ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2021 Справа № 908/1326/21

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65 зал №511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Іванов О.Г., Орєшкіна Е.В.

секретар судового засідання Григоренко А.А.

за участю представників:

від позивача: Кравцов А.В. адвокат, ордер ЗП №090060 від 01.11.2021

від відповідача: Желтобрюхов В.В. адвокат, ордер АР №1060752 від 06.09.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.07.2021 у справі №908/1326/21 (суддя Левкут В.В.; рішення ухвалене у місті Запоріжжя без повідомлення (участі) представників учасників справи, повне рішення складено 06.08.2021)

за позовом фізичної особи-підприємця Ваніна Сергія Івановича, Запорізька область, м.Енергодар

до відповідача Комунального підприємства "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради Запорізька область, м.Енергодар

про зобов`язання прийняти товар та стягнення 235000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

Фізична особа-підприємець Ванін Сергій Іванович звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом до Комунального підприємства "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради, в якому просив:

- стягнути з комунального підприємства "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради вартість товару за договором поставки №149-20 від 17.08.2020 в розмірі 235000,00 грн.;

- зобов`язати комунальне підприємство "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради прийняти у відповідності до умов договору поставки №149-20 від 17.08.2020 від фізичної особи-підприємця Ваніна Сергія Івановича товар за кодом: ДК 021:2015 "38540000-2" Випробувальні та вимірювальні пристрої і апарати (стенд для випробувань газополуменевого обладнання) асортимент, найменування, технічні характеристики, кількість та ціна якого визначається згідно з Технічною специфікацією, яка є Додатком №1 до цього Договору, у визначеному договором місці поставки: Україна, 71502, Запорізька обл., місто Енергодар, вулиця Курчатова, будинок 1, прим. 8, протягом 14 календарних днів з дня набрання чинності рішення суду.

Позовні вимоги вмотивовані невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки №149-20 від 17.08.2020 щодо прийняття замовленого товару та оплати його вартості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на норми статей 3, 11, 509, 525, 526, 599, 629, 631, 655, 689, 690, 692, 712 Цивільного кодексу України та статей 181, 193, 222 Господарського кодексу України.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.07.2021 у справі №908/1326/21 позов задоволено частково.

Зобов`язано Комунальне підприємство "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради прийняти у відповідності до умов договору поставки №149-20 від 17.08.2020 від фізичної особи-підприємця Ваніна Сергія Івановича товар за кодом: ДК 021:2015 "38540000-2" Випробувальні та вимірювальні пристрої і апарати (стенд для випробувань газополуменевого обладнання) асортимент, найменування, технічні характеристики, кількість та ціна якого визначається згідно з Технічною специфікацією, яка є Додатком №1 до цього Договору, у визначеному договором місці поставки: Україна, 71502, Запорізька обл., місто Енергодар, вулиця Курчатова, будинок 1, прим. 8, протягом 14 календарних днів з дня набрання чинності рішення суду та оплатити вартість товару після його прийняття.

Стягнуто з Комунального підприємства "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради на користь фізичної особи-підприємця Ваніна Сергія Івановича 2270,00 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Означене судове рішення вмотивоване тим, що суд встановив обставини неналежного виконання відповідачем умов договору №149-20 від 17.08.2020, за яких визнав необхідним захистити порушене право позивача шляхом зобов`язання відповідача прийняти від позивача у відповідності до умов цього договору товар у визначеному місці поставки. В решті заявлених вимог щодо стягнення вартості товару у розмірі 235000,00 грн. судом відмовлено в позові через передчасність такої вимоги.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Комунальне підприємство "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради (відповідач) звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 30.07.2021 у справі №908/1326/21 в частині задоволення позовних вимог та ухвалити у справі нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до п. 1.3. договору №149-20 від 17.08.2020 Постачальник гарантує, що товар, який є предметом договору належить йому на праві власності, або іншому речовому праві, що надає йому право розпоряджатися товаром, є новим і не був у використанні, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинними законодавством України.

Таким чином, зважаючи на вимоги п. 1.4 договору №149-20 від 17.08.2020, позивачеві станом на 27.08.2020 мали належати на праві власності або на іншому речовому праві, що надає йому право розпоряджатися товаром, Стенд для випробувань СГИ 984Д. На підтвердження даного факту, позивачем надано копію паспорту та відомості експлуатаційних документів на Стенд для випробувань СГИ 984Д заводський №172.

