РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.12.2021Справа № 910/16766/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпека - ФГРУП»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Французький квартал 2»

про стягнення 162 000, 00 грн.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Безпека - ФГРУП» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Французький квартал 2» про стягнення 162 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором про надання охоронних послуг від 23.12.2019 № 23/12/2019, внаслідок чого у відповідача перед позивачем за Актом наданих послуг від 30.04.2020 № 26 виникла заборгованість у розмірі 162 000, 00 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2021 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

16.11.2021 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволені позову.

30.11.2021 від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

07.12.2021 від відповідача через канцелярію суду надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просив відмовити в задоволені позову повністю.

Враховуючи, що до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

У відповідності до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

УСТАНОВИВ:

23.12.2019 між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) було укладено Договір № 23/12/2019 про надання охоронних послуг, за умовами якого виконавець, за завданням замовника, зобов`язується з 1 січня 2020 року надавати охоронні послуги, а саме: приймає під охорону майно, яке визначено в Дислокації постів на об`єктах (Додаток № 1), а замовник зобов`язується приймати та своєчасно оплачувати в межах отриманих коштів належним чином надані послуги (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 4.1. Договору, вартість послуг за договором складає загальну вартість надання послуг усіма постами, що передбачені Додатком № 1 до Договору, та становить 30 000, 00 грн на місяць, в тому числі ПДВ, за один пост.

Згідно п. 4.2. Договору, оплата замовником вартості послуг здійснюється в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок виконавця, вказаний у договорі, суми грошових коштів, щомісячно до 10-го числа місяця, що слідує за звітнім в межах отриманих коштів.

Умовами п. 4.4. Договору визначено, що оплата наданих послуг здійснюється на підставі актів, складених та підписаних сторонами у відповідності з розділом 7 Договору.

Як вбачається з п. 7.1. Договору, приймання-передача наданих послуг здійснюється сторонами за актами приймання-передачі наданих послуг. Виконавець зобов`язаний до кінця відповідного поточного місяця надати замовнику підписаний і скріплений печаткою акт приймання-передачі наданих послуг в двох примірниках.

Замовник зобов`язаний протягом трьох робочих днів, з моменту отримання відповідного Акта приймання-передачі наданих послуг, підписати його, скріпити печаткою та повернути один примірник виконавцю, або надати вмотивовану письмову відмову в підписанні цього Акта.

Акти виконаних робіт, податкові накладні або інші документи, передбачені діючим законодавством пересилаються виконавцем замовнику поштою/або вручаються наручно.

Відповідно до п. 7.2. Договору, в разі виявлення Замовником невідповідності обсягу наданих Послуг, визначеному у наданому Виконавцем Акті приймання-передачі наданих послуг, фактичному обсягу наданих Послуг, або у разі виявлення інших недоліків чи неточностей отриманого Акта, Виконавець зобов`язаний виправити Акт протягом 3-х робочих днів з моменту отримання відмови.

Згідно п. 7.3. Договору, в разі виявлення недоліків Послуг (встановлення фактів їх неналежного надання). Сторони протягом 3 (трьох) робочих днів складають двосторонній акт, в якому визначають строки усунення недоліків та/або вирішення інших спірних питань. Після усунення недоліків та/або вирішення спірних питань Послуги приймаються в порядку, визначеному у п. 7.1. Договору.

За приписами п. 7.4. Договору, якщо протягом 5 (п`яти) банківських днів Замовник не підписав Акта приймання-передачі виконаних робіт, та не подав письмової мотивованої відмови від підпису, послуги вважаються наданими Виконавцем у повному обсязі.

Позивач вказує, що Господарським судом міста Києва між позивачем та відповідачем розглядалась справа № 910/4403/21 про стягнення з відповідача за договором про надання охоронних послух від 23.12.2019 № 23/12/2019 заборгованості, зокрема і за Актом наданих послуг від 30.04.2020 № 26 на суму 162 000, 00 грн, що є предметом розгляду і в даній справі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 по справі № 910/4403/21 позовні вимоги щодо стягнення грошових коштів задоволені частково. В задоволені позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 162 000, 00 грн за Актом наданих послуг від 30.04.2020 № 26 відмовлено, оскільки в матеріалах справи відсутні докази вручення або надіслання на адресу відповідача вказаного Акта надання послуг та відсутнє будь-яке листування як з приводу не підписання відповідачем акту надання послуг і не повернення його позивачу, так і вимог щодо сплати заборгованості в розмірі 162 000, 00 грн.

