ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/666/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

суддя Рочняк О.В.,

секретар судового засідання Михайлюк А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Прикарпаття"

вул. Тичини, 1, м. Івано-Франківськ, 76018

до відповідача: Державного підприємства "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод"

вул. Хриплинська, 11, м. Івано-Франківськ, 76002

про стягнення збитків в розмірі 399 270 грн 05 коп.

учасники судового процесу:

від позивача: Гуменюк Богдан Степанович;

від відповідача: представник не з"явився

ВСТАНОВИВ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Еко-Прикарпаття" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Державного підприємства "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод" про стягнення збитків в розмірі 399 270 грн 05 коп.

Відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 15.07.2021, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 09.08.2021, встановив сторонам строки для надання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення.

Копії ухвали від 15.07.2021, направлені сторонам за юридичними адресами, вказаними в позовній заяві, що відповідають даним з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, отримано сторонами 22.07.2021, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

В підготовчому засіданні 09.08.2021 суд постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 20.09.2021, про що учасники справи повідомлені ухвалою - повідомленням від 11.08.2021.

В підготовчому засіданні 20.09.2021 суд постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання на 11.10.2021, про що представник позивача повідомлений під розписку, а відповідач - ухвалою повідомленням від 20.09.2021, копію якої відповідач отримав 24.09.2021.

11.10.2021 до відділу документального забезпечення, канцелярії суду від представника позивача, електронною поштою, не підписане ЕЦП, надійшло клопотання №11/10-21/3 від 11.10.2021 (вх.№15881/21) про відкладення розгляду справи, у з"язку з перебуванням на лікарняному.

Вказане клопотання не розглядалося судом, оскільки не підписано ЕЦП, відповідно не є офіційним діловим документом.

За результатами підготовчого засідання, яке відбулося 11.10.2021, суд постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 08.11.2021, про що сторони повідомлені ухвалою-повідомленням від 11.10.2021. Копію ухвали отримано сторонами 18.10.2021.

В судовому засіданні 08.11.2021 представник позивача подав заяву б/н від 08.11.2021 (вх.№19138/21) про зменшення позовних вимог; суд постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про відкладення розгляду справи по суті на 22.11.2021, про що представник позивача повідомлений під розписку, а відповідач - ухвалою повідомленням від 08.11.2021, копію якої відповідач отримав 15.11.2021.

В судовому засіданні 22.11.2021 суд відмовив у прийнятті зави про зменшення позовних вимог (вх.№19138/21), мотивуючи тим, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання, а вказану заяву позивачем подано після закриття підготовчого засідання. Суд постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про оголошення перерви в судовому засіданні до 01.12.2021, про що представник позивача повідомлений під розписку, а відповідач - ухвалою повідомленням від 22.11.2021, копію якої відповідач отримав 24.11.2021.

01.12.2021 до відділу документального забезпечення, канцелярії господарського суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 01.12.2021 (вх.№19205/21) про оголошення перерви в судовому засіданні після 06.12.2021, у зв"язку з перебуванням юрисконсульта на самоізоляції (ковід).

В судовому засіданні 01.12.2021 суд задовольнив клопотання відповідача та постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про відкладення розгляду справи на 15.12.2021.

В судовому засіданні 15.12.2021 суд постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про оголошення перерви в судовому засіданні до 28.12.2021, про що представник позивача повідомлений під розписку, а відповідач - ухвалою повідомленням від 15.12.2021, копію якої відповідач отримав 20.12.2021.

В судове засідання 28.12.2021 представник відповідача не з"явився, хоча відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень.

Клопотань про відкладення розгляду справи та інших клопотань від відповідача до суду не надходило.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Позиція позивача. Позовні вимоги мотивовані тим, що Державне підприємство "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод" не виконав обов"язку встановленого Податковим кодексом України щодо реєстрації податкових накладних, у зв"язку із чим позбавив позивача права на включення суми ПДВ до складу податкового кредиту та відповідно права на зменшення податкового зобов"язання на суму 399 270 грн 05 коп.

