РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.12.2021Справа № 910/16000/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Радецької Ю.О., розглянувши у закритих судових засіданнях господарську справу

За позовом Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" (12441, Житомирська область, Житомирський район, смт.Новогуйвинське, вул. Дружби народів, 1, код 07620094)

до Міністерства оборони України (03168, м.Київ, просп.Повітрофлотський, 6, код 00034022)

про стягнення 1 431 881,70 грн.

Представники сторін:

Від позивача: Хаупшева Л.М. представник за наказом № 5451-ОС від 22.09.2021

Від відповідача: Ярусевич Д.Ю. згідно витягу з ЄДР

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Житомирський бронетанковий завод" звернулося з позовом до Міністерства оборони України про стягнення 1 431 881,70 грн фактично понесених витрат на капітальний ремонт техніки за державним контрактом №342/3/5/17/78 від 22.12.2017.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при укладенні державного контракту сторонами на підставі висновків філії № 637 ВП МОУ від 07.02.2017 за № 46, від 10.02.2017 за № 53 04.04.2018 було узгоджено орієнтовну вартість послуг, проте в період дії договірних відносин та виконання робіт (надання послуг) зазначена ціна зазнала суттєвих змін через зростання вартості складових частин, закупівельних комплектуючих, комунальних тарифів, підвищення розміру мінімальної заробітної плати та ін., про що повідомлялось замовника, однак спільного рішення про внесення змін до договору про новий розмір орієнтовної ціни не досягнуто, додаткову угоду не підписано. Як зазначає позивач, Актом приймання виконаних робіт (наданих послуг) № 7 від 27.09.2018 з урахуванням протоколу розбіжностей зафіксовано факт виконання позивачем робіт за державним контрактом на суму 16 306 375,02 грн з ПДВ, з яких вартість 14 874 493,32 грн прийнята відповідачем та є безспірною, при цьому сума 1 431 881,70 грн є фактичними витратами на виконання капітального ремонту виробів, що підтверджені відповідачем, проте зобов`язання щодо їх оплати відповідачем залишається невиконаним.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 04.10.2021 прийняв справу до свого провадження, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 02.11.2021, витребував у відповідача копію контракту №342/3/5/17/78 від 22.12.2017 з додатками та додатковими угодами до нього.

25.10.2021 відповідач подав до суду витребувані документи.

27.10.2021 від відповідача засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти позову зауважив про відсутність зобов`язання щодо оплати перевищення розміру фактичних витрат орієнтовної вартості робіт, що прямо встановлено у п.2.7 контракту та надав пояснення обставинам договірних відносин сторін.

У підготовчому засіданні 02.11.2021 представник позивача підтримав заявлені вимоги, представник відповідача проти позову заперечив. Судом оголошено перерву до 07.12.2021.

07.12.2021 суд протокольною ухвалою за відсутності підстав для відкладення підготовчого провадження, закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті спору на 21.12.2021.

У судовому засіданні 21.12.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представник відповідача проти позову заперечував.

Судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позови, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

22.12.2017 між Міністерством оборони України (замовником за договором, відповідачем) та Державним підприємством "Житомирський бронетанковий завод" (виконавцем, позивачем) був укладений державний контракт на виконання робіт за державним оборонним замовленням № 342/3/5/17/78 (далі - державний контракт), відповідно до предмету якого відповідач зобов`язався у 2017 - 2018 роках виконати роботи (надати послуги) з капітального ремонту виробів за номенклатурою, етапами, в обсягах та у строки, визначені в календарному плані, а позивач - прийняти та оплатити такі послуги.

Згідно положень п.2.1 державного контракту визначено орієнтовну вартість робіт.

Пунктом 2.2 державного контракту встановлено, що орієнтовна вартість послуг з ремонту виробів встановлена сторонами на підставі розрахунково-калькуляційних матеріалів (РКМ) визначення орієнтовної ціни ремонту одиниці виробів, складених позивачем відповідно до вимог нормативно-правових актів з питань планування, обліку і розрахунку собівартості робіт та з урахуванням висновків філії ПЗ № 637 від 07.02.2017 № 46 та від 10.02.2017 № 53 про рівень орієнтовної ціни разом з аналізом елементів витрат, складених на підставі проведеного розгляду РКМ з визначенням орієнтовної ціни ремонту одиниці виробу для закупівлі послуг за контрактом.

Орієнтовна ціна зафіксована у Протоколі погодження орієнтовної ціни на надання послуг з ремонту виробу.

Згідно п.2.3 державного контракту орієнтовна вартість послуг за контрактом не може бути перевищена виконавцем, при цьому економічні показники: трудомісткість, відсотки додаткової заробітної плати, загальновиробничі, адміністративні витрати, визначені у РМК, не можуть бути перевищені.

