РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.12.2021Справа № 910/15589/20
Господарський суд міста Києва у складі cудді Спичака О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант Буд Схід»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія А Плюс»

про стягнення 248449,94 грн.

Представники сторін:

від позивача: Півненко В.В.;

від відповідача: ОСОБА_1

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12.10.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант Буд Схід» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія А Плюс» про стягнення 248449,94 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що за період з 20.01.2020 по 01.04.2020 він поставив відповідачу товар на загальну суму 607441,54 грн, тоді як відповідач не у повному обсязі здійснив оплату за поставлений позивачем товар, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 248449,94 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 відкрито провадження у справі №910/15589/20, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.11.2020; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

11.11.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав на те, що він не отримував від позивача товар за спірними видатковими накладними, а підпис від імені керівника відповідача, який міститься на копіях видаткових накладних, долучених позивачем до позовної заяви, не належить директору Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія А Плюс».

Крім того, відповідачем було подано клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи, в якому відповідач просив суд на вирішення експерта поставити питання: чи виконаний підпис на спірних видаткових накладних керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія А Плюс» - ОСОБА_1?

У підготовчому засіданні 18.11.2020 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 09.12.2020.

У підготовчому засіданні 09.12.2020 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 29.12.2020.

Підготовче засідання, призначене на 29.12.2020, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Спичака О.М. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2021 підготовче засідання у справі №910/15589/20 призначено на 16.02.2021.

16.02.2021 відповідачем подано доповнене клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

У підготовчому засіданні 16.02.2021 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 10.03.2021.

У підготовчому засіданні 10.03.2021 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 16.03.2021.

11.03.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, яку суд долучив до матеріалів справи.

15.03.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, які суд долучив до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 призначено у справі №910/15589/20 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України; на вирішення експерту поставлено питання: Чи виконаний підпис на видаткових накладних №МОА-064254 від 07.02.2020 на суму 3639,01 грн, №МОА-066200 від 03.03.2020 на суму 43990,61 грн, №МОА-066201 від 03.03.2020 на суму 4440,00 грн, №МОА-066202 від 03.03.2020 на суму 787,92 грн, №МОА-066357 від 05.03.2020 на суму 106683,60 грн, №МОА-066358 від 05.03.2020 на суму 755,09 грн, №МОА-068879 від 01.04.2020 на суму 19906,40 грн, №МОА-068881 від 01.04.2020 на суму 67211,47 грн, №МОА-068882 від 01.04.2020 на суму 1035,84 грн ОСОБА_1?

Вказаною ухвалою суду зупинено провадження у справі №910/15589/20 до закінчення судової експертизи.

07.10.2021 до Господарського суду міста Києва повернулись матеріали справи №910/15589/20 разом з висновком експерта, складеним за результатами проведеної судової експертизи у справі №910/15589/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 поновлено провадження у справі №910/15589/20, підготовче засідання призначено на 10.11.2021.

09.11.2021 відповідачем подані письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 10.11.2020 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 24.11.2020.

У підготовчому засіданні 24.11.2020 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 08.12.2020.

У підготовчому засіданні 08.12.2021 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 22.12.2021.

Представник позивача у судовому засіданні 22.12.2021 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 22.12.2021 надав усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечив.

У удовому засіданні 01.12.2021 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

10.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Атлант Буд Схід» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія А Плюс» (покупець) укладено Договір купівлі-продажу №13/10-01, відповідно до умов якого продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених договором, продати покупцю будівельні/супутні матеріали (товар), а покупець зобов`язується в прядку та на умовах, визначних договором, прийняти та оплатити товар.

Найменування, одиниці виміру та загальна кількість товару, що є предметом за цим договором, визначаються Специфікацією №1, що є Додатком №1 до цього договору, та є його невід`ємною частиною (п. 1.2 Договору купівлі-продажу №13/10-01 від 10.01.2020).

Згідно з п. 3.1 Договору купівлі-продажу №13/10-01 від 10.01.2020 поставка товару зі складу продавця здійснюється силами покупця та за його рахунок на складські приміщення покупця, або у інший спосіб, за попередньою домовленістю сторін. Умови поставки регулюються відповідно до міжнародних правил Інкотермс в редакції 2010 року.

Відповідно до п. 8.1 Договору купівлі-продажу №13/10-01 від 10.01.2020 цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2021.