Однак, як вбачається з паспорту на Стенд для випробувань СГИ 984Д заводський №172, датою його виробництва є 13.10.2020, а дата їх пакування - 13.10.2020.

Отже, як вважає відповідач, станом як на дату укладення договору №149-20 від 17.08.2020, так і на дату здійснення першої спроби здійснити поставку даного товару - 02.09.2020, у позивача був відсутній Стенд для випробувань СГИ 984Д заводський №172, оскільки його ще не було випущено з виробництва на заводі-виробнику, що свідчить про надання позивачем до суду підроблених документів, що містять у собі неправдиві відомості.

Також, відповідно до п.2.1. договору №149-20 від 17.08.2020 документи, що підтверджують якість товару передаються покупцю разом з передачею Товару (сертифікат відповідності, або сертифікат/паспорт якості, або декларація виробника, або висновок епідеміологічної експертизи на товар, інші документи, які є обов`язковими на товар). Однак, позивачем не надано до суду копій рахунку-фактури на товар, видаткової накладної, паспорт на Стенд для випробувань СГИ 984Д заводський №172, податкової накладної на відповідну партію товару, які б свідчили про здійснення поставки товару 02.09.2020.

Щодо права позивача на застосування норм частини 4 статті 690 та частини 4 статті 692 Цивільного кодексу України, апелянт зазначає наступне.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 4 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

З наведеною нормою кореспондується положення частини 4 статті 690 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що якщо покупець без достатніх підстав зволікає з прийняттям товару або відмовився його прийняти, продавець має право вимагати від нього прийняти та оплатити товар або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Водночас право вимагати прийняття та оплати товару продавець може реалізувати лише у тих випадках, коли покупець відмовляється від прийняття товару без достатніх правових підстав, передбачених статтями 666, 670, 672, 678, 686 Цивільного кодексу України тощо.

При цьому чинне цивільне законодавство чітко не визначає, в якій формі та якими саме діями має підтверджуватися факт відмови покупця від прийняття та оплати товару.

Відповідач вказує, що з урахуванням факту відсутності у позивача станом на 27.08.2020 та на дату первинної спроби здійснити поставку - 02.09.2020, товару, який підлягав поставці, а також відсутності документів, які мали супроводжувати поставку товару 02.09.2020, відсутній і факт відмови відповідача від отримання товару.

Отже, із системного аналізу змісту статей 599, 615, 672, 692 Цивільного кодексу України, які регулюють спірні правовідносини, та фактичних обставин справи, оскільки фактична поставка товару позивачем здійснена не була, а можлива відмова відповідача від отримання товару, якого не було в наявності у позивача, може бути виявлена в будь-якій формі, то й відсутні підстави для застосування норм частини 4 статті 690 та частини 4 статті 692 Цивільного кодексу України.

Такий висновок доцільний й у відношенні поставок 15.12.2020, 29.12.2020 та 30.12.2020, оскільки фактично поставки здійснені не були і в матеріалах справи відсутні докази протилежного.

Аналогічний правовий висновок міститься й в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №920/618/18.

Також, відповідно до п. 5.1. договору №149-20 від 17.08.2020 поставка здійснюється протягом десяти робочих днів з дня отримання постачальником заявки від покупця, яка є підтвердженням готовності покупця до приймання товару.

Як вказує відповідач, позивачем не надано до суду доказів отримання від відповідача заявки на поставку товару. Натомість надано копію листа-погодження на поставку товару від 18.09.2021, який по своїй формі та змісту не може вважатися заявкою на поставку товару.

Навіть, якщо вважати зазначений лист-погодження заявкою, то строк постачання сплинув ще 02.10.2020, а товар, копію документів на який надано позивачем, останній придбав не раніше дати його пакування заводом-виробником - 13.10.2020.

Акти про відмову прийняти товар, копії яких надані позивачем, від 15.12.2020, 29.12.2020 та 30.12.2020 за твердженням відповідача не можуть бути доказом відмови відповідача прийняти товар, оскільки дані акти підписані лише керівником позивача та адвокатом, доказів наявності повноважень якого щодо надання правової допомоги позивачеві під час складання такого документу, до суду надано не було.

