ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2021 р.м. ХарківСправа № Б-50/232-09 (922/1087/21)

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Лекском" 3-я особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору АТ "ПроКредит Банк"
до Товариство з обмеженою відповідальністю "Супер Профіль" 3-я особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ "АСА Сістемс"
про зобов`язання вчинити певні дії
за участю сторін:

позивач - Черкасов С.А. (ліквідатор ТОВ "Лекском"),

3-я особа на стороні позивача, пр-к АТ "ПроКредитБанк", - Хоміч А.А. (дов. від 07.09.2020, свідоцтво адвоката ДН №5237 від 31.10.2018),

відповідач - не з`явився,

пр-к 3-ої особи ТОВ "АСА Сістемс" - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СПРАВИ.

Ухвалою суду від 31.03.2021 відкрито підготовче провадження за правилами загального позовного провадження за позовом ТОВ "Лекском" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Черкасова С.А. до ТОВ "Супер Профиль" про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном, в якій позивач просить суд: зобов`язати ТОВ "Супер Профіль" усунути перешкоди у здійсненні права користуванні та розпорядження ТОВ "Лекском" нежитловими приміщеннями, розташованими за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка - Горбовичі, буд. 1, шляхом звільнення зазначених нежитлових приміщень.

На виконання вимог ухвали суду представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву (вх. №9323 від 23.04.21, направлено засобами поштового зв`язку 21.04.21), в якому заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, зазначаючи, що договір суборенди між ТОВ "Лексінг" та ТОВ "Супер Профіль" від 02.09.2019 був укладений до визнання права власності на цій об`єкти за ТОВ "Лекском". Крім того, зазначає, що на сьогоднішній день єдиним власником спірних приміщень згідно інформації Єдиного державного реєстру прав власності є ТОВ "АСА Сістемс", натомість позивачем не надано доказів реєстрації майна за ТОВ "Лекском", тому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

29.04.2021 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив представника ТОВ "Супер Профіль", в якому позивач не погоджується з запереченнями відповідача, вважає, що єдиним законним власником спірного майна є банкрут ТОВ "Лекском", право власності якого підтверджується постановою Верховного Суду від 05.02.2020 у справі №Б-50/232-09, яка є остаточною та такою, що не підлягає оскарженню. Також зазначає, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а лише засвідчує вже набуте особою право власності, тому позовні вимоги просить суд задовольнити в повному обсязі.

11.05.2021 на електронну адресу суду надійшли заперечення позивача на заяви відповідача про залучення третіх осіб, про об`єднання заяви №18956 за позовом ТОВ "Лекском" про стягнення збитків та заяви №1087/21 про усунення перешкод в одне провадження, а також на заяву про зупинення провадження у справі.

12.05.2021 на електронну адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь позивача на відзив, в яких відповідач, ТОВ "Супер Профіль" зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця, а тому посилання позивача на безпідставність користування нежитловими приміщеннями не відповідає дійсності.

Ухвалою суду від 25.05.2021 продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів до 29.06.2021; задоволено заяву відповідача ТОВ "Супер Профіль" (вх. №9317 від 23.05.2021) про залучення третіх осіб частково; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмету спору, на стороні відповідача - ТОВ "АСА Сістемс" (код 38851386, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1), в решті вимог відмовлено; в задоволенні заяви ТОВ "Лексінг" (вх. №9153 від 21.04.21) - відмовлено; задоволено заяву АТ "ПроКредит Банк" (вх. №11356 від 18.05.21); залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмету спору, на стороні позивача кредитора ТОВ "Лекском" - АТ "ПроКредит Банк" (, адреса: 03115, м.Київ, пр. Перемоги, 107А); в задоволенні заяви відповідача (вх. №9321 від 23.04.2021) про зупинення провадження у справі - відмовлено; відкладено підготовче засідання суду на 17.06.2021.

Ухвалою суду від 24.06.2021 провадження у справі Б-50/232-09 (922/1087/21) (позовне провадження) за позовом ТОВ "Лекском" в особі ліквідатора Черкасова С.А. до відповідача ТОВ "Супер Профіль" про зобов`язання усунути перешкоди - зупинено до вирішення справи №911/731/18.

Позивач не погодився із зазначеною ухвалою суду, подав апеляційну скаргу.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 12.08.2021 апеляційну скаргу арбітражного керуючого Черкасова С.А. задоволено, скасовано ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.06.2021, справу передано до господарського суду для продовження розгляду справи.

