ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2021 справа № 914/2673/21

Господарський суд Львівської області у складі судді О.Д. Запотічняк

за участю секретаря судового засідання А.П. Полянського

розглянувши у судовому засіданні справу

за позовом: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чотири тополі», м.Самбір, Львівська обл.,

до відповідача : Виконком Самбірської міської ради Львівської області, м. Самбір, Львівська обл.,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача: фізична особа-підприємець Гоголюк Любов Данилівна, м. Самбір,

про визнання незаконним та скасування Рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області №105 від 22.04.2021

за участю представників сторін:

від позивача: Дашинич О.Б.;

від відповідача: Янів М.І.;

від третьої особи: не з`явився;

Хід розгляду справи.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чотири тополі» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Виконкому Самбірської міської ради Львівської області про визнання незаконним та скасування Рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області №105 від 22.04.2021.

Ухвалою від 13.09.2021 суд відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та призначив розгляд справи на 05.10.2021.

05.10.2021 через канцелярію суду представником Відповідача подано відзив на позовну заяву (Вх. №23252/21).

Ухвалою від 05.10.2021 судом залучено фізичну особу-підприємця Гоголюк Любов Данилівну в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача.

В судовому засіданні 05.10.2021 судом оголошувалась перерва до 26.10.2021.

07.10.2021 через канцелярію суду представником Позивача подано відповідь на відзив (Вх. № 23559/21).

Ухвалою від 26.10.2021 суд закрив підготовче засідання у справі та призначив розгляд справи по суті на 23.11.2021.

Ухвалою від 23.11.2021 суд відклав розгляд справи на 07.12.2021.

Ухвалою від 07.12.2021 суд відклав розгляд справи на 16.12.2021.

В судове засідання 16.12.2021 з`явились представник Позивача та Відповідача, надали пояснення та заперечення по суті спору, представник третьої особи не з`явився, причин не явки не вказав.

Згідно пункту 1 ч. 3 ст.202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача була належним чином повідомлена про розгляд даної справи, однак жодних клопотань чи заперечень по суті спору не подала, суд розглянув справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні 16.12.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Позивачем заявлено вимогу про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради № 105 від 22.04.2021 року «Про надання дозволу на розміщення тимчасової споруди».

Згідно доводів позивача, рішенням виконавчого комітету №105 від 22 квітня 2021 року «Про надання дозволу на розміщення тимчасової споруди» надано дозвіл на розміщення тимчасової споруди Фізичній особі-підприємцю Гоголюк Любов Данилівні у м. Самборі на вул. Стуса (навпроти будинку №4), площею 30м кв. на термін з 22.04. 2021р. до 22.04.2025р.(включно).

Як вбачається зі Топографічного знімання та паспорта прив`язки Тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності, виданого 30.06.2021р., відповідач надав дозвіл на розміщення тимчасової споруди на прибудинковій території будинку №48 по вул. Торговій. Згідно Акту приймання-передачі житлового будинку №48 по вул. Торгова в м. Самборі з балансу КП СМР «ЖЕК» на баланс ОСББ «Чотири тополі», затвердженого рішенням виконкому Самбірської міської ради №30 від 09. 02.2021р., Журналу зовнішніх обмірів земельної ділянки по вул.Торговій, 48, квартал №53(інвентарна справа на будинок №48 по вул. Торговій, площа прибудинкової території будинку №48 становить 1172 кв.м. Конфігурація земельної ділянки відображена на Ескізі земельної ділянки, (інвентарна справа на будинок №48 по вул. Торговій) та Плані земельної ділянки, виготовленого ТОВ «Карпати Гео-Інвест» з метою приватизації ОСББ прибудинкової території будинку №48 по вул. Торговій.

Позивач вважає, що Самбірська міська рада, приймаючи зазначене вище рішення № 105 від 22.04.2021 року без згоди співвласників багатоквартирного будинку №48 по вул. Торговій, порушила їх право на визначення порядку використання земельної ділянки, на якій розташовано належний їм багатоквартирний будинок, відтак просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради № 105 від 22.04.2021 року «Про надання дозволу на розміщення тимчасової споруди».