В обґрунтованих випадках при зміні тарифів, цін на матеріали та покупні комплектуючі вироби, інших складових собівартості продукції, у разі, якщо вплив на такі зміни знаходиться поза межами компетенції сторін контракту та обумовлений прийняттям відповідних законодавчих та нормативно-правових актів, за мотивованим рішенням відповідача, ціна контракту може бути переглянута з метою недопущення зриву виконання контракту та належного забезпечення потреб ЗСУ.

Перегляд орієнтовної вартості послуг здійснюється не пізніше ніж за 1 місяць до закінчення терміну надання послуг на підставі письмового звернення однієї із сторін.

Перегляд орієнтовної вартості послуг здійснюється відповідно до спільного рішення, яке затверджується сторонами на підставі висновку філії ПЗ № 637, складеного за результатами перевірки та аналізу РКМ щодо фактичних та очікуваних витрат. Очікувані витрати не повинні перевищувати 20 % від загальної вартості за контрактом.

У п.2.4 державного контракту сторонами узгоджено, що замовник оплачує вартість послуг за договірною ціною, встановленою сторонами та зафіксованою у Протоколі погодження договірної ціни на вартість послуг за державним оборонним замовленням. Рівень договірної ціни на вартість послуг перевіряються філією ПЗ № 637 шляхом аналізу собівартості продукції, первинних та зведених документів бухгалтерського обліку виконавця, трудомісткості її виготовлення та розгляду РКМ виконавця, складених на підставі фактичних витрат, понесених ним у процесі виконання контракту, зі складанням та наданням замовнику відповідного висновку щодо рівня договірної ціни послуг.

Відповідно до п.2.6 договору, для встановлення договірної ціни наданих послуг виконавець у строк не пізніше ніж за 20 календарних днів до дати поставки виробів, разом з повідомленням замовника про готовність про передачу виробів, надає філії ПЗ № 637 повний комплект РКМ щодо рівня договірної ціни, складених на підставі фактичних витрат та обґрунтованих розрахунків фактичних витрат ( у тому числі витрат співвиконавців).

Представництво замовника, не пізніше ніж за 10 днів до кінцевого терміну надання послуг, надає замовнику перевірені та завізовані РКМ щодо рівня договірної (фактичної) ціни наданих послуг та Висновок.

Положеннями п. 2.7 державного контракту передбачено, що у разі коли фактичні витрати позивача на надання послуг перевищують її орієнтовну вартість, відповідач не зобов`язаний оплачувати таке перевищення.

Відповідно до п.11.3, зміни до контракту можуть бути внесені за взаємною згодою сторін шляхом оформлення додаткової угоди до контракту.

Контракт набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2018 року, але в частині виконання сторонами зобов`язань - до повного їх виконання (п.11.1).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що оскільки орієнтовна ціна, зазначена при укладенні державного контракту визначалась на підставі висновку філії ПЗ № 637 (2017), зазнала суттєвих змін через зростання вартості складових послуг, закупівельних комплектуючих, комунальних тарифів, підвищення за понад 10 місяців, враховуючи положення пункту 2.3 Договору, з метою необхідності визначення нової орієнтовної ціни Договору та ініціювання прийняття спільного рішення шляхом укладення додаткової угоди, на адресу відповідача направлялись листи від 14.06.2018 за вих. № 01-11/1737, від 25.07.2018 № 01-11/2225, однак замовником заходи щодо прийняття спільного рішення та підписання додаткової угоди не вжито, відповідні зміни до контракту внесені не було, за Актом приймання виконаних робіт (наданих послуг) № 7 від 27.09.2018 роботи виконані позивачем та передані відповідачу на загальну суму 16 306 375,02 грн з ПДВ, з яких вартість 14 874 493,32 грн прийнята відповідачем з урахуванням протоколу розбіжностей та є безспірною, сума 1 431 881,70 грн є фактичними витратами на виконання капітального ремонту виробів, що підтверджені відповідачем, проте зобов`язання щодо їх оплати не виконано.

Відповідач позов не визнає, стверджує про відсутність підстав для оплати фактично понесених витрат виконавця, що перевищують рівень погодженої орієнтовної договірної ціни.