Враховуючи, що позивачем не доведено факту вручення або надіслання відповідачу акта надання послуг від 30.04.2020 № 26, відповідно відсутні підстави стверджувати, що в силу положень п. 7.4. Договору послуги вважаються прийнятими та у відповідача виникає обов`язок по оплаті цих послуг. Передумовою не підписання акту замовником і не надання ним письмової вмотивованої відмови від підписання є вручення або надіслання замовнику такого акту, тоді як з матеріалів справи дана обставина не вбачається, що і стало підставою для відмови у задоволені позову про стягнення з відповідача на користь позивача 162 000, 00 грн заборгованості за Актом наданих послуг від 30.04.2020 № 26.

Позивач, враховуючи встановлені факти у рішенні Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 № 910/4403/21, 30.06.2021, направив відповідачу Акт наданих послуг від 30.04.2020 № 26 на загальну суму 162 000, 00 грн, що підтверджується описом вкладення в цінний лист, поштовою накладною та фіскальним чеком від 30.06.2021.

Факт отримання вказаного Акта відповідач не заперечував, його не підписав та не оплатив, що і стало підставою для звернення до господарського суду з даним позовом про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Актом наданих послуг від 30.04.2020 № 26 у розмірі 162 000, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Згідно ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд звертає увагу на те, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 21 січня 2018 року у справі №5-249кс15.

Як вже було встановлено судом, оплата наданих послуг здійснюється на підставі актів, складених та підписаних сторонами у відповідності з розділом 7 Договору (п. 4.4. Договору).

Відповідно до п. 7.1. Договору, приймання-передача наданих послуг здійснюється сторонами за актами приймання-передачі наданих послуг. Виконавець зобов`язаний до кінця відповідного поточного місяця надати замовнику підписаний і скріплений печаткою акт приймання-передачі наданих послуг в двох примірниках.

Матеріали справи не містять доказів надання позивачем (виконавцем) відповідачу (замовнику) до кінця відповідного поточного місяця спірного акту після дати його складення, як того вимагає п. 7.1. Договору.

Матеріали справи містять докази надсилання позивачем відповідачу спірного Акта наданих послуг від 30.04.2020 № 26 лише 30.06.2021 року.

Відповідно до п. 7.4. Договору, якщо протягом 5 (п`яти) банківських днів Замовник не підписав Акта прийому-передачі виконаних робіт, та не подав письмової мотивованої відмови від підпису, послуги вважаються наданими Виконавцем у повному обсязі.

Відповідач 05.07.2021 направив позивачу заперечення на Акт надання послуг № 26 від 30.04.2020. Позивач у своїй позовній заяві не заперечує факт отримання від відповідача вказаних заперечень (листа).

Відповідач у своїх запереченнях від 05.07.2021 на Акт надання послуг № 26 від 30.04.2020 року зазначає: «Щодо Акта № 26 від 30 квітня 2020 року на суму 162 000, 00 грн, заперечуємо у повному обсязі, так як послуги на цю суму не були надані, в зв`язку з порушенням умов договору № 23/12/2019 про надання охоронних послуг від 23 грудня 2019 року».

Відповідно до п. 81 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 № 129/1033/13-ц, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Враховуючи, що відповідач у відповідності до вимог п. 7.4. Договору подав позивачу письмову мотивовану відмову від підписання Акта наданих послуг від 30.04.2020 № 26 в якій заперечив факт отримання послуг за договором на загальну суму 162 000, 00 грн, у господарського суду відсутні правові підстави вважати, що послуги згідно п. 7.4. Договору за Актом наданих послуг від 30.04.2020 № 26 на вказану суму прийняті у повному обсязі.

Інших належних доказів надання позивачем відповідачу послуг за договором на суму 162 000, 00 грн матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене та зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Судові витрати позивача по справі у відповідності до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Алєєва