п`ятнадцятого квітня дві тисячі тринадцятого року до « 15» квітня 2018 року - п`ятнадцятого квітня дві тисячі вісімнадцятого року.

Пунктом 2.2 Договору встановлено, що за орендовані нежилі приміщення другого поверху Орендар зобов`язується сплачувати орендну плату, відповідно до розрахунку, приведеного у додатку 1 до договору, що становить за перший після підписання договору оренди місяць 4 172 (чотири тисячі сто сімдесят дві) гривні 80 копійок, без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. Податок на додану вартість розраховується відповідно до вимог чинного законодавства.

Умовами п. 2.5. Договору передбачено, що розмір орендної плати змінюється у випадках зміни методики її розрахунку, цін і тарифів, та в інших випадках, передбачених законодавчими актами України, що набрали чинності, в порядку передбаченому чинним законодавством.

Згідно п 4.7. Договору, після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, Орендар зобов`язаний у 15-денний термін передати Орендодавцю Нежилі приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі їх в оренду та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди.

У п. 4.10. Договору передбачено, що у випадку припинення дії цього Договору, у зв`язку із закінченням строку чи дострокового розірвання Договору, Орендар сплачує неустойку в розмірі подвійної орендної плати з урахуванням щомісячного індексу інфляції по день підписання акта приймання-передачі приміщення.

До вищезгаданого Договору сторонами був узгоджений та підписаний Розрахунок орендної плати (нова редакція).

Останнім Додатковим договором № 6 від 20.12.2016р. до договору оренди, сторони, зокрема, внесли зміни у п.2.2 договору та виклали його у наступній редакції: за орендоване приміщення орендар зобов`язується сплачувати орендну плату наступним чином: з 01.01.2017р. по 31.12.2017р. в розмірі 1 грн. в рік за все приміщення; з 01.01.2018р. в розмірі 8 349,78 грн. в місяць, що розрахована на 01.12.2016р. (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції) та є базовою ставкою орендної плати за місяць.

Як встановлено судом із Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Господарського суду Одеської області від 20.02.2020 року по справі №916/3518/19 позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради було задоволено, розірвано договір оренди нежитлового приміщення №50/3 від 26.04.2002р. (у новій редакції від 15.04.2013р.), укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Одеською обласною організацією Всеукраїнської профспілки працівників малого та середнього бізнесу „Єднання , виселено Одеську обласну організацію Всеукраїнської профспілки працівників малого та середнього бізнесу „Єднання (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 14, ) з нежитлових приміщень другого поверху, загальною площею 156,1 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 14, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, ). Дане судове рішення набрало законної сили 17.03.2020 року.

А також, судом із Єдиного державного реєстру судових рішень, було встановлено, що рішенням Господарського суду Одеської області від 30.10.2020 по справі №916/1908/20 було стягнуто з Одеської обласної організації Всеукраїнської професійної спілки працівників малого та середнього бізнесу Єднання (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 14, ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, р/р UA1034299 в ДКСУ м. Київ, ) 271 922,10 грн. (двісті сімдесят одна тисяча дев`ятсот двадцять дві гривні 10 коп.) суму основного боргу, 14 421,10 грн. (чотирнадцять тисяч чотириста двадцять одна гривня 10 коп.) пені та витрати на сплату судового збору в розмірі 4 295,15 грн. (чотири тисячі двісті дев`яносто п`ять гривень 15 коп.). Дане судове рішення набрало законної сили 01.12.2020 року.

25.01.2021 Департаментом комунальної власності Одеської міської ради було направлено претензію за вих. № 01-13/222 на адресу Відповідача.

Проте, у зв`язку із відсутністю будь яких дій зі сторони відповідача, Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся для примусового виконання рішення суду по справі №916/3518/19

14.09.2020 р. Другим Приморським відділом державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було виселено Одеську обласну організацію Всеукраїнської профспілки працівників малого та середнього бізнесу «Єднання» із нежитлових приміщень другого поверху, загальною площею 156,1 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 14.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків:

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як було вище зазначено, Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Одеською обласною організацією Всеукраїнської профспілки працівників малого та середнього бізнесу «Єднання» укладено договір оренди № 50/3 від 26.04.2002 р. (у новій редакції від 15.04.2013 р.), відповідно до якого Відповідачу надано в строкове платне користування об`єкт комунальної власності - нежитлові приміщення другого поверху, загальною площею 156,1 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 14.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про оренду державного та комунального майна, орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

В силу ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 названої статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, згідно рішення Господарського суду Одеської області від 20.02.2020 року по справі №916/3518/19, зазначений договір оренди № 50/3 від 26.04.2002 р. (у новій редакції від 15.04.2013 р.) є розірваним з 17.03.2020 р.

