ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2021 р. Справа №914/912/21

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Гриців В.М. (головуючий), Зварич О.В., Малех І.Б.

секретар судового засідання Кіра М.С.

з участю представників: позивача адвокат Глинка Р.Я., відповідача адвокат Мельничук В.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на додаткове рішення Господарського суду Львівської області (суддя Яворський Б.І.) від 09 вересня 2021 року у справі № 914/912/21за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Фабрікс» про стягнення 493'920,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Фабрікс» про стягнення 493'920,00 грн попередньої оплати за договором купівлі-продажу №04.3/255-МТР від 12 квітня 2017 року.

Господарський суд Львівської області рішенням від 19 серпня 2021 року у справі №914/912/21 відмовив у задоволенні позовних вимог.

Господарський суд Львівської області додатковим рішенням від 09 вересня 2021 року у справі № 914/912/21 присудив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Фабрікс» 15 000,00 грн витрат на правову допомогу у справі № 914/912/21.

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» подало апеляційну скаргу, просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 09 вересня 2021 року у справі № 914/912/21 повністю та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат на правову допомогу, подану відповідачем 25.08.2021; стягнути судові витрати з відповідача.

Вважає, що додаткове рішення не відповідає матеріалам справи, нормам матеріального права та процесуального права. Усупереч ч.3, 4 ст. 120 ГПК України призначення судового засідання щодо ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на 12 год 30 хв 09 вересня 2021 року, тоді як копія цієї ухвали була отримана 06 вересня 2021 року, що свідчить про упереджену позицію суду та порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Адже позивач був позбавлений можливості надати заперечення щодо розміру та підстав стягнення судових витрат на правову допомогу. У порушення ст. 124 ГПК України відповідач не зробив заяву про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у матеріалах справи відсутні докази надсилання відповідачем на адресу позивача по суті справи чи інших документів, які б стосувалися стягнення судових витрат, однак суд прийняв рішення щодо «уточнення» судових витрат після прийняття рішення від 19 серпня 2021 року. Подані представником відповідача документи щодо надання правової допомоги не відповідають вимогам ГПК України, у зв`язку з тим, що: докази оплати подані не протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду; оплата проведена з іншого рахунку, ніж зазначений в договорі; призначення платежу не дозволяє чітко ідентифікувати, за яким правочином та на підставі якого первинного документа, укладеного між якими сторонами, проведений платіж; первинний документ, що встановлює обсяг та вид правової допомоги не відповідає первинним документам, встановленим договором (акт виконаних робіт та наданих послуг); не додані інші обов`язкові первинні документи, встановлені договором (окрему угоду погодження вартості правової допомоги).

Незважаючи на зазначене, суд першої інстанції безпідставно долучив копію платіжного доручення від 07 вересня 2021 року до матеріалів судової справи, послався на зазначену копію як на належний доказ витрат на правничу допомогу у справі, по якій судове рішення ухвалене 19 серпня 2021 року, що суперечить ч.8 ст. 129 ГПК України, та свідчить про упереджене ставлення суду до сторін процесу.

Скаржник стверджує й те, що відсутність печатки в договорі суперечать спеціальним вимогам законодавства щодо договорів на надання правової допомоги і не дозволяє відмежувати надання послуг фізичній особі та особі, що є представником юридичної особи. Договір не містить строку дії, що суперечить ст.631 Цивільного кодексу України та дозволяє стверджувати про оспорюваність такого договору з можливістю наступного повернення грошових коштів, що були сплачені відповідачем за послуги з правової допомоги. Договір та, можливо, ордер від 01 лютого 2021 року BC №1034064, містять помилкове зазначення адреси адвокатського об`єднання «Гелемей і Партнери» м.Львів-Винники, вул.Винна Гора, 8 З/10, оскільки не існує будинку З/10. Неспіврозмірність заявленого відшкодування дійсній тривалості часу на підготовку процесуальних документів, зокрема: адвокат Мельничук Володимир Амрозійович є адвокатом з 2010 року та обізнаний з усіма обставинами судової справи №914/912/21, оскільки з 2018 року є представником ТОВ «Смарт Фабрікс» у судовій справі №914/265/18 щодо спору між тими ж сторонами з приводу того ж товару, що і розглядався у справі №914/912/21; документи в обох справах повторюють один одного, а час для їх підготовки неспіврозмірний з заявленому. Натомість, в акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги від 20 серпня 2021 року зазначено, що підготовка клопотання про повернення до підготовчого провадження та зупинення провадження у справі зайняло у Мельничука В.А. три години (3000,00 грн.). Підготовка клопотання про об`єднання справ в одне провадження - дві години (2000,00 грн.).

Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 13 жовтня 2021 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 09 вересня 2021 року у справі № 914/912/21. Ухвалою від 18 листопада 2021 року суд призначив розгляд справи на 09 грудня 2021 року.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу, матеріали справи і вважає, що додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 09 вересня 2021 року у справі № 914/912/21 належить залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За визначенням частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ч. 1 та ч.3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частина друга та третя статті 126 ГПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами(частина шоста статті 126 ГПК України).

Стаття 221 ГПК України передбачає, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Такі висновки про застосування норм права наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2021 року у справі № 910/12876/19.

Згідно з матеріалами цієї справи, Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Фабрікс» про стягнення 493'920,00 грн попередньої оплати за договором купівлі-продажу №04.3/255-МТР від 12 квітня 2017 року.

Господарський суд Львівської області рішенням від 19 серпня 2021 року у справі №914/912/21 відмовив у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 19 серпня 2021 року до завершення судових дебатів представник відповідача повідомив, що має намір реалізувати право на подання додаткових доказів щодо понесення витрат на професійну правничу допомогу упродовж 5 днів після ухвалення судового рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Смарт Фабрікс» (відповідач) представляв адвокат Мельничук В.А. (ордер про надання правової допомоги ВС№1034064 від 01 лютого 2021 року та свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю №1784 від 30 листопада 2010 року).

25 серпня 2021 року відповідач подав суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат з доказами її надіслання позивачу (вх.№3461/21). До заяви додано договір-доручення про надання правової допомоги, укладений 12 квітня 2019 року ТОВ «Смарт Фабрікс» з Адвокатським об`єднанням «Гелемей і Партнери»; акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги від 20 серпня 2021 року на загальну суму 15'000,00 грн, докази їх надіслання відповідачу рекомендованим відправленням з описом вкладення.

Розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення суд призначив у судовому засіданні на 09 вересня 2021 року, про що повідомив сторонам. Суд не визнавав обов`язковою участь сторін в судовому засіданні.

09 вересня 2021 року представник відповідача подав клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів оплати послуг адвоката (вх.№2094/21).

За умовами договору-доручення, укладеного 12 квітня 2019 року ТОВ «Смарт Фабрікс» (клієнт) з Адвокатським об`єднанням «Гелемей і Партнери» (виконавець), об`єднання зобов`язується здійснити захист, представництво та надати іншу правову допомогу другій стороні клієнту за певну винагороду (гонорар) та з відшкодуванням певних витрат, необхідних для виконання договору (п.1.1 договору). Ціна послуг, які надаються виконавцем становить 1'000 грн за одну людино/годину роботи адвоката (п.5.1 договору). Обсяг наданих послуг та розмір їх оплати затверджуються сторонами в акті виконаних робіт та наданих послуг, який є підставою для розрахунків між сторонами (п.5.2 договору).

Актом приймання-передачі сторони підтвердили, що виконавцем надано замовнику правничу допомогу в кількості 15 людино/годин за ціною 1'000 грн за 1 людино/годину на загальну суму 15'000,00 грн, а саме: підготовка відзиву на позовну заяву 2'000,00 грн, підготовка заяви, клопотань та пояснень - 10'000,00 грн та представництво у суді (участь у трьох судових засіданнях) 3'000,00 грн. Вартість наданих послуг клієнтом оплачена згідно платіжного доручення №722 від 07 вересня 2021 року.

У матеріалах справи відсутні клопотання позивача про зменшення витрат на правничу допомогу чи докази неспівмірності розміру витрат відповідача на оплату послуг адвоката.

Суд першої інстанції дослідив надані докази і надав їм належну оцінку, ураховуючи приписи статей 126, 129 ГПК України, подання заявником доказів на підтвердження розміру витрат на оплату правничої допомоги та відсутність клопотання позивача про зменшення розміру цих витрат, доведення їх неспівмірності та дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача 15'000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. При цьому суд зауважив, що додаткове рішення приймається з урахуванням доказів, які існували та були додані до матеріалів справи станом на час ухвалення такого рішення.

