ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1088/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

секретар судового засідання: Малярчук Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Шахрай В.В. - ордер від 22.11.2021

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙС ТІМ"

до Фізичної особи-підприємця Дзюби Олександра Борисовича

про стягнення 10 693,48 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЙС ТІМ" звернулося до господарського суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Дзюби Олександра Борисовича про стягнення 10 693,48 грн, з яких 8 150,09 грн основний борг, 310,57 грн 3% річних, 1 730,02 грн штраф, 502,80 грн пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані не належним виконанням з боку відповідача умов укладеного між сторонами договору №47 від 17.02.2010 в частині проведення оплати за отриманий від позивача товар, в результаті чого утворилась заборгованість, яка є предметом спору.

Ухвалою суду від 18.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 906/1088/21 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено.

18.11.2021 до суду від відповідача надійшов відзив. В даному відзиві, зазначається , що відповідно до копії квитанції на суму 8150,09 грн., спір Фізичною особою - підприємцем Дзюбою Олександром Борисовичем врегульований повністю до початку судового засідання. На підставі, вищевикладеного останній просить суд провадження по справі закрити у зв`язку із врегулюванням спору.

20.12.2021 від відповідача до суду надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку з врегулюванням спору з посиланням на підписаний сторонами акт звірки взаєморозрахунків станом на 11.10.2021.

20.12.2021 позивачем подано до суду заяву, у якій просить долучити до справи акт звірки розрахунків згідно договору №47 від 17.02.2010, заяву від 11.11.2021.

Також, в поданій заяві зазначає, що 10.11.2021 відповідачем сплачений основний борг у розмірі 8 150,09 грн, тому провадження у справі в частині стягнення з відповідача 8 150,09 грн підлягає закриттю.

Крім того, позивачем вказано, що в судовому засіданні 23.11.2021 представник позивача пояснив, що спірні правовідносини виникли згідно договору №47 від 17.02.2010, а зазначення в накладних в графі "договір" цифр, букв та знаків: "№47*37 від 28.02.2020" є технічною помилкою (опискою).

В судовому засідання представник позивача позов підтримав в частині 310,57 грн 3% річних, 1 730,02 грн штрафу, 502,80 грн пені. В частині 8 150,09 грн основного боргу просить закрити у зв`язку зі сплатою відповідачем.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

17.02.2010 між ТОВ "АЙС ТІМ" (позивач/продавець) та ФОП Дзюбою О.Б. (відповідач/покупець) укладено договір №47.

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його у строки та на умовах даного договору.

Згідно п. 2.1 договору ціна на товар визначається згідно діючого прайс-листа продавця на даний товар. Ціна на товар можуть змінюватися відповідно до умов ринку, цін на енергоносії та пальне.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що розрахунки по даному договору за кожну партію товару здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування коштів (готівкового внесення) на поточний рахунок (до каси) продавця 7 (днів) календарних з моменту передачі товару від продавця до покупця.

Підтвердженням проведеного розрахунку за товар між сторонами цього договору є касовий чек або платіжне доручення ( п. 2.7 договору).

Доставка товару до покупця здійснюється транспортом продавця та за рахунок продавця ( п. 3.1 договору).

Асортимент та кількість товару визначаються згідно до попереднього замовлення покупця, яке покупець передає представнику продавця не пізніше ніж за 24 години до моменту приймання-передачі товару ( п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору факт передачі товару продавцем і прийняття товару покупцем підтверджується підписом відповідального представника покупця на відповідній накладній на товар, а також печаткою або штампом покупця.

Згідно п. 9.1 договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2011.

Якщо жодна з сторін у строк 30 днів до закінчення строку дії цього договору не заявить про намір його розірвати, договір автоматично пролонгується на кожен послідуючий рік ( п. 9.2 договору).

На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу товар за видатковою накладною №5 від 22.07.2020 на суму 8 004,52 грн та за видатковою накладною № Ц-00002959 від 22.07.2020 на суму 645,57 грн.

Вказані видаткові накладні підписані сторонами.

Таким чином, позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар на загальну суму 8 650,09 грн.

Як передбачено умовами договору розрахунки по даному договору за кожну партію товару здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування коштів (готівкового внесення) на поточний рахунок (до каси) продавця 7 (днів) календарних з моменту передачі товару від продавця до покупця.

Отже, строк оплати за отриманий товар у відповідача настав 29.07.2020.

Однак, в установлений строк відповідач розрахунок належним чином не провів.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно платіжного доручення № ПНМ263 від 30.10.2020 відповідачем проведений частковий розрахунок на суму 500,00 грн.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Станом на день подачі позову до суду, заборгованість відповідача перед позивачем за товар складала 8 150,09 грн.

Як вбачається з матеріалів справи після подання позову до суду відповідачем було погашена основна сума заборгованості на загальну суму 8 150,09 грн, що підтверджується квитанцією від 10.11.2021, а також актом звірки розрахунків між сторонами станом на11.11.2021.

Відповідно до п. 2 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Із врахуванням вищевикладених норм та фактичних обставин справи, суд вважає що провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 8 150,09 грн підлягає закриттю за відсутністю предмета спору між сторонами.

Також, позивачем за порушення строків оплати за товар нарахований штраф у розмірі 1 730,02 грн та 502,80 грн пені за період з 30.07.2020 по 28.01.2021.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Водночас вимогами п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

У ч.6 ст. 231 ГК України також встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно п. 6.2 договору за прострочку платежу покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки платежу від простроченої суми.

Пунктом п. 6.3 договору передбачено, що за прострочення платежу на строк понад 21 день покупець сплачує продавцю штраф в розмірі 20% від суми неоплаченого товару.

Перевіривши розрахунки нарахованих позивачем пені та штрафу суд вважає їх арифметично правильними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того позивачем заявлено до стягнення 310,57 грн 3% річних за період з 30.07.2020 по 31.10.2021.

Відповідно до ч.2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевіривши розрахунок нарахованих процентів встановив, що останній є арифметично вірним та правомірним.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 310,57 грн 3% річних, 1 730,02 грн штрафу, 502,80 грн пені та закриття провадження у справі в частині стягнення 8 150,09 грн основного боргу.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 231, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині стягнення 8 150,09 грн основного боргу.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Дзюби Олександра Борисовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙС ТІМ" (12430, Житомирська область, Житомирський район, сільрада Станишівська, за межами населених пунктів Комплекс будівель і споруд № 4, ) - 310,57 грн 3% річних, 1 730,02 грн штрафу, 502,80 грн пені, 2 270,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 28.12.21

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3 - сторонам (рек. з пов)