Позиція відповідача. Правом на надання відзиву на позов відповідач не скористався.

Як вбачається із ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши представника позивача, давши оцінку доказам у відповідності до ст.86 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд встановив таке.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

31.07.2017 між Державним підприємством Івано-Франківський котельно-зварювальний завод" (орендодавець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еко-Прикарпаття" (орендар, позивач) укладено договір оренди нерухомого майна №17-О (а.с. 6-8).

Відповідно до п. 1.1 договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: приміщення компресорної станції Державного підприємства "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод" площею 911,4 кв. м (далі - майно) розміщене за адресою: вул. Хриплинська, 11, м. Івано-Франківськ, що перебуває на балансі Державного підприємства "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод", вартість якого визначена згідно з висновком про оцінку від 31.01.2017 і становить 2 111 787 грн без ПДВ (приміщення компресорної станції площею 911,4 кв. м).

Відповідно до п. 3.1 договору, орендна плата перераховується орендарем щомісячно у строк не пізніше 10-го числа місяця наступного за звітним і спрямовується: 30% від суми орендної плати до державного бюджету на р/р 0002 в головному управлінні Державної казначейської служби України у Івано-Франківській області, одержувач коштів Управління Державної казначейської служби в Івано-Франківській області, 7-% від суми орендної плати на рахунок орендодавця. До 15 числа орендар зобов"язаний надати орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати за попередній місяць (копію платіжного доручення з відміткою обслуговуючого банку про перерахування орендної плати до Державного бюджету України). На вимогу орендодавця орендар зобов"язаний проводити звіряння взаєморозрахунків по орендних платежах і оформляти відповідні акти звіряння.

Пунктом 3.2 передбачено, що орендна плата визначається на підставі методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу затвердженої Кабінетом Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) (далі - методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий березень місяць оренди - 2017 року 25 250 грн 54 коп. (приміщення під виробництво) та 3 521 грн 78 коп. (приміщення офісного призначення).

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється в порядку визначеному законодавством України (п. 3.4).

Згідно з п. 5.9 договору, орендар зобов"язується в тому числі здійснювати витрати, пов"язані з утриманням орендованого майна. Протягом 15 робочих днів після підписання цього договору укласти з орендодавцем орендованого майна договір про відшкодування витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю відповідно до тарифів встановлених для такої групи споживачів.

Цей договір укладено строком на два роки та 11 місяців, що діє з 01.08.2017 до 30.06.2020 включно (п. 10.1).

01.08.2017 між ДП "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод" та ТОВ "Еко-Прикарпаття" складено акт прийому-передачі приміщень до договору оренди №17-О від 31.07.2017, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду приміщення, що є предметом оренди: приміщення компресорної станції Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» площею 911,4 кв.м. (далі - майно), розміщене за адресою: вул. Хриплинська, 11, м. Івано-Франківськ, що перебуває на балансі Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод», вартість якого визначена згідно з висновком про оцінку під 31.01.2017 і становить 2 111 787 грн без ПДВ (а.с. 9).

Надання послуг оренди згідно договору №17-О від 31.07.2017 підтверджується підписаними сторонами актами надання послуг на суму 1372478 грн 70 коп. в т.ч. ПДВ на суму 274495 грн 73 коп.:

акт №297 від 30.03.2018 на суму 28 772 грн 32 коп., в т.ч. ПДВ 5 754 грн 47 коп.;

акт №416 від 30.04.2018 на суму 28 772 грн 32 коп., в т.ч. ПДВ 5 754 грн 47 коп.;

акт №642 від 31.05.2018 на суму 28 772 грн 32 коп., в т.ч. ПДВ 5 754 грн 46 коп.;

акт №746 від 30.06.2018 на суму 28 772 грн 32 коп., в т.ч. ПДВ 5 754 грн 46 коп.;