В разі, якщо жодна із сторін не заявить про намір розірвати або змінити даний договір протягом 1 місяця до дати його закінчення, договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік, за умовами, які діяли на попередньо встановленому дату його закінчення.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що за період з 20.01.2020 по 01.04.2020 він поставив відповідачу товар на загальну суму 607441,54 грн, тоді як відповідач не у повному обсязі здійснив оплату за поставлений позивачем товар, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 248449,94 грн.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач вказує на те, що він не отримував від позивача товар за спірними видатковими накладними (а саме за наступними видатковими накладними: №МОА-064254 від 07.02.2020 на суму 3639,01 грн, №МОА-066200 від 03.03.2020 на суму 43990,61 грн, №МОА-066201 від 03.03.2020 на суму 4440,00 грн, №МОА-066202 від 03.03.2020 на суму 787,92 грн, №МОА-066357 від 05.03.2020 на суму 106683,60 грн, №МОА-066358 від 05.03.2020 на суму 755,09 грн, №МОА-068879 від 01.04.2020 на суму 19906,40 грн, №МОА-068881 від 01.04.2020 на суму 67211,47 грн, №МОА-068882 від 01.04.2020 на суму 1035,84 грн), а підпис від імені керівника відповідача, який міститься на копіях видаткових накладних, долучених позивачем до позовної заяви, не належить директору Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія А Плюс».

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст Договору купівлі-продажу №13/10-01 від 10.01.2020, суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивачем долучено до позовної заяви копії видаткової накладної №МОА-062627 від 20.01.2020 на суму 79817,12 грн, видаткової накладної №МОА-062628 від 20.01.2020 на суму 17434,09 грн, видаткової накладної №МОА-062631 від 20.01.2020 на суму 15791,38 грн, видаткової накладної №МОА-062632 від 20.01.2020 на суму 24547,06 грн, видаткової накладної №МОА-062633 від 20.01.2020 на суму 14464,44 грн, видаткової накладної №МОА-062635 від 20.01.2020 на суму 1531,40 грн, видаткової накладної №МОА-062637 від 20.01.2020 на суму 4320,84 грн, видаткової накладної №МОА-062729 від 21.01.2020 на суму 6610,60 грн, видаткової накладної №МОА-062948 від 23.01.2020 на суму 18519,70 грн, видаткової накладної №МОА-062949 від 23.01.2020 на суму 5911,44 грн, видаткової накладної №МОА-062950 від 23.01.2020 на суму 71360,58 грн, видаткової накладної №МОА-063058 від 24.01.2020 на суму 3438,84 грн, видаткової накладної №МОА-063059 від 24.01.2020 на суму 914,96 грн, видаткової накладної №МОА-063156 від 27.01.2020 на суму 397,64 грн, видаткової накладної №МОА-063170 від 27.01.2020 на суму 1144,97 грн, видаткової накладної №МОА-064226 від 07.02.2020 на суму 92786,54 грн, видаткової накладної №МОА-064254 від 07.02.2020 на суму 3639,01 грн, видаткової накладної №МОА-066200 від 03.03.2020 на суму 43990,61 грн, видаткової накладної №МОА-066201 від 03.03.2020 на суму 4440,00 грн, видаткової накладної №МОА-066202 від 03.03.2020 на суму 787,92 грн, видаткової накладної №МОА-066357 від 05.03.2020 на суму 106683,60 грн, видаткової накладної №МОА-066358 від 05.03.2020 на суму 755,09 грн, видаткової накладної №МОА-068879 від 01.04.2020 на суму 19906,40 грн, видаткової накладної №МОА-068881 від 01.04.2020 на суму 67211,47 грн, видаткової накладної №МОА-068882 від 01.04.2020 на суму 1035,84 грн, разом на загальну суму - 607441,54 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 2.4 Договору купівлі-продажу №13/10-01 від 10.01.2020 за кожну партію товару покупець перераховує продавцю оплату згідно з наданим рахунком-фактурою у безготівковій формі на вказаний у договорі рахунок протягом 30 календарних днів з дня отримання товару.

Як вбачається з платіжних доручень, копії яких долучені позивачем до позовної заяви, 31.03.2020 відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 92786,54 грн (відповідно до платіжного доручення №549 від 31.03.2020), 31.03.2020 - грошові кошти у розмірі 71360,58 грн (відповідно до платіжного доручення №544 від 31.03.2020), 31.03.2020 - грошові кошти у розмірі 18519,70 грн (відповідно до платіжного доручення №542 від 31.03.2020), 31.03.2020 - грошові кошти у розмірі 14464,44 грн (відповідно до платіжного доручення №539 від 31.03.2020), 31.03.2020 - грошові кошти у розмірі 24547,06 грн (відповідно до платіжного доручення №538 від 31.03.2020), 31.03.2020 - грошові кошти у розмірі 15791,38 грн (відповідно до платіжного доручення №537 від 31.03.2020), 31.03.2020 - грошові кошти у розмірі 17434,09 грн (відповідно до платіжного доручення №535 від 31.03.2020), 31.03.2020 - грошові кошти у розмірі 79817,12 грн (відповідно до платіжного доручення №534 від 31.03.2020), 31.03.2020 - грошові кошти у розмірі 1144,97 грн (відповідно до платіжного доручення №548 від 31.03.2020), 31.03.2020 - грошові кошти у розмірі 397,64 грн (відповідно до платіжного доручення №547 від 31.03.2020), 31.03.2020 - грошові кошти у розмірі 914,96 грн (відповідно до платіжного доручення №546 від 31.03.2020), 31.03.2020 - грошові кошти у розмірі 3438,84 грн (відповідно до платіжного доручення №545 від 31.03.2020), 31.03.2020 - грошові кошти у розмірі 5911,44 грн (відповідно до платіжного доручення №543 від 31.03.2020), 31.03.2020 - грошові кошти у розмірі 4320,84 грн (відповідно до платіжного доручення №541 від 31.03.2020), 31.03.2020 - грошові кошти у розмірі 1531,40 грн (відповідно до платіжного доручення №540 від 31.03.2020), 31.03.2020 - грошові кошти у розмірі 6610,60 грн (відповідно до платіжного доручення №536 від 31.03.2020).