Представник третьої особи ТОВ "АСА Сістемс" не погодився з постановою апеляційної інстанції та подав касаційну скаргу до Верховного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 07.10.2021 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "АСА Сістемс" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.08.2021 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.06.2021.

Враховуючи, що справа повернулась до господарського суду на подальший розгляд, суд ухвалою від 11.11.2021 призначив її до розгляду в підготовчому засіданні суду.

В судовому засіданні 09.12.2021 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 23.12.2021.

В судове засідання 23.12.2021 ані відповідач, ані третя особа на стороні відповідача не з`явились, хоча про дату та час проведення судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення за вих. № 034428/1 та №034428/4.

Розглянувши матеріали справи, надані суду відзив, відповідь на відзив, заперечення на відповідь та заяви, заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи суд зазначає наступне.

ПОЗИЦІЯ СУДУ ЩОДО ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА.

Предметом судового розгляду у цій справі є позов ТОВ "Лекском" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Черкасова С.А. до ТОВ "Супер Профиль" про зобов`язання товариства усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном, нежитловими приміщеннями, які належать банкруту ТОВ "Лекском", що розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка - Горбовичі, буд. 1, шляхом звільнення ТОВ "Лекском" з нежитлових приміщень. ТОВ "Супер Профиль" користується нежитловими приміщеннями на підставі договору суборенди нежитлових приміщень № 15 від 02.09.2019р., який був укладений між ТОВ «Лексинг» та ТОВ "Супер Профиль".

Отже, реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном (негаторний позов) позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином ТОВ "Супер Профиль" порушує (зачіпає) його права та законні інтереси власника майна та інтереси інших учасників у справі про банкрутство.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 ГК України, визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Кодекс України з питань банкрутства (далі КузПБ) є частиною цивільного/господарського законодавства, як спеціальний нормативно-правовий акт, що регулює питання відновлення платоспроможності боржника та задоволення вимог його кредиторів за рахунок майна боржника.

У зв`язку з чим провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, має на меті задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника, інших осіб; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів, інших осіб.

Насамперед це зумовлено специфікою провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні спеціальних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників стадій та інших елементів, які відрізняють це провадження від позовного.

Отже, арбітражний керуючий є тією зацікавленою особою у справі про банкрутство, яка має право звертатися з позовами про захист майнових прав та інтересів з підстав, передбачених нормами ЦК України, ГК України чи інших законів, у межах справи про банкрутство і таке звернення є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість відновлення порушених прав кредиторів та боржника.

Більш того, слід звернути увагу, що ч. 3 ст. 12 КУзПБ зобов`язує арбітражного керуючого під час реалізації своїх прав та обов`язків діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено).

Суд вважає, що у процедурі ліквідації арбітражний керуючий зобов`язаний самостійно визначитися з наявністю підстав для подання заяви (позову) про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном банкрута з метою відновлення порушеного права банкрута та заставного кредитора і погашення його вимог.

Наведене є свідченням, що подання такої заяви про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном банкрута - це обов`язок арбітражного керуючого, який спрямований на виявлення та повернення майна банкрута у справі про банкрутство та свідченням безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі та виконання його повноважень, які визначені законодавцем у ст.61 Кодексу з процедур банкрутства.

Крім того, обов`язок ліквідатора здійснити повноту дій, спрямованих на виявлення та повернення активів боржника визначено у ч.1 ст.65 КУзПБ.

Вказане вище, створює висновок про правомочність ліквідатора ТОВ «Лекском» на подання позовної заяви до суду про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном банкрута у відповідності до приписів ст. 7 КУзПБ. (Аналогічний висновок викладено у постановах ВП ВСУ від 15.01.2020 у справі №607/6254/15-ц, від 18.02.2020 у справі № 918/335/17, від 25.06.2021 у справі №916/585/18 (916/1051/20, постанова ВСУ від 19.01.2021 у справі №916/97/20).

ЩОДО ПРЕДМЕТУ ПОЗОВУ.

Суд зазначає, що частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Захист права власності - це сукупність передбачених законом цивільно-правових засобів, які, по-перше, гарантують нормальне господарське використання майна (тобто вони забезпечують захист відносин власності в їх непорушеному стані), по-друге - застосовуються для поновлення порушених правовідносин власності, для усунення перешкод, що заважають їх нормальному функціонуванню, для відшкодування збитків, які заподіяні власнику.