акт №767 від 31.07.2018 на суму 31 557 грн 49 коп., в т.ч. ПДВ 6 311 грн 50 коп.;

акт №883 від 31.08.2018 на суму 31 336 грн 59 коп., в т.ч. ПДВ 6 267 грн 32 коп.;

акт №990 від 28.09.2018 на суму 31 336 грн 59 коп., в т.ч. ПДВ 6 267 грн 32 коп.;

акт №1095 від 31.10.2018 на суму 29 318 грн 99 коп., в т.ч. ПДВ 5 863 грн 80 коп.;

акт №1202 від 30.11.2018 на суму 29 261 грн 45 коп., в т.ч. ПДВ 5 852 грн 29 коп.;

акт №1308 від 31.12.2018 на суму 38 755 грн 86 коп., в т.ч. ПДВ 7 751 грн 18 коп.;

акт №11 від 31.01.2019 на суму 33 192 грн 92 коп., в т.ч. ПДВ 6 638 грн 58 коп.;

акт №138 від 28.02.2019 на суму 33 524 грн 85 коп., в т.ч. ПДВ 6 704 грн 97 коп.;

акт №250 від 31.03.2019 на суму 33 692 грн 47 коп., в т.ч. ПДВ 6 738 грн 49 коп.;

акт №351 від 30.04.2019 на суму 33 995 грн 70 коп., в т.ч. ПДВ 6 799 грн 14 коп.;

акт №13 від 18.06.2019 на суму 28 772 грн 32 коп., в т.ч. ПДВ 5 754 грн 46 коп.;

акт №559 від 09.07.2019 на суму 28 772 грн 32 коп., в т.ч. ПДВ 5 754 грн 46 коп.;

акт №698 від 31.07.2019 на суму 30 262 грн 11 коп., в т.ч. ПДВ 6 052 грн 42 коп.;

акт №669 від 31.07.2019 на суму 28 772 грн 32 коп., в т.ч. ПДВ 5 754 грн 46 коп.;

акт №782 від 29.08.2019 на суму 36 050 грн 27 коп., в т.ч. ПДВ 7 210 грн 05 коп.;

акт №924 від 30.09.2019 на суму 36 050 грн 27 коп., в т.ч. ПДВ 7 210 грн 05 коп.;

акт №1035 від 21.10.2019 на суму 36 554 грн 97 коп., в т.ч. ПДВ 7 310 грн 99 коп.;

акт №1209 від 19.11.2019 на суму 36 810 грн 85 коп., в т.ч. ПДВ 7 362 грн 17 коп.;

акт №1349 від 31.12.2019 на суму 36 629 грн 86 коп., в т.ч. ПДВ 7 325 грн 97 коп.;

акт №15 від 28.01.2020 на суму 36 593 грн 30 коп., в т.ч. ПДВ 7 318 грн 66 коп.;

акт №153 від 29.02.2020 на суму 73 050 грн 09 коп., в т.ч. ПДВ 14 610 грн 02 коп.;

акт №311 від 23.03.2020 на суму 35 803 грн 57 коп., в т.ч. ПДВ 7 166 грн 11 коп.;

акт №353 від 27.04.2020 на суму 36 513 грн 73 коп., в т.ч. ПДВ 7 302 грн 75 коп.;

акт №551 від 31.05.2020 на суму 36 805 грн 84 коп., в т.ч. ПДВ 7 361 грн 17 коп.;

акт №630 від 30.06.2020 на суму 36 735 грн 06 коп., в т.ч. ПДВ 7 347 грн 01 коп.;

акт №769 від 27.07.2020 на суму 36 772 грн 08 коп., в т.ч. ПДВ 7 354 грн 42 коп.;

акт №911 від 28.08.2020 на суму 36 258 грн 45 коп., в т.ч. ПДВ 7 251 грн 69 коп.;

акт №1087 від 24.09.2020 на суму 36 332 грн 72 коп., в т.ч. ПДВ 7 266 грн 54 коп.;