Зважаючи на чітке призначення платежу, яке вказувалось відповідачем при здійсненні оплати (реквізити конкретного рахунку, виставленого позивачем) та беручи до уваги наявність реквізитів таких рахунків на вказаних вище видаткових накладних, суд дійшов висновку, що відповідачем було у повному обсязі оплачено товар, отриманий від позивача на наступними видатковими накладними: №МОА-062627 від 20.01.2020 на суму 79817,12 грн, №МОА-062628 від 20.01.2020 на суму 17434,09 грн, №МОА-062631 від 20.01.2020 на суму 15791,38 грн, №МОА-062632 від 20.01.2020 на суму 24547,06 грн, №МОА-062633 від 20.01.2020 на суму 14464,44 грн, №МОА-062635 від 20.01.2020 на суму 1531,40 грн, №МОА-062637 від 20.01.2020 на суму 4320,84 грн, №МОА-062729 від 21.01.2020 на суму 6610,60 грн, №МОА-062948 від 23.01.2020 на суму 18519,70 грн, №МОА-062949 від 23.01.2020 на суму 5911,44 грн, №МОА-062950 від 23.01.2020 на суму 71360,58 грн, №МОА-063058 від 24.01.2020 на суму 3438,84 грн, №МОА-063059 від 24.01.2020 на суму 914,96 грн, №МОА-063156 від 27.01.2020 на суму 397,64 грн, №МОА-063170 від 27.01.2020 на суму 1144,97 грн, №МОА-064226 від 07.02.2020 на суму 92786,54 грн., що разом становить 358991,60 грн.

При цьому, між сторонами відсутній спір щодо поставки товару за вказаними видатковими накладними (які повністю оплачені відповідачем).

Предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за товар, який, за твердженням позивача, було ним поставлено відповідачу за наступними видатковими накладними: №МОА-064254 від 07.02.2020 на суму 3639,01 грн, №МОА-066200 від 03.03.2020 на суму 43990,61 грн, №МОА-066201 від 03.03.2020 на суму 4440,00 грн, №МОА-066202 від 03.03.2020 на суму 787,92 грн, №МОА-066357 від 05.03.2020 на суму 106683,60 грн, №МОА-066358 від 05.03.2020 на суму 755,09 грн, №МОА-068879 від 01.04.2020 на суму 19906,40 грн, №МОА-068881 від 01.04.2020 на суму 67211,47 грн, №МОА-068882 від 01.04.2020 на суму 1035,84 грн., що разом становить 248449,94 грн (ціна позову, визначена відповідачем).

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач вказує, що він не отримував товару від позивача за вказаними вище видатковими накладними, стягнення заборгованості за якими є предметом позову у даній справі, а саме: №МОА-064254 від 07.02.2020 на суму 3639,01 грн, №МОА-066200 від 03.03.2020 на суму 43990,61 грн, №МОА-066201 від 03.03.2020 на суму 4440,00 грн, №МОА-066202 від 03.03.2020 на суму 787,92 грн, №МОА-066357 від 05.03.2020 на суму 106683,60 грн, №МОА-066358 від 05.03.2020 на суму 755,09 грн, №МОА-068879 від 01.04.2020 на суму 19906,40 грн, №МОА-068881 від 01.04.2020 на суму 67211,47 грн, №МОА-068882 від 01.04.2020 на суму 1035,84 грн, а підпис від імені керівника відповідача, який міститься на копіях видаткових накладних, долучених позивачем до позовної заяви, не належить директору Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія А Плюс».