Залежно від характеру посягання на права власника і змісту захисту, який надається власнику, виділяються речово-правові засоби захисту права власності.

Речові засоби захисту права власності та інших речових прав покликані захищати ці права від безпосереднього неправомірного впливу будь-яких осіб. До речово-правових позовів належать: вимоги власника щодо усунення порушень права власності, які не пов`язані з володінням (негаторний позов); вимоги власника про визнання права власності.

При цьому положеннями статті 391 Цивільного кодексу України установлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Предметом негаторного позову є вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися та розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою для звернення з негаторним позовом є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне чинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Другою умовою застосування негаторного позову відсутність між позивачем та з відповідачем договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник здійснює захист порушеного права власності зобов`язально-правовими засобами.

(Аналогічну правову позицію викладено у постанова Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 916/1666/18)

Отже, умовами до подання негаторного позову є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути чітко та конкретно визначено дії, які повинен здійснити відповідач для усунення порушень права власника (володільця).

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 30.07.2019 у справі № 926/3881/17.

Отже, право власності як абсолютне право має захищатися лише у разі доведення самого факту порушення. Тому встановлення саме зазначених вище обставин належить до предмета доказування у справах за такими позовами. Подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 909/392/1 та постанові Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 910/1310/19.

Подана позовна заява ліквідатора ТОВ «Лекском» про усунення перешкод у користування нерухомим майном відповідає вищенаведеним приписам та судовій практики Верховного Суду на підставі наступного.

ЩОДО ПРАВА ВЛАСНОСТІ ПОЗИВАЧА НА МАЙНО.

За матеріалами справи про банкрутство ТОВ "Лекском" та поданій позовній заяві вбачається, що Постановою господарського суду Харківської області від 27.01.2010 у справі №Б-50/232-09 ТОВ «Лекском» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.02.2017 у справі №Б-50/232-09, яка залишена без змін постановами Харківського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 та Вищого господарського суду України від 22.11.2017, зокрема, визнано недійсними результати аукціону від 12.07.2016 щодо продажу нерухомого майна банкрута ТОВ «Лекском», а саме, аграрно-промислового молочно-товарного комплексу, що складаються із: санітарний пропускник (літ. "А") загальною площею 380,6 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. "Б") загальною площею 840,1 кв.м., корівник із цегли (літ. "Б1") загальною площею 1911,3 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. "Б2") 1911,5 кв.м., за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-бта визнано недійсним договір купівлі-продажу від 12.07.2016, що був укладений за результатом аукціону з продажу майна ТОВ "Лекском" від 12.07.2016 № 100080616/1.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.09.2019, яка залишена в силі постановою Верховного суду у складі касаційного господарського суду від 05.02.2020, витребувано з володіння ТОВ «СОВБЕРГ» об`єкти нерухомого майна:

- нежитлову будівлю (виробничо-складська будівля) літ. А-1, загальна площа 870,6 кв.м., адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-б; - нежитлову будівлю (будівля складу) літ. А-1, загальною площею 1910 кв.м., розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-в;

- нежитлову будівлю (адміністративна будівля) літ. А-1, загальною площею 374,9 кв.м, адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-а;

- нежитлову будівлю (будівля складу) літ. А-1 загальною площею 1909,4 кв.м., розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-г, та зобов`язано ТОВ «СОВБЕРГ» передати їх ліквідатору ТОВ «Лекском».

Цією ж ухвалою суду визнано за ТОВ «Лекском» право власності на нежитлову будівлю (виробничо-складська будівля) літ. А-1, загальна площа 870,6 кв.м., адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-б; нежитлову будівлю (будівля складу) літ. А-1, загальною площею 1910 кв.м., адреса : Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-в; нежитлову будівлю (адміністративна будівля) літ. А-1, загальною площею 374,9 кв.м, адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка - Горбовичі, буд. 1-а; нежитлову будівлю (будівля складу) літ. А-1 загальною площею 1909,4 кв.м., адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-г.

Суд зазначає, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю) (пункт 142 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16).

Проте, за ТОВ «Лекском» після постановлення зазначеного вище судового рішення (ухвала від 10.09.2019) не було зареєстровано права право власності на вказане майно, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на вищезазначене нерухоме майно було зареєстроване ні за ТОВ «СОВБЕРГ», а за іншою юридичною особою. Водночас такий запис вноситься державним реєстратором виключно в разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження 14-208цс18), у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18).