Щодо копій відеозапису, на якому нібито відображено факт відмови директора відповідача від прийняття товару, то слід зазначити наступне. Ідентичні відеозаписи було надано до Господарського суду Запорізької області адвокатом Кравцовим А.В. в якості доказу відмови в отриманні товару від інших постачальників:

- Фізична особа-підприємець Ванін Сергій Іванович (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у справі №908/2023/21 за позовом Фізичної особи-підприємця Ваніна Сергія Івановича до Комунального підприємства "ТЕПЛОВОДОКАНАЛ" Енергодарської міської ради про стягнення коштів та зобов`язання прийняти товар;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНДАР ІНВЕСТ ГРУП" (ідентифікаційний код юридичної особи 38783421) у справі №908/1236/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНДАР ІНВЕСТ ГРУП" до Комунального підприємства "ТЕПЛОВОДОКАНАЛ" Енергодарської міської ради про стягнення коштів та зобов`язання прийняти товар.

Також зі змісту даного відео неможливо встановити дату його виготовлення, а також саме який товар та яким із постачальників мав бути прийнятий. Також, не надано до суду позивачем й доказів заборони керівником відповідача на допуск позивача на територію підприємства.

Щодо обраного способу захисту права, апелянт зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частина 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Аналогічні правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі №920/1771/14 та постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №910/23369/17).

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити (аналогічна позиція викладена у постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі №910/6642/18).

Як зазначає відповідач, відповідно до умов договору покупець проводить оплату поставленого товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 180 календарних днів з моменту отримання товару за адресою Покупця, на підставі належно оформленої видаткової накладної на товар.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторонам (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, зважаючи на викладені норми права та відсутність факту поставки товару, відповідач вважає, що у нього ще не виникло зобов`язання щодо оплати товару, а тому відсутній і факт порушення права позивача, що обумовлює відсутність у нього і права на позов.

Узагальнені доводи та заперечення на апеляційну скаргу

Фізична особа-підприємець Ванін Сергій Іванович (ФОП Ванін С.І., позивач) у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що не погоджується з твердженнями, викладеними Відповідачем у апеляційній скарзі. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 30.07.2021 року у справі №908/1326/21 без змін.

Зазначає, що відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 258 ГПК України, в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та/або неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо).

Відповідачем у апеляційній скарзі не наведено жодної підстави для скасування оскаржуваного судового рішення та ухвалення нового.

Позивач вважає, що рішення Господарського суду Запорізької області у цій справі прийнято із належним з`ясуванням всіх обставин даної справи при правильному застосуванні норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Враховуючи поведінку відповідача у цій справі на стадії апеляційного провадження, позивач вважає її недобросовісним зловживанням процесуальними правами, що полягає у наступному.

Апеляційна скарга подана з пропуском строку на її подання в останній можливий строк її подання (20-й з дня складання повного тексту) при тому, що оскаржуване рішення було отримане Відповідачем завчасно (до спливу 20-денного терміну з дня його прийняття). Апеляційна скарга подана без дотримання вимог процесуального законодавства щодо її форми та змісту (без оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору та без підтвердження направлення її копії учасникам справи).

У зв`язку із цим, ФОП Ванін С.І. вважає, що апеляційна скарга подана відповідачем лише з метою затягування виконанню рішення суду першої інстанції.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду справи №908/1326/21 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (суддя - доповідач) - Подобєд І.М., судді - Іванов О.Г., Дармін М.О., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2021.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.09.2021 у складі головуючого судді Подобєда І.М. апеляційну скаргу залишено без руху; апелянту наданий строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

Враховуючи, що суддя-доповідач Подобєд І.М. перебував у відпустці (для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження тощо) за розпорядженням керівника апарату суду від 18.10.2021 відповідно до пункту 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 №30 зі змінами, відповідно до пункту 2.6.2. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018 зі змінами, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя - Антонік С.Г. (доповідач), судді - Дармін М.О., Іванов О.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.10.2021 колегією суддів у визначеному складі відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.07.2021 у справі №908/1326/21.

Після виходу з відпустки судді-доповідача Подобєда І.М., за розпорядженням керівника апарату суду від 26.10.2021, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду справи №908/1326/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Іванов О.Г., ДармінМ.О.), судді - Іванов О.Г., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.10.2021 у складі колегії суддів: головуючого судді - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Іванов О.Г., Дармін М.О. прийнято апеляційну скаргу Комунального підприємства "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.07.2021 у справі №908/1326/21 до свого провадження; розгляд справи призначено у судовому засіданні на 07.12.2021 о 16:00 год.

