ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28 грудня 2021 рокуСправа № 912/2738/20 (912/3562/21)

Суддя Господарського суду Кіровоградської області Поліщук Г.Б., розглянувши у справі № 912/2738/20

про банкрутство Фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича, 27654, Кіровоградська область, Кропивницький район, с. Федорівка, вул. Горького, 16,

матеріали позовної заяви Фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича, 27654, Кіровоградська область, Кропивницький район, с. Федорівка, вул. Горького, 16,

до ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

та до ОСОБА_2 , АДРЕСА_2

про визнання недійсними договорів

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Кіровоградської області від 21.09.2021 визнано Фермерське господарство Зобенка Леоніда Васильовича банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 12 місяців, ліквідатором Фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича призначено арбітражного керуючого Різника Олександра Юрійовича.

24.09.2016 (номер публікації: 67275, дата публікації на сайті ВГСУ: 24.09.2021 о 15:32) на веб-сайті Вищого господарського суду України офіційно оприлюднене повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури Фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича.

22.12.2021 на адресу суду надійшла позовна заява Фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича в особі ліквідатора арбітражного керуючого Різника О.Ю. до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про:

- визнання недійсними договору купівлі - продажу № 3541/2018/800458 від 25.01.2018 транспортного засобу марки BMW, модель ХЗ, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , що укладений між ФГ Зобенка Л.В. (код НОМЕР_2 ) та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 );

- визнання недійсними договору купівлі - продажу № 3544/2018/914183 від 24.04.2018 транспортного засобу марки BMW, модель ХЗ, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , що укладений між ФГ Зобенка Л.В. (код НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 );

- витребування на користь ФГ Зобенка Л.В. із чужого незаконного володіння особи за якою зареєстрований транспортний засіб марки BMW, модель ХЗ, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 вартістю 1 071 140,61 грн;

- витребування на користь ФГ Зобенка Л.В. із чужого незаконного володіння особи за якою зареєстрований транспортний засіб марки BMW, модель ХЗ, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 вартістю 1 071 140,61 грн;

- визнати право власності за ФГ Зобенка Л.В. на транспортний засіб марки BMW, модель ХЗ, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 ;

- визнати право власності за ФГ Зобенка Л.В. на транспортний засіб марки BMW, модель ХЗ, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 .

Розглянувши зазначену позовну заяву суддя дійшов висновку, що остання підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законами України.

Судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. (ч. 1 ст. 3 ГПК України)

За п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України - господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті) та інші справи у визначених законом випадках, в тому числі, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Згідно з ч. 1-3 ст. 7 КУзПБ - господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України - до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно частини першої статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною другою статті 7 КУзПБ визначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

З огляду на положення КУзПБ, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц та від 28.01.2020 у справі № 50/311-б).

Водночас, КУзПБ, на відміну від Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", конкретизовано порядок розгляду спорів, стороною в яких є боржник.

Визначені частиною другою статті 7 КУзПБ спори розглядаються та вирішуються судом у відокремленому позовному провадженні за правилами ГПК України.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.02.2020 у справі №918/335/17 (пункти 100-102 постанови) зауважила, що судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві групи.

Одна з них стосується не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення керуючого санацією, ліквідатора тощо.

Друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні. Хоча вони вирішуються тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, ці спори не стосуються непозовного провадження, яке врегульоване КУзПБ, а тому регламентуються правилами про позовне провадження, встановленими у ГПК України.

Таке розмежування є цілком виправданим з точки зору того, що справи відокремленого позовного провадження мають різний суб`єктний склад сторін спору, предмети і підстави позову, розглядаються та вирішуються господарським судом із застосуванням усього інструментарію позовного провадження, на відміну від спрощеного порядку розгляду заяв, скарг і клопотань в основній справі про банкрутство (правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладена у постанові від 15.02.2021 у справі №910/11664/20).

Відповідно такий підхід зумовлює сплату позивачем судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового або немайнового характеру до боржника у відповідності до положень підпунктів відповідно 1, 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 14.04.2021 по справі №905/1818/19.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру позивачем сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 1 січня 2021 року ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн.

Відповідно до частини 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 163 Господарського процесуального кодексу України ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Поданий позов містить дві вимоги немайнового характеру - визнання недійсними договорів та дві вимоги майнового характеру - витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на майно.

Згідно правової позиції Верховного Суду викладеної в ухвалі від 12.09.2018 по справі №916/540/17, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру, притому незалежно від того, чи є зобов`язання, які виникли між сторонами, позадоговірними або договірними.

В свою чергу, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 163 Господарського процесуального кодексу України ціна позову визначається у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог - загальною сумою всіх вимог.

Відповідно до частини 1 пункту 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Таким чином, подавши вказаний позов, позивач мав сплатити 4 540,00 грн за дві вимоги немайнового характеру про визнання договорів недійсними, а також судовий збір за вимогами про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на майно (дві вимоги) - у розмірі 1,5% від вартості майна.

Разом з цим, суд звертає увагу, що позивачем не надано довідки про вартість (оцінку) майна станом на дату подання позову, яке він просить витребувати та визнати право власності, що унеможливлює зазначення судом в цій ухвалі точної суми судового збору за вказаною вимогою, яку необхідно сплатити (доплатити) позивачу.

Крім того, відповідно до ч. 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Водночас, позовні матеріали не містять ані Звіту про оцінку майна, ані довідки про вартість майна, яке позивач просить витребувати та визнати право власності.

Крім того, відповідно до підпункту 3 пункту 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Таких відомостей позивачем у позовній заяві не наведено.

Разом з тим, до позову додано клопотання вих. № 02-16/80 від 17.12.2021 про відстрочення сплати судового збору, де ліквідатор банкрута, посилаючись на норми частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" зазначає, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Розглянувши клопотання Фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича про відстрочення сплати судового збору за подання позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Даний перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору є вичерпним.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті убачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18 (Провадження №11-336апп20).

Предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тому клопотання Фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не дотримано вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України

Відповідно до частини 1 статті 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною 2 статті 174 ГПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на те, що позивачем не додано до позовної заяви документів, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі наявні підстави для залишення позовної заяви Фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича без руху до виправлення недоліків.

Керуючись ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 162, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання Фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича від 17.12.2021 про відстрочення сплати судового збору.

2. Позовну заяву Фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича залишити без руху.

3. Фермерському господарству ОСОБА_3 усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки в строк не більше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме надати:

- письмові пояснення щодо ціни позову; докази на підтвердження вартості майна (звіт про оцінку майна або довідку про вартість майна, яке позивач просить витребувати та визнати право власності) станом на час звернення до суду;

- надати суду належні докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

4. Роз`яснити Фермерському господарству Зобенка Леоніда Васильовича, що у відповідності до ч.ч, 3, 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

5. Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та не підлягає оскарженню.

6. Копію ухвали направити ліквідатору Фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича арбітражному керуючому Різнику О.Ю. (вул. Саксаганського, 88, а/с № 254, м. Київ, 01032).

Ухвалу підписано 28.12.2021.

Суддя Г.Б. Поліщук