В подальшому, як встановлено судом, право власності на вказані об`єкти нерухомості було зареєстровано у державному реєстрі прав на нерухоме майно за ТОВ «АСА СІСТЕМС», яке у змінених характеристиках майна ТОВ «Лекском» передало нерухомість банкрута, а саме: санітарний пропускник (літ. "А") загальною площею 380,6 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. "Б") загальною площею 840,1 кв. м., корівник із цегли (літ. "Б1") загальною площею 1911,3 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. "Б2") 1911,5 кв.м., що розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, 1-й км. дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1 в оренду ТОВ «Лексінг» на підставі договорів оренди нерухомого майна від 01.10.2020 за №№7/1; 7/2; 7/3; 7/4 до 30.08.2023р. (том.1 арк. справи 230-277).

У письмових поясненнях від 16.06.2021р. третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «АСА СІСТЕМС» посилається на рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2018р. у справі №911/731/18, на підставі якого було звернено стягнення на предмет іпотеки та визнано права власності на нерухоме майно Аграрно промисловий молочно-товарний комплекс, що розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, 1-й км. дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1. Проте на цей час, рішення суду від 12.07.2018р. у справі №911/731/18 не набрало законної сили, оскільки оскаржується ліквідатором ТОВ «Лекском» в апеляційному та касаційному порядку.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що судове рішення, ухвалене у справі, за жодних обставин не може бути протиставлене особі, яка не брала участі у цій справі. Зокрема, судове рішення про задоволення позову стосується особи, щодо якої ухвалено це рішення, і не визначає права чи обов`язки інших осіб. Такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла в ухвалі від 07 квітня 2020 року у справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19) та в пункті 10.28 постанови від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19).

Також за цим рішенням не ухвалювалось рішення про припинення права власності у порядку ст.346 ЦК України за ТОВ «Лекском».

Крім того, суд вважає необхідним звернути увагу на те, що у постанові ВП Верховного Суду від 23.11.2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) були зроблено висновки про те, що з урахуванням специфіки обороту нерухомого майна володіння ним досягається без його фізичного утримання або зайняття, а державна реєстрація права власності на нерухоме майно підтверджує фактичне володіння ним. Тобто суб`єкт, за яким зареєстроване право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна. При цьому державна реєстрація права власності на нерухоме майно створює спростовувану презумпцію наявності в суб`єкта і права володіння цим майном (як складової права власності). Отже, особа, у випадку незаконного, без відповідної правової підстави, заволодіння нею таким майном (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі - власникові. Проте неволодіючий фактичний власник має право витребувати це майно з незаконного володіння володіючого невласника, за яким майно зареєстроване у державному реєстрі на праві власності. Тому заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець майна набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно.

Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном, а особа, яка набула права власності внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), але не набуває право володіння на відповідне майно, оскільки воно будучи складовою права власності, і далі належить неволодіючому власникові ТОВ «Лекском», за яким визнано судом право власності на нежитлову будівлю (виробничо-складська будівля) літ. А-1, загальна площа 870,6 кв.м., адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-б; нежитлову будівлю (будівля складу) літ. А-1, загальною площею 1910 кв.м., адреса : Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-в; нежитлову будівлю (адміністративна будівля) літ. А-1, загальною площею 374,9 кв.м, адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка - Горбовичі, буд. 1-а; нежитлову будівлю (будівля складу) літ. А-1 загальною площею 1909,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки,( с/з Шпитьківська) 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-г.

Отже, посилання «АСА Сістемс» на те, що товариство є власником нерухомості, об`єкти якої розташовані за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, агропромисловий молочно - товарний комплекс,1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд.1 не ґрунтується на приписах діючого законодавства та судової практики ВСУ, оскільки при дослідженні судом обставин існування у третій особі, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача права власності на вищевказану нерухомість третьою особою не було представлено ґрунтовних юридичних фактів, на підставі яких виникло чи перейшло право власності або речове право на вищенаведений об`єкт нерухомості від ТОВ «Лекском» до ТОВ «АСА Сістемс».

ЩОДО ПРАВА СУБОРЕНДИ НЕРУХОМОСТІ.