За розпорядженням керівника апарату суду від 03.12.2021, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Дарміна М.О. (для вирішення питання про призначення судового засідання в режимі відеоконференції та подальшого розгляду справи тощо), проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду справи №908/1326/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Іванов О.Г., Орєшкіна Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.12.2021 року визначеною колегією суддів прийнято апеляційну скаргу Комунального підприємства "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.07.2021 у справі №908/1326/21 до свого провадження; задоволено заяву фізичної особи-підприємця Ваніна Сергія Івановича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; ухвалено судове засідання у справі призначене на 07.12.2021 о 16:00 год., провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для представника фізичної особи-підприємця Ваніна Сергія Івановича адвоката Кравцова Андрія Віталійовича з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon".

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, а представник позивача заперечував на її задоволенні з підстав, зазначених у відзиві.

За результатом розгляду апеляційної скарги Комунального підприємства "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради у судовому засіданні 07.12.2021, судом апеляційної інстанції оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції і судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини

Відповідно до Протоколу №49 від 10.08.2020 щодо прийняття рішення уповноваженою особою КП "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради, за результатами розгляду пропозиції учасника торгів, ФОП Ваніна Сергія Івановича визначено переможцем спрощеної закупівлі згідно з предметом закупівлі, код національного класифікатора України ДК 021:2015 "38540000-2" Випробувальні та вимірювальні пристрої і апарати (стенд для випробувань газополуменевого обладнання).

Фізичною особою-підприємцем Ваніним Сергієм Івановичем (Постачальником, позивачем у справі) та комунальним підприємством "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради (Покупцем, відповідачем у справі) 17.08.2020 укладений договір поставки №149-20 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.2. Договору Постачальник зобов`язується поставити Покупцю у власність товар за кодом: ДК 021:2015 "38540000-2" Випробувальні та вимірювальні пристрої і апарати (стенд для випробувань газополуменевого обладнання) (далі - товар), асортимент, найменування, технічні характеристики, кількість та ціна якого визначається згідно з Технічною специфікацією, яка є Додатком №1 до цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його в порядку та на умовах цього Договору.

За умовами п. 3.1. Договору, ціна договору становить 235000,00 грн. без ПДВ.

Пунктом 4.1. Договору сторони узгодили, що оплата за поставлений товар (партію товару) здійснюється покупцем впродовж 180 (ста вісімдесяти) календарних днів з моменту отримання товару (партії товару) за адресою Покупця, на підставі належно оформленої видаткової накладної, наданою Постачальником при оформленні поставки.

Згідно з п. 5.1. поставка здійснюється протягом десяти робочих днів з дня отримання Постачальником заявки від Покупця, яка є підтвердженням готовності Покупця до прийому товару (партії товару), протягом 2020 - 2021 років.

Поставка товару здійснюється Постачальником за наступною адресою: Україна, 71502, Запорізька обл., місто Енергодар, вулиця Курчатова, будинок 1, прим. 8 (п. 5.2. Договору).

Відповідно до п. 5.3. Договору поставка товару здійснюється згідно з правилами INCOTERMS в редакції 2010 року на умовах DDP (місце поставки визначене у п. 5.2. Договору).

Пунктом 6.1.2. Договору визначено, що Покупець зобов`язаний приймати поставлений товар відповідно до умов цього договору.

За умовами п. 10.1. Договору, цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами, кріплення печатками сторін і діє до 31.12.2021 включно, але у будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань в частині розрахунків.

До вказаного Договору сторонами підписана Технічна специфікація №1 (додаток №1 до договору), якою узгоджено поставку товару (Стенд для випробувань СГИ 984Д) вартістю 235000,00 грн. з ПДВ.

Матеріалами справи підтверджено, що КП "Тепловодоканал" ЕМР 18.08.2020 направило позивачу лист-погодження на поставку товару, в якому відповідач просив здійснити поставку обумовленої договором продукції до 10.11.2020.

На виконання умов Договору Позивачем 02.09.2020 здійснена поставка товару за адресою Покупця: Україна, 71502, Запорізька область, м. Енергодар, вулиця Курчатова, будинок 1.

Проте, товар за Договором не прийнятий, оскільки відповідач відмовився від його прийняття, що підтверджується Актом від 02.09.2020 про відмову від приймання товару за Договором №149-20 від 17.08.2020.

