ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.12.2021м. ДніпроСправа № 904/9691/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алонза" (Ідентифікаційний код юридичної особи 39054671, 49126, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ПРАЦІ, будинок 2Т)

до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (Ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570, вул. Гру шевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001)

про визнання недійсними окремих пунктів Договору

Представники:

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Алонза" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом та просить: Визнати недійсним п. 7.2 Договору оренди від 28.04.2020, укладеного між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Алонза»: «Орендодавець має право відмовитися від договору оренди і вимагати повернення Об`єкту оренди, якщо Орендар не вніс орендну плату за користування Об`єктом оренди у строк, передбачений п.5.1 цього Договору. У разі відмови Орендодавця від договору оренди із зазначених вище підстав, Орендодавець надсилає Орендарю письмовий лист про відмову від договору. Письмовий лист Орендодавця про відмову від договору з вказаних вище підстав вважається врученим, а Договір відповідно припиненим (розірваним), через 10 (десять) календарних днів після направлення його поштовою кореспонденцією у вигляді цінного листа з внутрішнім описом, доказом відправлення якого є розрахунковий документ та внутрішній опис за адресою місцезнаходження Орендаря, а саме: 49126, м. Дніпро, проспект Праці, будинок 2Т та за фактичним місцезнаходженням Об`єкту оренди». Визнати недійсним п. 7.4 Договору оренди від 28.04.2020, укладеного між Акціонерним Товариством Комерційний банк «Приватбанк» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Алонза» в частині: «Дія цього Договору припиняється у разі: з ініціативи Орендодавця або Орендаря в односторонньому порядку. При цьому Сторона - ініціатор розірвання договору направляє іншій стороні письмове повідомлення в строк не менше ніж за місяць до дати розірвання Договору. Договір вважається розірваним у дату, що зазначена у повідомленні».

Позивач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про забезпечення позову. Позивач у заяві зазначає, що 28.04.2020 між AT КБ «ПРИВАТБАНК» (Орендодавець) та ТОВ «АЛОНЗА» (Орендар) було укладено Договір оренди (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування частину цілісного майнового комплексу торговельно-розважального центру «Приозерний», що знаходиться за адресою: Україна, м. Дніпро, вул. Боброва, буд. 1, а саме: літ. А-5 з надбудовами літ. А1-1, А2-1, АЗ-I, А4-1 та підвалом літ. під. А-5, загальною площею 27 739,21 кв.м. (двадцять сім тисяч сімсот тридцять дев`ять цілих 21 сотих квадратних метри); а також в`їзди у паркінг літ. аі, а2; сходи літ. А4, ґанки літ. А6, а7, а8, аЮ; ґанок з козирком літ. А9; вхід на 1 поверх літ. АІ 1-1; навіс літ. Б (далі за текстом - Об`єкт оренди), за актом приймання-передачі, підписаним Сторонами, який є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до п. 7.1 Договору: « 7.1. Цей Договір вважається укладеним з дати його підписання шляхом накладення кваліфікованого електронного-цифрового підпису усіма його сторонами і діє до « 31» січня 2023 року, але у будь якому разі до повного виконання Сторонами зобов`язань за договором. Сторони дійшли згоди, що положення цього Договору розповсюджуються на відносини між ними, що виникли до його укладення, а саме з « 01» березня 2020 року. Строк оренди за договором встановлюється з « 01» березня 2020р. по « 31» січня 2023 р. включно». Відповідно до Акту від 28.04.2020 приймання-передачі Об`єкту оренди до договору оренди від "28"квітня 2020 року Орендодавець передав, а Орендар прийняв у користування Об`єкт оренди. Позивач зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України: « 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.». Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України: « 1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.». У випадку, якщо зміст правочину суперечить вимогам ЦКУ чи іншим актам цивільного законодавства, такий правочин є недійсним. Згідно з п. 7.2 Договору: « 7.2. Орендодавець має право відмовитися від договору оренди і вимагати повернення Об`єкту оренди, якщо Орендар не вніс орендну плату за користування Об`єктом оренди у строк, передбачений п.5.1 цього Договору. У разі відмови Орендодавця від договору оренди із зазначених вище підстав, Орендодавець надсилає Орендарю письмовий лист про відмову від договору. Письмовий лист Орендодавця про відмову від договору з вказаних вище підстав вважається врученим, а Договір відповідно припиненим (розірваним), через 10 (десять) календарних днів після направлення його поштовою кореспонденцією у вигляді цінного листа з внутрішнім описом, доказом відправлення якого є розрахунковий документ та внутрішній опис за адресою місцезнаходження Орендаря, а саме: 49126, м. Дніпро, проспект Праці, будинок 2Т та за фактичним місцезнаходженням Об`єкту оренди.». Згідно з п. 7.4 Договору: « 7.4. Дія цього Договору припиняється у разі: закінчення строку, на який він був укладений; невиконання Орендарем вимог пожежної безпеки; загибелі об`єкту оренди; достроково розірвання за погодженням Сторін або по рішенню Господарського суду; з ініціативи Орендодавця або Орендаря в односторонньому порядку. При цьому Сторона -ініціатор розірвання договору направляє іншій стороні письмове повідомлення в строк не менше ніж за місяць до дати розірвання Договору. Договір вважається розірваним у дату, що зазначена у повідомленні. У разі продажу Орендодавцем об`єкту оренди, ця умова розповсюджується на нового власника об`єкту, оренди; у випадку банкрутства Орендаря та в інших випадках, прямо передбачених діючим законодавством та цим Договором. Орендар повертає Об`єкт оренди Орендодавцю в останній день дії цього договору.»