Суд зазначає, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, за змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 04/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18, від 20.08.2020 зі справи № 914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Зважаючи на предмет позову у даній справі, на позивача (як постачальника) покладається тягар доказування обставин поставки ним відповідачу (як покупцю) товару за спірними видатковими накладними (№МОА-064254 від 07.02.2020 на суму 3639,01 грн, №МОА-066200 від 03.03.2020 на суму 43990,61 грн, №МОА-066201 від 03.03.2020 на суму 4440,00 грн, №МОА-066202 від 03.03.2020 на суму 787,92 грн, №МОА-066357 від 05.03.2020 на суму 106683,60 грн, №МОА-066358 від 05.03.2020 на суму 755,09 грн, №МОА-068879 від 01.04.2020 на суму 19906,40 грн, №МОА-068881 від 01.04.2020 на суму 67211,47 грн, №МОА-068882 від 01.04.2020 на суму 1035,84 грн) на загальну суму 248449,94 грн.

З метою встановлення обставин, які входять до предмета доказування у даній справі, ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 було призначено у справі №910/15589/20 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України; на вирішення експерту поставлено питання: Чи виконаний підпис на видаткових накладних №МОА-064254 від 07.02.2020 на суму 3639,01 грн, №МОА-066200 від 03.03.2020 на суму 43990,61 грн, №МОА-066201 від 03.03.2020 на суму 4440,00 грн, №МОА-066202 від 03.03.2020 на суму 787,92 грн, №МОА-066357 від 05.03.2020 на суму 106683,60 грн, №МОА-066358 від 05.03.2020 на суму 755,09 грн, №МОА-068879 від 01.04.2020 на суму 19906,40 грн, №МОА-068881 від 01.04.2020 на суму 67211,47 грн, №МОА-068882 від 01.04.2020 на суму 1035,84 грн ОСОБА_1 ?

У Висновку експерта №СЕ-19/111-21/34123-ПЧ від 30.09.2021, складеному судовим експертом Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, зазначено, що підпис на видаткових накладних №МОА-064254 від 07.02.2020 на суму 3639,01 грн, №МОА-066200 від 03.03.2020 на суму 43990,61 грн, №МОА-066201 від 03.03.2020 на суму 4440,00 грн, №МОА-066202 від 03.03.2020 на суму 787,92 грн, №МОА-066357 від 05.03.2020 на суму 106683,60 грн, №МОА-066358 від 05.03.2020 на суму 755,09 грн, №МОА-068879 від 01.04.2020 на суму 19906,40 грн, №МОА-068881 від 01.04.2020 на суму 67211,47 грн, №МОА-068882 від 01.04.2020 на суму 1035,84 грн виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права (ч. 2 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 3 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд зазначає, що Висновок експерта №СЕ-19/111-21/34123-ПЧ від 30.09.2021 приймається судом в якості належного та допустимого доказу на підтвердження встановлених в ньому обставин, а саме, що спірні видаткові накладні ОСОБА_1 не підписував.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зважаючи на ті обставини, що саме на позивача, як постачальника товару, покладається обов`язок довести суду належними та допустимими доказами (видатковими накладними, актами приймання-передачі, актами звірки розрахунків в сукупності з іншими доказами, тощо) факт поставки товару саме відповідачу, як покупцю, тоді як відповідач заперечує щодо отримання ним товару за спірними видатковими накладними, беручи до уваги, що висновком судової експертизи встановлено, що вищевказані видаткові накладні ОСОБА_1 (керівник відповідача, підпис якого відображено на накладних) не підписував а позивачем не надано суду будь-яких інших доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин щодо поставки товару відповідачу за спірними видатковими накладними, суд, керуючись принципом вірогідності доказів, дійшов висновку щодо недоведеності викладених позивачем у позовній заяві обставин щодо отримання відповідачем від позивача товару на загальну суму 248449,94 грн (за видатковими накладними №МОА-064254 від 07.02.2020 на суму 3639,01 грн, №МОА-066200 від 03.03.2020 на суму 43990,61 грн, №МОА-066201 від 03.03.2020 на суму 4440,00 грн, №МОА-066202 від 03.03.2020 на суму 787,92 грн, №МОА-066357 від 05.03.2020 на суму 106683,60 грн, №МОА-066358 від 05.03.2020 на суму 755,09 грн, №МОА-068879 від 01.04.2020 на суму 19906,40 грн, №МОА-068881 від 01.04.2020 на суму 67211,47 грн, №МОА-068882 від 01.04.2020 на суму 1035,84 грн).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки спір у справі виник у зв`язку з неоплатою у встановлені строки відповідачем товару, отриманого від позивача за спірними видатковими накладними, тоді як позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами здійснення ним поставки товару відповідачу на суму 248449,94 грн, суд дійшов висновку відмовити у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант Буд Схід» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія А Плюс» про стягнення вартості товару у сумі 248449,94 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача у зв`язку з відмовою у позові.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у позові.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 28.12.2021.

Суддя О.М. Спичак