акт №1204 від 23.10.2020 на суму 36 769 грн 14 коп., в т.ч. ПДВ 7 353 грн 83 коп.;

акт №1378 від 23.11.2020 на суму 37 319 грн 47 коп., в т.ч. ПДВ 7 463 грн 89 коп.;

акт №481 від 21.12.2020 на суму 37 914 грн 39 коп., в т.ч. ПДВ 7 582 грн 88 коп.;

акт №9 від 28.01.2021 на суму 38 107 грн 81 коп., в т.ч. ПДВ 7 621 грн 56 коп.;

акт №180 від 25.02.2021 на суму 38 752 грн 94 коп., в т.ч. ПДВ 7 750 грн 59 коп.;

акт №322 від 19.03.2021 на суму 39 027 грн 16 коп., в т.ч. ПДВ 7 805 грн 43 коп.;

акт №466 від 22.04.2021 на суму 39 958 грн 46 коп., в т.ч. ПДВ 7 991 грн 69 коп.

Крім того, відповідно до п.5.9 договору між сторонами складено акти на відшкодування витрат, пов"язаних з утриманням орендованого майна на суму 633883 грн 62 коп. в т.ч. ПДВ на суму 124774 грн 32 коп.:

акт №1307 від 30.11.2017 на суму 3 735 грн 17 коп., в т.ч. ПДВ 747 грн 03 коп.;

акт №155 від 28.02.2018 на суму 4 079 грн 56 коп., в т.ч. ПДВ 815 грн 91 коп.;

акт №300 від 30.03.2018 на суму 4 191 грн 44 коп., в т.ч. ПДВ 835 грн 89 коп.;

акт №417 від 30.04.2018 на суму 4 117 грн 40 коп., в т.ч. ПДВ 823 грн 48 коп.;

акт №629 від 31.05.2018 на суму 4 111 грн 52 коп., в т.ч. ПДВ 822 грн 30 коп.;

акт №747 від 30.06.2018 на суму 4 008 грн 82 коп., в т.ч. ПДВ 801 грн 77 коп.;

акт №777 від 31.07.2018 на суму 6 694 грн 40 коп., в т.ч. ПДВ 1 338 грн 88 коп.;

акт №884 від 31.08.2018 на суму 9 294 грн 98 коп., в т.ч. ПДВ 1 859 грн 00 коп.;

акт №991 від 28.09.2018 на суму 3 906 грн 96 коп., в т.ч. ПДВ 781 грн 39 коп.;

акт №1111 від 31.10.2018 на суму 25 760 грн 64 коп., в т.ч. ПДВ 5 152 грн 13 коп.;

акт №1212 від 30.11.2018 на суму 33 088 грн 61 коп., в т.ч. ПДВ 6 617 грн 71 коп.;

акт №1328 від 31.12.2018 на суму 32 283 грн 17 коп., в т.ч. ПДВ 6 456 грн 62 коп.;

акт №31 від 31.01.2019 на суму 36 534 грн 26 коп., в т.ч. ПДВ 7 306 грн 85 коп.;

акт №156 від 28.02.2019 на суму 27 517 грн 04 коп., в т.ч. ПДВ 5 503 грн 41 коп.;

акт №367 від 30.04.2019 на суму 12 856 грн 75 коп., в т.ч. ПДВ 2 571 грн 36 коп.;

акт №6 від 18.06.2019 на суму 20 231 грн 80 коп., в т.ч. ПДВ 4 046 грн 36 коп.;

акт №556 від 09.07.2019 на суму 15 160 грн 75 коп., в т.ч. ПДВ 3 032 грн 15 коп.;

акт №680 від 31.07.2019 на суму 24 689 грн 95 коп., в т.ч. ПДВ 4 937 грн 99 коп.;

акт №829 від 31.08.2019 на суму 10 971 грн 96 коп., в т.ч. ПДВ 2 194 грн 39 коп.;