Як було раніше встановлено судом, право власності на вказані об`єкти нерухомості було зареєстровано у державному реєстрі прав за ТОВ «АСА СІСТЕМС», яке у змінених характеристиках майна ТОВ «Лекском» передало нерухомість банкрута, а саме: санітарний пропускник (літ. "А") загальною площею 380,6 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. "Б") загальною площею 840,1 кв. м., корівник із цегли (літ. "Б1") загальною площею 1911,3 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. "Б2") 1911,5 кв.м., що розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, 1-й км. дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1 в оренду ТОВ «Лексінг» на підставі договорів оренди нерухомого майна від 01.10.2020 за №№7/1; 7/2; 7/3; 7/4 до 30.08.2023р. (том.1 арк. справи 230-277).

Разом з тим, майже за рік до цього 02.09.2019 ТОВ «Лексинг» (суборендатор) передав на підставі договору суборенди № 15 (далі договір № 15) в оренду ТОВ «Супер Профіль» (орендар) до 31.08.2021р. в користування нежитлове приміщення загальною площею: 2076 кв.м. (під розміщення виробництва-складу), 650 кв.м. (під розміщення складу), 140 кв.м. (під розміщення офісу) та внутрішні мережі енергозабезпечення за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, 1-й км. дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1. На час розгляду позову ліквідатора ТОВ «Лекском» ТОВ «Супер Профіль» продовжує користуватися вказаними приміщеннями, про що зазначив відповідач у письмовому відзиві від 21.04.2021 на позовну заяву ТОВ «Лекском» (том.1, арк.справи 77-90).

Суд відноситься критично до тверджень ТОВ «Супер Профіль» у письмовому відзиві на позовну заяву, оскільки не є зрозумілим, яким чином ТОВ «Супер Профіль» з 02.09.2019р. користується вказаними вище приміщеннями як суборендар, якщо за умовами п.1.1. договору суборенди №15 ТОВ «Супер Профіль» є орендарем вказаної вище нерухомості, а ТОВ «Лексінг» є суборендарем. Разом з тим, глава 58 ЦК України визначає нам загальні положення про найм (оренду). Згідно ст.774 ЦК України визначено, що передання наймачем (орендарем) речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) суборенду можливе лише за згодою наймодавця (орендодавця), якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, норми глави 58 ЦК України не передбачають можливість передання суборендарем в оренду майна без згоди орендаря (який орендує майно за основним договором оренди між власником приміщення (орендодавцем) та орендарем) іншому орендарю і положення договору суборенди нежитлових приміщень № 15 від 02.09.2019р. такої умови не містять.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що згідно до п.1.2. договору суборенди № 15 визначено, що майно, яке орендується знаходиться у володінні та користуванні Суборендаря, яким за умовами цього договору є ТОВ «Лексінг», згідно договору оренди № 4 від 01.09.2018р. Проте, як було зазначено вище ТОВ «Лексінг» користується приміщеннями на підставі договорів оренди нерухомого майна від 01.10.2020 за №№7/1; 7/2; 7/3; 7/4.

Також, суд зазначає, що на підставі договорів оренди нерухомого майна від 01.10.2020 за №№7/1; 7/2; 7/3; 7/4 було передано ТОВ «Лексінг» строком до 30.08.2023р. нерухомість банкрута, а саме: санітарний пропускник (літ. "А") загальною площею 380,6 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. "Б") загальною площею 840,1 кв. м., корівник із цегли (літ. "Б1") загальною площею 1911,3 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. "Б2") 1911,5 кв.м., що розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, 1-й км. дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1. Проте ТОВ «Супер Профіль» користується до 31.08.2021р. іншими нежитловими приміщеннями загальною площею: 2076 кв.м. (під розміщення виробництва-складу), 650 кв.м. (під розміщення складу), 140 кв.м. (під розміщення офісу), що розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, 1-й км. дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1, які у змінених технічних характеристиках зазначені в договорі оренди нерухомого майна від 01.10.2020.

Згідно ст. 759 ЦК України за договором оренди наймодавець, передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. У відповідності до ч.1 ст. 773 ЦК України наймач зобов`язаний володіти або користуватися річчю, відповідно до її призначення та умов договору.