У заяві позивач зазначає, що п. 7.2 та п. 7.4 Договору в частині припинення договору з ініціативи Орендодавця або Орендаря в односторонньому порядку - суперечать вимогам законодавства, у зв`язку з чим ТОВ «АЛОНЗА» подає позов про визнання недійсними зазначених пунктів Договору. Чинним ГПК України передбачено три самостійні підстави вжиття заходів забезпечення позову. За наявності хоча б однієї з таких підстав, суд за заявою учасника справи має вжити заходів забезпечення позову. На адресу ТОВ «АЛОНЗА» надійшов лист від ТОВ «ТРЕВЕЛ-ТОЙС», яке суборендує приміщення площею 465,90 кв.м. на 2 поверсі будівлі ТЦ «ПРИОЗЕРНИЙ», за адресою: Україна, м. Дніпро, вул. Боброва, буд. 1. Відповідно до зазначеного листа до ТОВ «ТРЕВЕЛ-ТОЙС» надійшла інформація про наміри AT КБ «ПРИВАТБАНК» щодо переукладення з суборендарями ТОВ «АЛОНЗА» договорів оренди безпосередньо з власником ТЦ «ПРИОЗЕРНИЙ». Аналогічний за змістом лист надійшов також від ТОВ «КУЛЬТПАР», яке також суборендує приміщення площею 4563,60 кв.м. за зазначеною адресою у ТОВ «АЛОНЗА». Позивач звертає увагу суду, що AT КБ «ПРИВАТБАНК» має наміри щодо розірвання Договору в односторонньому порядку на підставі оскаржуваних в позові п. 7.2 та п. 7.4 Договору в частині припинення договору з ініціативи Орендодавця або Орендаря в односторонньому порядку, що в подальшому істотно ускладнить поновлення порушених прав та інтересів Позивача, оскільки матиме наслідком дострокове розірвання й договорів суборенди за вказаною адресою, що були укладені ТОВ «АЛОНЗА». Відповідно до п. 1, п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від N 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обгрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Забезпечення позову як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи може застосовуватись як за основним, так і за зустрічним позовом на будь-якій стадії процесу, включаючи перегляд рішення, ухвали, постанови (далі - рішення) в апеляційному або у касаційному порядку. Достатньо обгрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Винесення судом законного, обґрунтованого і справедливого рішення неможливе без проведення ним всебічного, повного, об`єктивного дослідження усіх обставин справи. При цьому судове рішення повинно базуватись на принципах верховенства права, неупередженості, незалежності, змагальності сторін та рівності усіх учасників судового процесу. Як встановив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала своє відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи, впливати на її охоронювані права та інтереси. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод всіх учасників судового процесу. З огляду на вищезазначене, відновлення порушених прав Позивача без застосування заходів забезпечення позову буде унеможливлене або потребуватиме значних зусиль, часу та витрат. Фактичні обставини свідчать, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду. Позивач вважає, що з наведеного вбачається об`єктивна необхідність у вжитті заходів забезпечення позову.

У відповідності до ст. 136 ГПК України, Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 2 та 3 частини 1 статті 137 ГПК України, передбачено забезпечення позову шляхом забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 321 ЦК, особа може бути обмежена у здійсненні права власності лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Господарський суд вважає, що запропоновані заходи забезпечення позову є адекватними та цілком співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки наявний прямий зв`язок між зазначеними заходами забезпечення позову і предметом спору; вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав сторін на час вирішення спору в суді, та у разі задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду, тоді як невжиття зазначених заходів до забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення позову. Запропоновані позивачем заходи не позбавляють Відповідача права власності на його майно, але попереджають відповідні дії. Заборона вчиняти певні дії не призведе до погіршення фінансового стану Відповідача та не спричинить припинення господарської діяльності, але виключно обмежить право розпорядження майном.