акт №936 від 30.09.2019 на суму 14 425 грн 55 коп., в т.ч. ПДВ 2 885 грн 11 коп.;

акт №1054 від 31.10.2019 на суму 22 754 грн 49 коп., в т.ч. ПДВ 4 550 грн 90 коп.;

акт №1232 від 30.11.2019 на суму 27 056 грн 77 коп., в т.ч. ПДВ 5 411 грн 35 коп.;

акт №1406 від 31.12.2019 на суму 22 826 грн 46 коп., в т.ч. ПДВ 4 565 грн 29 коп.;

акт №60 від 31.01.2020 на суму 12 989 грн 25 коп., в т.ч. ПДВ 2 597 грн 85 коп.;

акт №168 від 29.02.2020 на суму 27 499 грн 26 коп., в т.ч. ПДВ 5 499 грн 85 коп.;

акт №337 від 31.03.2020 на суму 21 486 грн 94 коп., в т.ч. ПДВ 4 297 грн 39 коп.;

акт №434 від 30.04.2020 на суму 6 014 грн 51 коп., в т.ч. ПДВ 1 202 грн 90 коп.;

акт №535 від 31.05.2020 на суму 16 592 грн 96 коп., в т.ч. ПДВ 1 318 грн 59 коп.;

акт №748 від 30.06.2020 на суму 22 908 грн 45 коп., в т.ч. ПДВ 4 581 грн 69 коп.;

акт №857 від 31.07.2020 на суму 6 535 грн 16 коп., в т.ч. ПДВ 1 307 грн 03 коп.;

акт №1025 від 31.08.2020 на суму 7 748 грн 21 коп., в т.ч. ПДВ 1 549 грн 64 коп.;

акт №1171 від 30.09.2020 на суму 22 631 грн 73 коп., в т.ч. ПДВ 4 526 грн 35 коп.;

акт №1328 від 31.10.2020 на суму 20 899 грн 93 коп., в т.ч. ПДВ 4 179 грн 99 коп.;

акт №1468 від 30.11.2020 на суму 25 334 грн 16 коп., в т.ч. ПДВ 5 066 грн 83 коп.;

акт №1636 від 31.12.2020 на суму 12 550 грн 92 коп., в т.ч. ПДВ 2 510 грн 18 коп.;

акт №110 від 31.01.2021 на суму 18 611 грн 91 коп., в т.ч. ПДВ 3 557 грн 32 коп.;

акт №284 від 28.02.2021 на суму 20 177 грн 63 коп., в т.ч. ПДВ 3 870 грн 46 коп.;

акт №444 від 31.03.2021 на суму 13 941 грн 49 коп., в т.ч. ПДВ 3 118 грн 45 коп.;

акт №589 від 30.04.2021 на суму 7 662 грн 66 коп., в т.ч. ПДВ 1 532 грн 54 коп.

Як вбачається з додатків №8 (Д8) до податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2019 року та додаток №7 (Д7) до податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2021 року ТОВ "Еко-Прикарпаття" (а.с. 88-98), податкові накладні за період з 30.11.2017 по 30.04.2021 не зареєстровані ДП "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод" в ЄРПН.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

У відповідності до ст.174 Господарського кодексу України підставами виникнення господарських зобов`язань є, зокрема, господарський договір.

Згідно ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

В силу дії ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В ст.627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено факт наявності договірних відносин між сторонами щодо оренди нерухомого майна, що підтверджено актами виконаних робіт.

Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Належним способом захисту для позивача може бути звернення до контрагента з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення контрагентом за договором обов"язку щодо складення та реєстрації податкових накладних.

Відповідний правовий висновок зробила Велика Палата Верховного суду у постанові від 05.06.2019 у справі №909/1568/18.

Відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У статті 198 ПК України встановлено підстави, за яких у платника ПДВ виникає право на податковий кредит; визначено умови, дату, час та порядок його формування; права й обов`язки платників податку в сфері податкових правовідносин; підстави, що унеможливлюють віднесення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту.