У відповіді на відзив зазначив, що справді на момент подання позовної заяви не має прибудинкової ділянки у власності та не має юридично оформленого права користування (оренди) цією ділянкою. Однак, має законодавчо закріплене право на отримання прибудинкової території, зокрема у власність.

Правова позиція відповідача.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, позові вимоги ОСББ «Чотири тополі» не визнає та заперечує в повному обсязі з огляду на наступне.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , 22.04.2021 року виконавчий комітет Самбірської міської ради прийняв рішення № 105 від «Про надання дозволу на розміщення тимчасової споруди», відповідно до п.1. якого надав дозвіл на розміщення тимчасової споруди фізичній особі - підприємцю Гоголюк Любов Данилівні у м. Самборі на вул. Стуса (напроти буд. №4) площею 30 кв.м. на термін з 22.04.2021 р. до 22.04.2025 р. ( включно).

Зазначив, що виконавчий комітет Самбірської міської ради надав дозвіл на розміщення тимчасової споруди на земельній ділянці, яка відноситься до комунальної власності. Претензії позивача про те, що дана земельна ділянка є прибудинковою територією є безпідставні, оскільки будь-яких документів, які засвідчують це не існує.

Відповідно до ч.2 ст. 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівліл споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Вважає, що виконавчий комітет Самбірської міської ради прийняв оскаржуване рішення в законний спосіб, оскільки використав надані законодавством повноваження щодо надання дозволу на розміщення тимчасової споруди на земельній ділянці комунальної власності, а будь-які претензії позивача є повністю безпідставними, надуманими та необгрунтованими. Просив у задоволенні позову відмовити.

Правова позиція третьої особи.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача письмових обґрунтованих пояснень суду не представила, позовні вимоги не заперечила. Таким чином, відсутність будь-яких заяв або клопотань третьої особи, з урахуванням направлення судом на адресу ФОП Гоголюк Л.Д. копії ухвал у справі, свідчить про незацікавленість у розгляді справи.

Ухвали суду надсилались фізичній особі-підприємцю Гоголюк Л.Д. за адресою, згідно витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 81400, Львівська обл., м. Самбір, вул. Садова, буд. 25.

Окрім того, суд зауважує, що ухвала суду про відкриття провадження у даній справі була офіційно оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень - на сайті за посиланням https://reyestr.court.gov.ua, а також знаходяться у вільному доступі в мережі Інтернет на інших відповідних веб-сайтах.

Фактичні обставини встановлені судом.

05 жовтня 2020 року було проведено державну реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чотири тополі» (; адреса місцезнаходження: 81400, Львівська область, м. Самбір, вул. Торгова, 48; номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 000002473).

Згідно Статуту ОСББ «Чотири тополі», затвердженого протоколом Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, ОСББ створено власниками квартир та житлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , з метою забезпечення захисту і прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом.

Рішенням виконавчого комітету №105 від 22 квітня 2021 року «Про надання дозволу на розміщення тимчасової споруди» надано дозвіл на розміщення тимчасової споруди Фізичній особі-підприємцю Гоголюк Любові Данилівні у м. Самборі на вул. Стуса (навпроти будинку №4), площею 30м кв. на термін з 22.04. 2021р. до 22.04. 2025р.(включно).

Виконавчий комітет Самбірської міської ради Львівської області надав дозвіл на розміщення тимчасової споруди на вул. Стуса у м. Самборі (прибудинковій території будинку №48 по вул. Торговій).

Згідно Акту приймання-передачі житлового будинку №48 по вул. Торгова в м. Самборі з балансу КП СМР «ЖЕК» на баланс ОСББ «Чотири тополі», затвердженого рішенням виконкому Самбірської міської ради №30 від 09.02.2021р., Журналу зовнішніх обмірів земельної ділянки по вул.Торговій, 48, квартал №53(інвентарна справа на будинок №48 по вул. Торговій), площа прибудинкової території будинку №48 становить 1172 кв.м.