Згідно з ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Такі ж приписи ч. 1 ст.74 ГПК України.

Ураховуючи наведені приписи закону, правові висновки Великої Палати Верховного Суду, обставини цієї справи, а також відсутність заяв, клопотань позивача в порядку частин 5, 6 статті 126 ГПК України, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано і правомірно присудив до стягнення з позивача суму витрат відповідача на професійну правничу допомогу.

При оцінці оскарженого додаткового рішення суд апеляційної інстанції не приймає до уваги названі в апеляційній скарзі доводи позивача про неспіврозмірність заявленого відшкодування дійсній тривалості часу на підготовку процесуальних документів, оскільки адвокат Мельничук Володимир Амрозійович з 2018 року є представником ТОВ «Смарт Фабрікс» у судовій справі №914/265/18 щодо спору між тими ж сторонами з приводу того ж товару, що і розглядався у справі №914/912/21, а документи в обох справах повторюють один одного з тих підстав, що такі не були заявлені позивачем суду першої інстанції відповідно до вимог частин 5,6 статті 126 ГПК України.

Також, Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» у апеляційній вказує, що суд першої інстанції неналежним чином повідомив про призначення судового засідання щодо ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат

Відповідно до п. 1 ч. 2 і п. 3, 4 ч. 3 ст. 277 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, зокрема, якщо: справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі;

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представник позивача був присутній у судовому засіданні 19 серпня 2021 року, коли представник відповідача заявив, що має намір реалізувати право на подання додаткових доказів щодо понесення витрат на професійну правничу допомогу упродовж 5 днів після ухвалення судового рішення, що підтверджується протоколом судового засідання від 19 серпня 2021 року. (а.с. 214-215, том1).

25 серпня 2021 року (5-й день після ухвалення судового рішення (робочий), 24 серпня 2021 року - неділя) відповідач подав суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат з доказами її надіслання позивачу.

Позивач не заперечує отримання ним цієї заяви відповідача.

Господарський суд Львівської області ухвалою від 30 серпня 2021 року у справі №914/912/21 заяву ТОВ «Смарт Фабрікс» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат призначив до розгляду у судовому засіданні на 09 вересня 2021 року о 12:30 год.

Позивач не подавав суду клопотання про відкладення розгляду справи для подачі заперечень щодо розміру та підстав стягнення судових витрат на правову допомогу.

Так, копія ухвали Господарського суду Львівської області від 30 серпня 2021 року у справі №914/912/21 про призначення судового засідання для ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат надійшла скаржнику за три дні до призначеного судового засідання. Однак зважаючи на вказане вище, ця обставина не призвела до неправильного вирішення справи, тому ці аргументи не можуть бути безумовною підставою для скасування додаткового рішення.

Щодо доводів скаржника про те, що суд першої інстанції безпідставно долучив до матеріалів справи №914/912/21 копію платіжного доручення від 07 вересня 2021 року, то такі суд апеляційної відхиляє. Адже оплата наданої правничої допомоги стосується правовідносин представника і його довірителя, а не прав та інтересів сторін у справі №914/912/21. Те ж стосується укладеного договору про надання правової допомоги. Ці аргументи не ставлять під сумнів дійсність зобов`язань за домовленістю про надання правничої допомоги, їх оплату в межах правовідносин, що склалася між адвокатом та клієнтом. Крім цього, за усталеною практикою Верховного Суду наявність чи відсутність доказів оплати наданої правової допомоги не впливає на вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Доводи скаржника про те, що відповідач не заявляв про попередній розрахунок витрат на правову допомогу спростовується наявними у матеріалах справи доказами (а.с.133) - у доповненні до відзиву на позовну заяву відповідач заявив, що орієнтовна сума витрат на правову допомогу у цій справі становить 30 000,00 грн. і така буде уточнена станом на дату завершення розгляду справи.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Господарський суд Львівської області ухвалив додаткове рішення від 09 вересня 2021 року у справі № 914/912/21 з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують.

Керуючись ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 09 вересня 2021 року у справі № 914/912/21 залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2021 року.

Головуючий суддя В.М.Гриців

Суддя О.В. Зварич

Суддя І.Б. Малех