На адресу КП "Тепловодоканал" ЕМР позивачем 05.11.2020 направлено звернення №144 від 05.11.2020 про можливість виконання зобов`язання та здійснення поставки товару за Договором, яке отримано відповідачем 05.11.2020, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції відповідача. За твердженням позивача, відповіді від відповідача у встановленому порядку не надходило.

Позивачем на адресу КП "Тепловодоканал" ЕМР 10.12.2020 направлений лист №155 з вимогою про прийняття товару за Договором, відвантаження якого відбуватиметься 15.12.2020 за адресою Покупця: Україна, 71502, Запорізька область, м. Енергодар, вулиця Курчатова, будинок 1, прим. 8. Згідно штампу вхідної кореспонденції відповідача зазначений лист отриманий відповідачем 11.12.2020. Поштове відправлення з вимогою №155 від 10.12.2020 вручене повноваженому представнику відповідача 14.12.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №550. Відповіді від відповідача у встановленому порядку на адресу позивача не надходило.

Відмову позивача 15.12.2020 від прийняття товару за Договором зафіксовано Актом від 15.12.2020 про відмову від приймання товару за Договором №149-20 від 17.08.2020.

Інформації про причини неприйняття товару з боку КП "Тепловодоканал" ЕМР на адресу позивача не надходило.

Також, на адресу відповідача позивачем 28.12.2020 направлений лист №159 з вимогою про прийняття товару за Договором, відвантаження якого відбуватиметься 29.12.2020 за адресою Покупця: Україна, 71502, Запорізька область, м. Енергодар, вулиця Курчатова, будинок 1, прим. 8, який був отриманий КП "Тепловодоканал" ЕМР 28.12.2020, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції відповідача. Відповіді від відповідача у встановленому порядку на адресу позивача не надходило. Товар за Договором 29.12.2020 не прийнятий, оскільки відповідач відмовився від його прийняття, що підтверджується Актом від 29.12.2020.

Чергова спроба поставки товару здійснена позивачем 30.12.2020. Товар за Договором не прийнятий, оскільки відповідач відмовився від його прийняття, що підтверджується Актом від 30.12.2020 про відмову від приймання товару за Договором №149-20 від 17.08.2020, відповідними фото- та відеодоказами, доданими до позовної заяви.

За поясненнями позивача, згідно усного розпорядження директора КП "Тепловодоканал" ЕМР, позивачу в`їзд на територію відповідача заборонений.

Ухилення відповідача від виконання зобов`язань за Договором щодо прийняття товару стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Спірні правовідносини сторін виникли з приводу виконання господарського договору, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно з частинами другою, третьою статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить стаття 174 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 Цивільного кодексу України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить стаття 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 5.1. Договору сторони узгодили, що поставка обумовленого Договором товару здійснюється протягом десяти днів з дня отримання позивачем заявки від відповідача, яка є підтвердженням готовності останнього до прийому товару. Проте, після надання такої заявки 18.08.2020 відповідач на неодноразові звернення позивача щодо поставки товару не відреагував. Спроби позивача здійснити поставку закінчились відмовою відповідача від прийняття товару.

За умовами пунктів 6.1.2. та 6.1.3. Договору відповідач прийняв на себе зобов`язання прийняти поставлений товар відповідно до умов цього Договору та належним чином виконувати умови цього Договору.

За приписами частини першої статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Відповідно до статті 689 Цивільного України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Згідно із частинами першою, другою статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, укладений сторонами договір поставки №149-20 від 17.08.2020 є діючим, зобов`язання сторін за ним не припинилися виконанням. Отже, ухиляючись від прийняття товару та не надаючи відповідь про готовність прийняти товар, забороняючи пропуск позивача на територію підприємства відповідач безпідставно в односторонньому порядку відмовився від виконання зобов`язань за Договором щодо прийняття товару, що суперечить умовам Договору та вимогам чинного законодавства України.

Згідно із частиною четвертою статті 690 Цивільного кодексу України, якщо покупець без достатніх підстав зволікає з прийняттям товару або відмовився його прийняти, продавець має право вимагати від нього прийняти та оплатити товар або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Також, частиною четвертою статті 692 Цивільного кодексу України визначено, що якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобов`язання, та факт необґрунтованої відмови відповідача від прийняття замовленого за договором товару суд визнав доведеним.

Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (частина шоста статті 3 Цивільного кодексу України).