Згідно з пунктами 198.1, 198.2 цієї статті право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму ПДВ на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж, зокрема, через 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

За змістом пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 201.4 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань продавця, а пунктом 201.7 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Судом встановлено факт надання послуг з оренди та виникнення у відповідача податкового зобов`язання з ПДВ за операціями з поставки послуг з оренди у розумінні податкового законодавства та виконання обов`язку зі складення згідно з пунктом 201.4 статті 201 ПК України податкової накладної та її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з пп. 14.1.36 ст. 14 ПКУ господарська діяльність діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Складовою частиною господарської діяльності з нерухомим майном є придбання власником такого майна певних товарів та отримання ряду послуг, пов`язаних з необхідністю утримання такого майна, сплата податків, пов`язаних з рухомим/нерухомим майном, нарахувань по заробітній платі працівникам тощо, а також формування з урахуванням таких витрат розміру орендної плати за рухоме/нерухоме майно.

Отже, у вартості орендної плати за рухоме/нерухоме майно орендар має здійснювати економічне відшкодування (компенсацію) всіх елементів витрат, пов`язаних з послугами з надання майна в оренду.

Пунктом 185.1 ст. 185 ПКУ визначено, що об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 ПКУ.

Пунктом 188.1 ст. 188 ПКУ визначено, зокрема, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податнику внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Отже у випадку, якщо орендодавцем (крім бюджетної установи) отримуються кошти від орендаря як відшкодування (компенсація) витрат орендодавця, понесених ним з метою утримання наданого в оренду майна, такі кошти є складовою частиною орендної плати та включаються орендодавцем до бази оподаткування у загальновстановленому порядку, у тому числі за умови, якщо між орендодавцем та орендарем укладено окремі договори про надання орендарем компенсації таких витрат.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою; податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період. У разі порушення продавцем/покупцем товарів/послуг порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Таким чином, згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Водночас звернення покупця послуг зі скаргою на продавця, який не виконав передбаченого наведеною нормою обов`язку, відповідно до положень пункту 201.10 статті 201 ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не надає покупцю права на включення суми податку з цих операцій до складу податкового кредиту, а можливість подання скарги на цього продавця є лише підставою для проведення документальної позапланової перевірки його контролюючим органом.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного суду об"єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17.

Цей спір виник щодо невиконання відповідачем обов`язку складення податкових накладних за наслідками здійснення з позивачем господарських операцій у період з листопада 2017 року по квітень 2021 року за договором оренди нерухомого майна №17-0 від 31.07.2017 і реєстрації їх у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Ураховуючи наведене, порушення відповідачем порядку реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних позбавляє Позивача права на включення спірної суми до податкового кредиту.

Доказів здійснення реєстрації податкових зобов`язань за відповідні періоди відповідач суду не надав, а відповідно позивач не може віднести сплачені ним у складі вартості за виконання робіт сум ПДВ до податкового кредиту, та вважає їх збитками.

Згідно частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У даному випадку, під збиткам належить розуміти не одержані позивачем доходи, які він одержав б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності відповідачем (упущена вигода).

За змістом статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

За встановлених судом обставин, відповідач з порушенням вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України не зареєстрував податкові накладні, у зв`язку з чим позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 399270 грн 05 коп. З огляду на викладене у цьому випадку є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи. Отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та належать до задоволення.

Судові витрати, у відповідності до ст.129 ГПК України суд покладає на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод" (вул. Хриплинська, 11, м. Івано-Франківськ, 76002, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Прикарпаття" (вул. Тичини, 1, м. Івано-Франківськ, 76018, ) 399 270 (триста дев"яносто дев"ять тисяч двісті сімдесят) гривень 05 коп. збитків та 5 989 (п"ять тисяч дев"ятсот вісімдесят дев"ять) гривень 06 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11.01.2022

Cуддя О.В. Рочняк