Згідно паспорту прив`язки тимчасової споруди на вул. Стуса в м. Самборі від 30.06.2021, що міститься у матеріалах справи, тимчасова споруда розміщена на прибудинковій території будинку №48 що знаходиться по вул. Торговій у м. Самборі.

На переконання позивача, Виконком Самбірської міської ради Львівської області, приймаючи спірне рішення №105 від 22.04.2021 щодо надання дозволу на розміщення тимчасової споруди ФОП Гоголюк Л.Д. без згоди співвласників багатоквартирного будинку, порушила їх право на визначення порядку використання земельної ділянки, яка закріплена за їх будинком, передбаченого ч. 3 ст. 42 Земельного кодексу України. Так само було порушено право співвласників на земельну ділянку, на якій розташований їхній багатоквартирний будинок та прибудинкова територія, які знаходяться у спільній сумісній власності в силу приписів ч. 2 ст. 382 ЦК України, а також права, визначені у ст.ст. 89, 90 Земельного кодексу України.

З урахуванням викладеного, позивач звернувся з даним позовом до суду і просить визнати незаконним та скасувати рішення Виконкому Самбірської міської ради Львівської області №105 від 22.04.2021 «Про надання дозволу на розміщення тимчасової споруди» щодо надання дозволу на розміщення тимчасової споруди Фізичній особі-підприємцю Гоголюк Любов Данилівні у м. Самборі на вул. Стуса (навпроти будинку №4), площею 30м кв. на термін з 22.04. 2021р. до 22.04.2025р.(включно).

Оцінка суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Звернення до господарського суду з позовною заявою є засобом захисту порушеного прав і охоронюваних законом інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси в спосіб, визначений законом.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Таким чином, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи законний інтерес. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

3гідно зі ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 59 України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Частиною 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території (ч. 1 ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Відповідно до п. "г" ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Підставами для визнання акта незаконним (недійсним) є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта незаконним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Предметом спору у даній справі є вимога про визнання незаконним та скасування рішення відповідача, яким третій особі було надано дозвіл на розміщення тимчасової споруди.

Як встановлено судом, згідно з рішенням виконавчого комітету №105 від 22 квітня 2021 року «Про надання дозволу на розміщення тимчасової споруди» надано дозвіл на розміщення тимчасової споруди Фізичній особі-підприємцю Гоголюк Любові Данилівні у м. Самборі на вул. Стуса (навпроти будинку №4), площею 30м кв. на термін з 22.04. 2021р. до 22.04.2025р.(включно).

За змістом ч. 2, 4 ст. 28 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Поряд з цим, відповідно до ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно з ч. 3 ст. 42 Земельного кодексу України, порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

За приписами статті 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку; г) співвласників багатоквартирного будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до статті 90 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право: а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину; б) самостійно господарювати на землі; в) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; г) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; ґ) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; д) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Абзацом 1 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Відповідно до абз. 4 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Згідно роз`яснень Міністерства розвитку громад та територій України від 22.01.2016 «Про визначення прибудинкових територій» правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за № 927/11207, визначено, що прибудинкова територія територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

З 01.10.2014 набрав чинності національний стандарт ДСТУ-Н Б Б.2.2-9:2013 «Настанова щодо розподілу територій мікрорайонів (кварталів) для визначення прибудинкових територій багатоквартирної забудови» (далі ДСТУ-Н), затверджений наказом Мінрегіону від 26.02.2014 № 56.

Стандарт призначено для застосування органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання, які розробляють містобудівну та проектну документацію на будівництво.

Основним завданням цього проекту ДСТУ-Н є визначення складу та змісту, порядку розроблення проектів розподілу території мікрорайонів (кварталів) для визначення прибудинкових територій.