При вирішення цього спору суд першої інстанції виходив із того, що доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra faktum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

З урахуванням встановлених вище обставин колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що дії відповідача, який уклав з позивачем договір поставки товару, але згодом без обґрунтування ухиляється від обов`язку прийняти поставлений на його адресу товар, суперечать його попередній поведінці (погодження з умовами поставки) і є недобросовісними.

Отже, зважаючи на викладене, враховуючи відсутність підстав для звільнення відповідача від виконання взятих на себе зобов`язань за договором щодо прийняття замовленого товару, судом першої інстанції вірно встановлено факт порушеного права позивача, яке підлягає захисту.

За змістом статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, суду слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Згідно із частинами першою, третьою статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Реалізуючи своє право на судовий захист позивач звернувся із позовом за його захистом шляхом зобов`язання відповідача прийняти товар та стягнення вартості товару.

Однак, як правильно зауважив суд першої інстанції, належним способом захисту, зважаючи на приписи частини четвертої статті 690 Цивільного кодексу України, в даному випадку є зобов`язання відповідача прийняти та оплатити товар.

Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача 235000,00 грн. вартості товару, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, який правильно визнав цю вимогу такою, що заявлена передчасно, оскільки за приписами частини першої статті 692 Цивільного кодексу України обов`язок оплати товару виникає у покупця після його прийняття, якщо інше не встановлено умовами договору. Порядок оплати сторони узгодили в п. 4.1. Договору - оплата за поставлений товар (партію товару) здійснюється покупцем впродовж 180 календарних днів з моменту отримання товару.

Отже, ефективним та належним способом захисту в даному випадку є зобов`язання відповідача прийняти товар та виконати умови щодо його оплати. У будь-якому разі, у даних правовідносинах отримання товару передує оплаті його вартості.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно визнав необхідним захистити порушене право позивача шляхом зобов`язання відповідача прийняти у відповідності до умов договору №149-20 від 17.08.2020 від фізичної особи-підприємця Ваніна Сергія Івановича товар за кодом: ДК 021:2015 "38540000-2" Випробувальні та вимірювальні пристрої і апарати (стенд для випробувань газополуменевого обладнання) асортимент, найменування, технічні характеристики, кількість та ціна якого визначається згідно з Технічною специфікацією, яка є Додатком №1 до цього Договору, у визначеному договором місці поставки: Україна, 71502, Запорізька обл., місто Енергодар, вулиця Курчатова, будинок 1, прим. 8, протягом 14 календарних днів з дня набрання чинності рішення суду та оплатити вартість товару після його прийняття.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача прийняти та оплатити товар. В решті заявлених вимог щодо стягнення вартості товару у розмірі 235000,00 грн. судом відмовлено в позові через передчасність такої вимоги.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач доказів, які могли б свідчити про виконання ним зобов`язання щодо прийняття замовленого товару або наявності підстав для звільнення від обов`язку його прийняття, не надав і таким чином визнані судом обґрунтованими позовні вимоги не спростував.

Так відповідач вказує, що позивачем не надано до суду доказів отримання від відповідача заявки на поставку товару. Натомість надано копію листа-погодження на поставку товару від 18.09.2021, який по своїй формі та змісту не може вважатися заявкою на поставку товару.

Однак колегія суддів відхиляє як необґрунтоване твердження відповідача, що лист-погодження КП "Тепловодоканал" ЕМР на поставку товару від 18.09.2021, по своїй формі та змісту не може вважатися заявкою на поставку товару.

Також як зазначає відповідач, станом як на дату укладення договору №149-20 від 17.08.2020, так і на дату здійснення першої спроби здійснити поставку даного товару - 02.09.2020, у позивача був відсутній Стенд для випробувань СГИ 984Д заводський №172, оскільки його ще не було випущено з виробництва на заводі-виробнику, що свідчить про надання позивачем до суду підроблених документів, що містять у собі неправдиві відомості.

Колегія суддів відхиляє аргумент відповідача, що станом на 27.08.2020 позивачеві мали належати на праві власності або на іншому речовому праві, що надає йому право розпоряджатися товаром, Стенд для випробувань СГИ 984Д, оскільки відповідно до статті 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Стаття 666 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строку для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відповідач вказує, що чинне цивільне законодавство чітко не визначає, в якій формі та якими саме діями має підтверджуватися факт відмови покупця від прийняття та оплати товару, а тому з урахуванням факту відсутності у позивача станом на 27.08.2020 та на дату первинної спроби здійснити поставку - 02.09.2020, товару, який підлягав поставці, а також відсутності документів, які мали супроводжувати поставку товару 02.09.2020, відсутній і факт відмови відповідача від отримання товару.