Проаналізувавши доводи обох сторін, надані докази в їх сукупності, умови договірних відносин, та норми чинного законодавства, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод", виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами спору державний контракт на виконання робіт за державним оборонним замовленням № 342/3/5/17/78 від 22.12.2017 за своєю правовою природою є договором підряду, а тому права та обов`язки сторін визначаються, в тому числі, положеннями глави 61 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 837 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Положеннями ст. 843 ЦК України визначено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Згідно ст. 853 ЦК України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частинами 1-3 статті 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Разом з тим, Закон України «Про державне оборонне замовлення» в редакції станом на час спірних правовідносин, визначав, що державний контракт з оборонного замовлення (далі - державний контракт) - договір, укладений у письмовій формі державним замовником від імені держави з виконавцем відповідно до затверджених основних показників оборонного замовлення, в якому визначаються економічні та правові зобов`язання сторін, порядок регулювання їхніх господарських відносин. Порядок планування, формування, особливості розміщення, коригування оборонного замовлення, а також порядок здійснення контролю за його виконанням визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно абзацу 2 Порядку планування, формування, розміщення та коригування державного оборонного замовлення, а також здійснення контролю за його виконанням, який затверджений постановою КМУ від 27.04.2011 № 464, визначено, що у разі визначення виконавця без застосування конкурентних процедур, ціна на продукцію оборонного призначення встановлюється суб`єктом господарювання і державним замовником під час проведення переговорів щодо укладення державного контракту, договору.

Пунктом 26-5 Порядку передбачено, що за результатами розрахунків ціни суб`єкт господарювання готує та подає на розгляд державному замовнику, зокрема калькуляцію продукції, кошторис на виконання робіт, розшифрування витрат, що увійшли до статей калькуляції.

Зважаючи на викладені положення законодавства, ціна договору підряду погоджується сторонами під час укладення договору і зміна ціни допускається лише у разі передбаченої такої можливості умовами договору.

Судом встановлено, що у спірних правовідносинах при укладенні державного контракту сторонами у п.2.1 погоджено орієнтовну договірну ціну, що відповідає Протоколу переговорів від 13.12.2017, Висновку філії представництва замовника № 637, затвердження яких передували укладенню вказаного правочину.

За Актом приймання виконаних робіт (наданих послуг) № 7 від 27.09.2018 до державного контракту, на який посилається позивач, вартість виконаних робіт із капітального ремонту 4 одиниць виробів склала 16 306 375,02 грн, проте відповідачем (замовником) прийнято роботи та підписано акт із протоколом розбіжностей до нього на суму 14 874 493,32 грн, та зазначенням, що сума 1 431 881,70 грн дорівнює різниці між фактичними витратами виконавця на ремонт виробу та орієнтовної вартості, визначеної у Протоколі погодження орієнтовної ціни на поставку, та є спірною; сума 1 431 881,70 грн є безспірною та підлягає оплаті.

Виходячи з положень п.2.4 державного контракту, до передачі робіт за Актом № 7 позивачем було надано відповідачу для узгодження повний комплект РКМ щодо рівня договірної ціни, складених на підставі фактичних витрат та обґрунтованих розрахунків фактичних витрат (у тому числі витрат співвиконавців), візування та перевірка яких покладено на представництво замовника із надання Висновку.

Відповідно до Висновку філії представництва замовника № 637 за № 46 від 07.02.2017, за № 53 від 10.02.2017 ціна на послуги з ПДВ визначена на саме на рівні, прийнятому відповідачем.

Також з наданих матеріалів встановлено, що саме ця вартість послуг була зазначена позивачем у Ціновій пропозиції виконавця на капітальний ремонт виробів, тобто узгоджена сторонами при укладенні договірних відносин.

Доказів затвердження сторонами спільного рішення про збільшення орієнтовної вартості наданих послуг як після укладення державного контракту, так і до прийняття робіт за вказаним актом, суду не надано.

Таким чином, з наданих матеріалів встановлено, що за актом № 7 від 27.09.2018 послуги з капітального ремонту виробів передані позивачем та відповідачем за узгодженою ціною 1 431 881,70 грн., а зміна ціни робіт та відповідно розміру фактичних витрат виконавця через зростання вартості складових частин, закупівельних комплектуючих, комунальних тарифів, підвищення розміру мінімальної заробітної плати та ін., що, за його доводами, зумовили додаткове понесення фактичних витрат на спірну суму, без коригування збільшення вартості робіт на зазначену суму в порядку, передбаченому умовами цього контракту, не покладає на замовника робіт обов`язку їх оплати.

Положеннями п. 2.7 державного контракту чітко передбачено, що у разі коли фактичні витрати позивача на надання послуг перевищують її орієнтовну вартість, відповідач не зобов`язаний оплачувати таке перевищення.

Таким чином, суд зазначає про відсутність підстав для зобов`язання відповідача сплатити на користь позивача 1 431 881,70 грн різниці між фактичними витратами виконавця на ремонт виробу та орієнтовної вартості, визначеної у Протоколі погодження орієнтовної ціни на поставку.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши всі надані докази, документи та пояснення в їх сукупності, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" у повному обсязі.

З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні заявлених позовних вимог, судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 8, 86, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, передбачені ст. 255-256 ГПК України.

Повне рішення складено 28.12.2021

Суддя О.М.Ярмак