Вказана норма засвідчує те, що ТОВ «Лексінг» міг передати в суборенду ТОВ «Супер Профіль» такі самі приміщення або частину, які визначені в договорі оренди від 01.10.2020, а не інші.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що ліквідатор ТОВ "Лекском" направляв на адресу ТОВ "Супер Профіль" вимогу про звільнення приміщення (т. 1 а.с. 14-16). Однак у відповідь на вимогу ліквідатора, ТОВ "Супер Профіль" повідомило, що посилання ТОВ "Лекском" на наявність права власності на нерухоме майно, не відповідають інформації, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Проте, такі посилання ТОВ "Супер Профіль" не відповідають дійсності і спростовуються висновками суду, зробленими вище в частині щодо права позивача на майно (нерухомість).

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В зв`язку з чим, позовні вимоги про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном, заявлені в порядку ст. 391 ЦК України, є обґрунтованими.

ЩОДО ПРАВА ОСОБИ, ЯКА НЕ ЗАЯВЛЯЄ САМОСТІЙНИХ ВИМОГ НА ПРЕДМЕТ СПОРУ НА СТОРОНІ ПОЗИВАЧА ПАТ Прокредит Банк.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача є ПАТ Прокредит Банк.

ПАТ «ПроКредит Банк», є кредитором по справі Б-50/232-09 про банкрутство ТОВ «Лекском». Заборгованість банкрута перед банком - кредитором складає 34 479 543,01 грн, з яких сума основного боргу - 17813086,89 грн та неустойка - 16666456,12 грн. (том 4, арк.с. 18-21). В забезпечення виконання зобов`язань ПАТ "ПроКредит Банк" було передане майно ТОВ «Лекском», а саме: нежитлові приміщення аграрно-промислового молочно-товарного комплексу, а саме, санітарний пропускник (літ А), загальною площею 380,6 кв. м, корівник із бетону, цегли (літ Б) загальною площею 840,1 кв. м, корівник із цегли (літ Б1) загальною площею 1911,3 кв.м, корівник із бетону, цегли (літ Б2) 1911,5 кв. м, розташовані за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська,1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд.1. Вказане майно ТОВ "Лекском" знаходилось в іпотеці ПАТ "ПроКредит Банк відповідно до іпотечного договору № 2790-ДЗ 1 від 21.03.2006 р. посвідченого 21.03.2006 р. приватним нотаріусом КМНО Ніколенко В.М. за реєстр. № 1638. Крім того, майно передане в іпотеку ПАТ "ПроКредит Банк" за договором № 2790-ДЗ1 від 21.03.2006 р. серед іншого забезпечує зобов`язання ТОВ «Лекском» перед ПАТ "ПроКредит Банк" за рамковою угодою № 2790 від 21.03.2006р.

Відповідно до частини першої статті 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.

Ч.1 та 3 статті 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 2343-ХІІ (у редакції, чинній на час введення ліквідаційної процедури підприємства ТОВ «Лекском») було передбачено, що після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута.

Відповідно до ч.1 статті 26 Закону № 2343-ХІІ до складу ліквідаційної маси включаються усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, за винятком об`єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об`єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Відповідно до ч.3 статті 26 Закону № 2343-ХІІ майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Отже, в межах ліквідаційної процедури підлягає продажу все майно банкрута, включаючи майно, яке є предметом застави.

Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Отже, іпотека є різновидом застави.

За частиною першою статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою, реалізації предмета застави.

Положеннями Закону № 2343-ХІІ передбачена реалізація предмета іпотеки для задоволення вимог заставного кредитора. Тому в межах ліквідаційної процедури ТОВ «Лекском» застосовувались правила, передбачені зазначеним законом.

За загальним правилом продаж предмета застави (іпотеки) припиняє заставу (іпотеку) відповідно до приписів пункту 3 частини 1 статті 593 ЦК України. Проте Законом № 2343-ХІІ не передбачено інших наслідків щодо продажу предмета застави (іпотеки) у ліквідаційній процедурі у провадженні у справі про банкрутство. Відтак у випадку продажу предметів застави (іпотеки) відповідно до законодавства про банкрутство застосовуються загальні наслідки припинення застави (іпотеки) згідно з п. 3 ч.1 статті 593 ЦК України.

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.02.2017 у справі №Б-50/232-09, яка залишена без змін постановами Харківського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 та Вищого господарського суду України від 22.11.2017 визнано недійсними результати аукціону від 12.07.2016 щодо продажу вищевказаного нерухомого майна банкрута ТОВ «Лекском», що було предметом забезпечення ПАТ "ПроКредит Банк", визнано недійсним договір купівлі-продажу від 12.07.2016, що був укладений за результатом аукціону з продажу майна ТОВ "Лекском" від 12.07.2016 за № 100080616/1.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.09.2019, що набрала законної сили, визнано за ТОВ «Лекском» право власності на вказані вище будівлі.