Відповідно до частини четвертої статті 291 ГК України, правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Згідно зі статтею 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Крім того, умовами п. 4.7 Договору після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання. Орендар зобов`язаний у 15-денний термін передати орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі їх в оренду, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди.

Відповідно до ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України, повернення наймачем предмета договору найму оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Між тим, матеріалами справи підтверджується, що орендоване відповідачем приміщення, в порядку п. 4.7 Договору та ч.2 ст. 795 ЦК України належним чином повернуто не було, що відповідачем не спростовано.

Невиконання наймачем обов`язку щодо повернення речі зумовлює право наймодавця на застосування до наймача особливого виду майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, який полягає у сплаті наймачем, який прострочив виконання обов`язку щодо повернення речі, неустойки у вигляді подвійної плати за користування річчю за час прострочення відповідно до частини 2 статті 785 ЦК України.

Особливий статус зазначеної неустойки обумовлений тим, що зобов`язання наймача (орендаря) з повернення об`єкта оренди виникає після закінчення дії договору оренди і наймодавець (орендодавець) в цьому випадку позбавлений можливості застосовувати щодо недобросовісного наймача інші засоби стимулювання до виконання, окрім як використання права на стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном. При здійсненні оцінки правомірності заявлених вимог про стягнення неустойки в порядку частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України, обов`язковим для суду є врахування обставин невиконання орендарем зобов`язання щодо неповернення майна в контексті його добросовісної поведінки як контрагента за договором оренди та її впливу на обставини неповернення майна орендодавцеві зі спливом строку дії орендних правовідносин. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 24.10.2019 у справі №904/3315/18.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, що зумовлює вимогу щодо сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків та здійсненні своїх суб`єктивних прав. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

При розгляді спорів про стягнення неустойки судам необхідно враховувати, що право наймодавця вимагати оплати неустойки, відповідно до частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України, та обов`язок наймача сплачувати таку неустойку зберігається до моменту повернення наймачем наймодавцю орендованого майна. Винятком з такого правила можуть бути, зокрема, підтверджені належними доказами неправомірні дії (бездіяльність) наймодавця, спрямовані на ухилення від обов`язку прийняти орендоване майно та оформити повернення наймачем орендованого майна, про що зроблено висновок Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові 10.04.2018 у справі №910/9328/17 (пункт 11) та постанові 28.08.2018 у справі №913/155/17 (пункт 37), від якого колегія суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вбачає за необхідне відступати при розгляді справи №910/20370/17.

Так, відповідачем не надано належних та допустимих доказів добровільного виконання рішення Господарського суду від 20.02.2020 року по справі №916/3518/19, яке набрало законної сили 17.03.2020 року та повернення орендодавцю орендованого приміщення за актом приймання-передачі або ж доказів ухилення орендодавця від обов`язку прийняти орендоване майно та належним чином оформити його повернення.

Також, суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що після припинення договору оренди та до моменту закінчення державним виконавцем виконавчих дій з примусового виконання наказу про виселення Одеської обласної організації Всеукраїнської профспілки працівників малого та середнього бізнесу «Єднання», відповідачем вчинялись дії щодо належним чином оформленого повернення Департаменту орендованого приміщення.

За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що невиконання зобов`язання у погоджений сторонами в договорі строк є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, неустойки згідно з частиною 2 статті 785 ЦК України.

Так, господарський суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок неустойки, нарахованої позивачем за період з 18.03.2020 року по 14.09.2020 року у розмірі 131 216,52 грн, дійшов висновку про його обґрунтованість та вірність.

При цьому, слід зазначити, що розмір спірної суми заборгованості неустойки за прострочення виконання зобов`язань з повернення об`єкта оренди відповідач не оспорив, наявність порушень умов договору з боку відповідача не спростовано.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Департамента комунальної власності Одеської міської ради є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Приймаючи до уваги висновки суду про повне задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 270,00 грн.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Одеської обласної організації Всеукраїнської профспілки працівників малого та середнього бізнесу «Єднання» (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 14, ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, ) неустойку за прострочення повернення об`єкта оренди в розмірі 131 216/сто тридцять одна тисяча двісті шістнадцять/грн. 52 коп., а також 2270/дві тисячі двісті сімдесят/грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 28 грудня 2021 року

Суддя Ю.М. Невінгловська