Між тим, як убачається зі змісту Акту про відмову від приймання товару за Договором №149-20 від 17.08.2020, який підписаний зі сторони Постачальника ФОП Ваніним С.І та зі сторони покупця директором КП "Тепловодоканал" ЕМР Хоролець С.В., в цьому документі не зафіксовано будь-якої обставини чи причини відмови Покупця від товару, тобто не вказано на не передання разом із товарів документів, що стосуються товару, чи невідповідність таких документів.

Таким чином, твердження відповідача на ненадання позивачем разом із товаром документів, що підтверджують якість товару (сертифікат відповідності, або сертифікат/паспорт якості, або декларація виробника, копій рахунку-фактури на товар, видаткової накладної, паспорт на Стенд для випробувань СГИ 984Д заводський №172, податкової накладної на відповідну партію товару - є необґрунтованим.

Акт про відмову від приймання товару за Договором №149-20 від 17.08.2020, який був складений позивачем 15.12.2020 зі сторони КП "Тепловодоканал" ЕМР його представником підписаний не був. За змістом цього акту причини неприйняття товару Покупцем визначити неможливо, оскільки цим актом засвідчується насамперед факт відмови з боку Покупця від пропуску на територію підприємства та факт відмови від приймання товару за вказаним договором за видатковою накладною №57 від 15.12.2020.

Акт про відмову від приймання товару за Договором №149-20 від 17.08.2020, який був складений позивачем 29.12.2020 зі сторони КП "Тепловодоканал" ЕМР його представником також підписаний не був. Цим актом також засвідчується факт відмови Покупця від пропуску на територію підприємства та факт відмови від приймання товару за вказаним договором за видатковою накладною №57 від 29.12.2020.

Акти про відмову прийняти товар, копії яких надані позивачем, від 15.12.2020, 29.12.2020 та 30.12.2020 за твердженням відповідача не можуть бути доказом відмови відповідача прийняти товар, оскільки дані акти підписані лише керівником позивача та адвокатом, доказів наявності повноважень якого щодо надання правової допомоги позивачеві під час складання такого документу, до суду надано не було.

Однак колегія суддів вважає, що в даному випадку зі сторони Продавця є достатнім підписання вказаних актів про відмову від прийняття товару безпосередньо ФОП Ваніним С.І., як сторони по вказаному Договору, тому доведення перед судом повноважень представника адвоката Кравцова А.В. у даному випадку не є суттєвим для належної оцінки цих доказів.

Відтак заперечення відповідача, що причиною неприйняття товару є відсутність або невідповідність супровідних документів на цей товар - не знайшли свого підтвердження в матеріалах цієї справи.

Відмова відповідача (Покупця) від прийняття товару шляхом учинення дій з не допуску відповідача (Постачальника) на територію підприємства, яке визначене як місце поставки товару відповідно до умов вказаного Договору, без пояснення будь-яких причин для цього та без учинення дій, необхідних для огляду та перевірки Товару за його складом, кількістю та якісними характеристиками - не може вважатися правомірною формою відмови від отримання товару.

Щодо тверджень відповідача, що зі змісту наданого позивачем відеозапису, на якому нібито відображено факт відмови директора відповідача від прийняття товару, неможливо встановити дату його виготовлення, а також саме який товар та яким із постачальників мав бути прийнятий, а цей відеозапис ідентичний копії відеозапису, що був наданий до Господарського суду Запорізької області адвокатом Кравцовим А.В. в якості доказу відмови в отриманні товару від інших постачальників, то як вважає колегія суддів суду апеляційної інстанції така обставина сама по собі не спростовує встановлених вище фактів безпідставної відмови відповідача від приймання товару за Договором №149-20 від 17.08.2020, які підтверджені належними та допустимим доказами в письмовій формі.

Тому колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про порушення місцевим судом норм матеріального права та недотримання норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції було належним чином досліджено докази у справі та надано їм належну правову оцінку.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

За приписами частини першої статті 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про часткове задоволення позову.

Тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати в сумі 8692,50грн. на оплату судового збору, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника (апелянта) у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 30.07.2021 у справі №908/1326/21 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Комунальне підприємство "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена 17.01.2022.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя О.Г. Іванов

Суддя Е.В. Орєшкіна