Так, відповідно до пункту 6.1.1 ДСТУ-Н площа земельної ділянки з прибудинковою територією кожного багатоквартирного будинку, що відповідає питомій вазі кількості мешканців будинку у сумарній кількості мешканців мікрорайону (кварталу), визначатиметься за формулою:

Т0 = Тф Ч (Б0 / Б) , де

Т0 земельна ділянка з прибудинковою територією багатоквартирного будинку, га;

Тф фактична житлова територія мікрорайону (кварталу), га;

Б0 кількість мешканців в багатоквартирному будинку, чол;

Б кількість мешканців у мікрорайоні (кварталі), чол.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4 статті 42 та статті 83 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації.

Згідно з пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 33 цього Закону до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема: реєстрація суб`єктів права власності на землю; реєстрація права користування землею і договорів на оренду землі; видача документів, що посвідчують право власності і право користування землею; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом.

Відповідно до пункту 3 Методичних рекомендацій щодо визначення прибудинкових територій багатоквартирних будинків (далі Методичні рекомендації), затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 29.12.2011№ 389 мінімально допустима величина прибудинкової території не може бути меншою за територію технічного обслуговування відповідного багатоквартирного житлового будинку, якщо зазначене можливе в існуючій забудові.

Погодження документації прибудинкової території може здійснюватись у порядку, визначеному органом місцевого самоврядування.

Суд звертає увагу, що право тлумачити норму права є виключним правом суду. Роз`яснення державних органів (листи, рекомендації) не є нормою права і не мають юридичного значення.

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю, згідно зі статтями 116, 118 ЗК України, є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ст.ст. 375, 376 ЦК України, лише власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Судом встановлено, що земельна ділянка, на якій надано дозвіл на розміщення тимчасової споруди - перебуває у комунальній власності, правом розпорядження якої наділений орган місцевого самоврядування Самбірська міська рада.

Позивачем не доведено порушення особистого немайнового або майнового права та інтересу, ОСББ «Чотири тополі» не має документально затвердженої прибудинкової території та юридично оформленого права користування цією ділянкою, що підтвердено у відповіді на відзив (Вх. № 23559/21 від 07.10.2021).

Оскільки визначити чіткі межі прибудинкової території будинку №48 по вул. Торговій не вбачається можливим, відтак Позивачем не доведено, що мала архітектурна форма знаходиться саме в межах прибудинкової території ОСББ «Чотири тополі».

Разом з тим, Позивачем не надано доказів, що компетентним органом вирішено питання про надання у користування чи передачу у власність земельної ділянки на якій розташований спірний об`єкт, невідома її площа, та не доведено, що спірна архітектурна споруда знаходиться на земельній ділянці, яка входить в прибудинкову територію.

Тому посилання ОСББ «Чотири тополі» на те, що надання дозвіл на розташування тимчасової споруди порушує їх право користування земельною ділянкою не підтверджується належними і допустимими доказами, якими могли б бути рішення компетентного органу (Самбірської міської ради) про передачу у власність їм земельної ділянки для прибудинкової території, чи розрахунок згідно Методичних рекомендацій щодо визначення прибудинкових територій багатоквартирних будинків (далі Методичні рекомендації), затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 29.12.2011№ 389 мінімально допустимої величини прибудинкової території .

Отже, Виконком Самбірської міської ради Львівської області, приймаючи рішення №105 від 22 квітня 2021 року «Про надання дозволу на розміщення тимчасової споруди», без згоди співвласників багатоквартирного будинку, не порушив їх право чи інтересу на визначення порядку використання земельної ділянки, на якій розташовано їх багатоквартирний будинок.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України, вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України, встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З урахуванням викладеного вище та наведених приписів процесуального закону суд дійшов висновку, що позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Чотири тополі" позивачем не доведені та необґрунтовані належними доказами, відтак у задоволенні позовних вимог суд відмовляє.

Судові витрати.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судові витрати в частині сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 185, 191, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення, з урахуванням вихідних днів, складено та підписано 28.12.2021.

Суддя Запотічняк О.Д.