Суд зазначає, що правова природа процедур реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажу майна, тобто у вчиненні дій, спрямованих на виникнення в покупця зобов`язання зі сплати коштів за продане майно та передання права власності на майно боржника у покупця - учасника прилюдних торгів. З аналізу ч.1 статті 650, ч.1 статті 655 та ч.4 статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. (Близькі за змістом висновки сформульовані у пунктах 42, 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19).

Отже, реалізація майна в ліквідаційної процедурі є завершеною з моменту виконання сторонами договору купівлі-продажу, укладеного на прилюдних торгах та складання акту про передання права власності на нерухоме майно (ст.75 Закону № 2343-ХІІ). З цього моменту відповідно до п. 3 ч.1 статті 593 ЦК України іпотека проданого майна припиняється, крім випадків придбання предмета іпотеки з порушенням установленого порядку реалізації недобросовісним набувачем, оскільки є неприпустимим, коли предмет іпотеки реалізований в порушенням установленого порядку реалізації з прилюдних торгів, і іпотекодержатель втратив іпотеку у зв`язку з продажем майна, а задоволення своїх вимог не отримав, що не відповідає статті 572 ЦК України, згідно з якою в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

В зв`язку з чим, виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру, зокрема, на підставі судового рішення (постанови про визнання боржника банкрутом) не впливає на чинність іпотеки, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі (близька за змістом позиція є п.7.13, п.7.22 Постанови ВП ВСУ від 15.06.2021 у справі 922/2416/17).

Згідно до ч.2 ст.586 ЦК передбачено, що заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом, що кореспондується з ст.9 Закону України «Про іпотеку», в якій визначено, що іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Ст. 13 Закону України «Про іпотеку» визначає, що предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку лише за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками.

Реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.03. 2019 року у справі № 911/3594/17). Також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.06. 2020 року у справі № 680/214/16 та від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 зроблено висновок про те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права.

У зв`язку з вищенаведеним враховуючи те, що в межах справи про банкрутство було порушено порядок відчуження предмета іпотеки на прилюдних торгах, іпотекодержателя-кредитора ПАТ Прокредит Банк, то сама по собі обставина відсутності згоди іпотекодержателя на укладення договору суборенди від 02.09.2019 за №15 між ТОВ «Лексінг» та ТОВ «Супер Профіль» є достатньою підставою вважати, що вказаний договір суборенди порушує права та інтереси позивача, ТОВ «Лекском», та кредитора (третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача) ПАТ Прокредит Банк та за своєї суттю є нікчемним правочином.

(Актуальна правова позиція, яка близька за змістом, була викладена у Постанові ОП КГС ВС від 21.05.2021р. у справі № 910/3425/20 та в постанові ВС у складі касаційного господарського суду від 30.06.2021 №915/889/20 ).

ЩОДО ЗМІН ТЕХНІЧНИХ ХАРАКТЕРИСТИК МАЙНА (реконструкція).

Суд зазначає, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.09.2019, що набрала законної сили, було встановлено, що новий власник нерухомості - ТОВ "Совберг" змінив характеристики об`єктів нерухомості банкрута ТОВ «Лекском», що було предметом забезпечення кредитора АТ «ПроКредит Банк», здійснивши поділ нерухомого майна на частини, які були перереєстровані за новими адресами, що було підтверджено інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Згідно до висновків, викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 910/4650/17, від 10.12.2019 у справі № 910/15584/16, постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04.10.2021 у справі № 686/28888/19, зазначено, що незалежно від того, чи були внесені зміни до договору іпотеки у зв`язку з перебудуванням, добудовою тощо предмета іпотеки, чи ні, іпотека поширюється й на таку реконструкцію.

Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України наказом від 04.06.2014 № 163 затвердило ДБН А.2.2-3:2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво" (далі - ДБН А.2.2-3:2014).

Відповідно до абз. 1 п. 3.21 ДБН А.2.2-3:2014 реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг.

Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкта в цілому або його частин (за умови їх автономності) (абзац другий пункту 3.21 ДБН А.2.2-3:2014).