Дослідивши наявні у справі докази Господарський суд вважає, що заявлені заходи забезпечення позову є обґрунтованими, адекватними та співмірними заявленим позовним вимогам.

Вжиття заходів до забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав учасників справи, що відповідає правовій природі забезпечення позову.

Відповідно до вимог ст.140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З огляду на наявні матеріали справи, суд вважає доводи позивача обгрунтованими, заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись приписами ст.ст. 74, 76, 80, 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю "АЛОНЗА" про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову.

Заборонити АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (Ідентифікаційний код юридичної особи 14360570, юридична адреса: 01001, м. Київ , вул. Грушевського, Ід ) та будь - яким іншим особам, які діють в інтересах або за дорученням AT КБ «ПриватБанк» вчиняти будь-які дії щодо обмеження чи унеможливлення користування позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛОНЗА» (Ідентифікаційний код юридичної особи 39054671, Місцезнаходження юридичної особи: 49126, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ПРАЦІ, будинок 2Т) частиною цілісного майнового комплексу торговельно-розважального центру «Приозерний», що знаходиться за адресою: Україна, м. Дніпро, вул. Боброва, буд. 1, а саме: літ. А-5 з надбудовами літ. А1-1, А2-1, А3-1, А4-1 та підвалом літ. під. А-5, загальною площею 27 739,21 кв.м. (двадцять сім тисяч сімсот тридцять дев`ять цілих 21 сотих квадратних метри); а також в`їздами у паркінг літ. а1, а2; сходами літ. А4, ґанком літ. А6, а7, а8, а10; ґанком з козирком літ. А9; входом на 1 поверх літ. А11-1; навісом літ. Б, у тому числі, але не виключно, шляхом обмеження доступу до вказаного приміщення, обмеження можливості у використанні комунікацій (електропостачання, водопостачання, водовідведення) наявних у вказаному приміщенні.

Заборонити АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вулиця Грушевського, будинок ІД), а також будь - яким іншим особам, які діють в інтересах або за дорученням АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», вчиняти будь-які дії, спрямовані на одностороннє припинення (розірвання, відмову) Договору оренди від 28.04.2020, укладеного між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Алонза», щодо оренди частини цілісного майнового комплексу торговельно-розважального центру «Приозерний», що знаходиться за адресою: Україна, м. Дніпро, вул. Боброва, буд. 1, а саме: літ. А-5 з надбудовами літ. А1-1, А2-1, А3-1, А4-1 та підвалом літ. під. А-5, загальною площею 27 739,21 кв.м. (двадцять сім тисяч сімсот тридцять дев`ять цілих 21 сотих квадратних метри); а також в`їздами у паркінг літ. а1, а2; сходами літ. А4, ґанками літ. А6, а7, а8, а10; ґанком з козирком літ. А9; входом на 1 поверх літ. А11-1; навісом літ. Б.

Заборонити АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (Ідентифікаційний код юридичної особи 14360570, юридична адреса: 01001, м. Київ , вул. Грушевського, Ід ) та будь - яким іншим особам, які діють в інтересах або за дорученням AT КБ «ПриватБанк» , передавати в оренду будь- яким третім особам частину цілісного майнового комплексу торговельно-розважального центру «Приозерний», що знаходиться за адресою: Україна, м. Дніпро, вул. Боброва, буд. 1, а саме: літ. А-5 з надбудовами літ. А1-1, А2-1, А3-1, А4-1 та підвалом літ. під. А-5, загальною площею 27 739,21 кв.м. (двадцять сім тисяч сімсот тридцять дев`ять цілих 21 сотих квадратних метри); а також в`їзди у паркінг літ. а1, а2; сходи літ. А4, ґанки літ. А6, а7, а8, а10; ґанок з козирком літ. А9; вхід на 1 поверх літ. А11-1; навіс літ. Б.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Алонза" (Ідентифікаційний код юридичної особи 39054671, 49126, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ПРАЦІ, будинок 2Т)

Боржник: Акціонерне товариства комерційний банк "Приватбанк" (Ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570, вул. Гру шевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001)

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття 24.12.2021 року.

Ухвала як виконавчий документ підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", та може бути пред`явлена до виконання - до 25.12. 2024 року.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими для виконання на всій території України.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачений ст. ст. 254 - 258 Господарського процесуального кодексу України .

Суддя Г.В. Манько