Отже, за змістом наведених положень ДБН А.2.2-3:2014 до реконструкції відноситься комплекс будівельних робіт при якому відбувається зміна параметрів об`єкта будівництва, його частин (висоти, кількості поверхів, площі, обсягу), в тому числі надбудова, перебудова, розширення об`єкта будівництва, а також заміна та/або відновлення несучих будівельних конструкцій об`єкту будівництва, за винятком заміни окремих елементів таких конструкцій на аналогічні і (або) відновлення зазначених елементів

Водночас новоствореним об`єктом нерухомості може вважатись виключно такий, що був створений без прив`язок до іншого, вже існуючого нерухомого майна, без використання його складових структурних елементів. Тобто, неможливо визнати новоствореним нерухомим майном об`єкт нерухомого майна, що являє собою вже існуючий об`єкт нерухомості зі зміненими зовнішніми та внутрішніми параметрами (див. постанову Верховного Суду України від 06.07.2016 у справі № 6-1213цс16, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 5013/462/12, від 04.09.2018 у справі № 914/2660/15, постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 161/3376/17, від 04.07.2018 у справі № 335/640/15-ц, від 13.01.2021 у справі № 535/44/16-ц, від 13.05.2021 у справі № 363/3583/15-ц).

У справі, що розглядається, судом встановлено, що майно банкрута ТОВ «Лекском» було предметом іпотеки ПАТ "ПроКредит Банк", а саме: нежитлова будівля (виробничо-складська будівля) літ. А-1, загальна площа 870,6 кв.м., адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-б; нежитлова будівля (будівля складу) літ. А-1, загальною площею 1910 кв.м.; нежитлова будівля (адміністративна будівля) літ. А-1, загальною площею 374,9 кв.м, нежитлова будівля (будівля складу) літ. А-1 загальною площею 1909,4 кв.м., що розташовані за адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-г, було перебудовано (реконструйовано) ТОВ «Совберг» з технічними характеристиками нерухомості, а саме: санітарний пропускник (літ. "А") загальною площею 380,6 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. "Б") загальною площею 840,1 кв. м., корівник із цегли (літ. "Б1") загальною площею 1911,3 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. "Б2") 1911,5 кв.м, які передані в подальшому ТОВ «АСА СІСТЕМС» ТОВ «Лексінг», а ТОВ «Лексінг» передав ТОВ «Супер Профіль» в суборенду нежитлові приміщення загальною площею: 2076 кв.м. (під розміщення виробництва-складу), 650 кв.м. (під розміщення складу), 140 кв.м. (під розміщення офісу), що розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, 1-й км. дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1.

Суд вважає, що це все є нежитловими приміщеннями банкрута (позивача) у змінених технічних параметрах.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні ЄСПЛ від 19.12.1997 у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

На підставі вищенаведеного суд вважає, що докази представлені позивачем є більш вірогідні, ніж докази, які представлені відповідачем, в зв`язку з чим позов ТОВ "Лекском" в особі ліквідатора є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

ЩОДО РОЗПОДІЛУ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Згідно ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, судовий збір за подання позову в сумі 2270 грн покладається на відповідача.

Крім того, розподілу підлягає сума сплаченого позивачем судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 24.06.2021 в розмірі 2270 грн.

Таким чином, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та покладає на ТОВ "Супер Профіль" витрати по сплаті судового збору в розмірі 4540,00 грн зі стягненням вказаної суми судового збору на користь позивача.

За таких обставин, керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 16, 317, 386, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 7, 12, 65 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 5, 11, 13, 14, 86, 129, 233, 236, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ТОВ "Лекском" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Черкасова С.А. - задовольнити.

2. Зобов`язати ТОВ "Супер Профіль" (, 01011, м. Київ, вул. Рибальська, буд. 13) усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження ТОВ "Лекском" (, 61001, м. Харків, пр-т гагаріна, 7) нежитловими приміщеннями, розташованими за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка - Горбовичі, буд.1, шляхом звільнення зазначених нежитлових приміщень.

3. Стягнути з ТОВ "Супер Профіль" (, 01011, м. Київ, вул. Рибальська, буд. 13) на користь ТОВ "Лекском" (, 61001, м. Харків, пр-т гагаріна, 7) судовий збір у розмірі 4540,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення направити позивачу, відповідачу, третім особам.

Рішення суду може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено "30" грудня 2021 р.

Суддя С.В. Міньковський