ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/982/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Сенькіна Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова Компанія "Золоте руно Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинський ливарний завод"

про стягнення 21785,73 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 21785,73 грн. основного боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не виконав зобов`язань згідно договору поставки №290319-480/19 від 29.03.2019 в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 13.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

В послідуючому ухвалою суду від 23.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.12.2021 о 10:30 год.

08.12.2021 на адресу суду повернулася не врученою ухвала суду від 23.11.2021 по справі № 906/982/21, яка направлялася на адресу відповідача, з довідкою поштового відділення щодо причин повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Позивач в судове засідання уповноваженого представника не направив.

В матеріалах справи міститься заява представника позивача (а.с. 66) з проханням розглядати справу у його відсутність за наявними матеріалами справи, повідомив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

На адресу Господарського суду Житомирської області повернулися конверти з ухвалами суду від 12.10.2021 та від 23.11.2021, які належним чином направлялися на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинський ливарний завод" зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (11603, Житомирська область, місто Малин, вул. Огієнко, будинок 55) з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за даною адресою".

Таким чином, жодної з ухвал господарського суду по справі № 906/982/21 відповідачем за юридичною адресою не отримано, а будь-якої іншої адреси для листування з відповідачем у справі господарському суду не відомо.

Вказані ухвали надсилалися рекомендованими листами з поміткою "судова повістка".

Відповідно до п. 99 постанови КМУ від 5 березня 2009 р. № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до п. 116 розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" постанови КМУ від 5 березня 2009 р. № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

З поштових повідомлень, у яких відповідачу направлялися копії ухвал, судом вбачається, що останні було повернуто поштою суду у зв`язку з закінченням терміну його зберігання на відділенні.

З пунктів 99 та 116 указаних Правил вбачається, що повернення поштою рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з зазначенням причини "за закінченням терміну зберігання" можливо тільки у разі, якщо під час доставки поштою його не можна було вручити адресату або його уповноваженому представнику (відправлення не вручене під час доставки), та якщо на вкладене до абонентської скриньки адресата повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення адресат не відреагував - не звернувся на пошту для отримання судової повістки, проте відправлення чекало адресата (зберігалося) на пошті встановлений законом строк, і лише після його сплину було повернуто за зворотною адресою.

Згідно з ч. 7 ст. 120, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місце проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, господарським судом вчинено всі можливі заходи для повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинський ливарний завод" про дату, час та місце проведення судових засідань. Отже, неотримання судової повістки (листа з ухвалою суду) відповідачем є наслідками діяння (бездіяльності) останнього щодо її належного отримання.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі ГПК, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

З огляду на викладене, Товариство з обмеженою відповідальністю "Малинський ливарний завод" вважається повідомленим про призначене судове засідання з розгляду справи № 906/982/21 по суті належним чином, оскільки судом виконано всі покладені на нього обов`язки, тому засідання суду 28.12.2021 проводиться за його відсутності.

Відповідач у справі не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву у строки, встановлені ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

На підставі п. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інших заяв або клопотань від учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислова Компанія "Золоте руно Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Малинський ливарний завод" починаючи з 2017 року склалися господарські відносини з поставки товару. Сторони співпрацювали з 2017 року до 29.03.2019 на підставі усних домовленостей.

29.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислова Компанія "Золоте руно, Україна" (Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Малинський ливарний завод" укладено договір № 290319-480/19, відповідно до якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, виготовити та передати у власність покупцеві, а покупець прийняти та своєчасно оплатити товар загальна кількість, часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура), одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна яких визначена і угоджена сторонами у рахунках, накладних і/або специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору (п.п. 1.1. договору).

Згідно п.п. 2.4 договору розрахунки за товар здійснюються протягом 7 (семи) днів з моменту отримання товару.

Водночас п.п. 9.1. договору передбачає, що останній набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2020, а відносно розрахунків і відповідальності сторін - до повного виконання зобов`язань між сторонами.

Після підписання цього договору всі попередні переговори і листування, що стосуються його предмету, стають недійсними (п.п. 10.2. договору).

Крім цього, позивач обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що на підставі замовлень позивач передав відповідачу у 2017-2019 роках товар на загальну суму 50856,34 грн., вартість якого оплачено в сумі 35627.83 грн.

Зокрема, позивачем в позові відзначено:

- на підставі рахунку №8449 від 08.12.2017 відповідачем отримано товар на суму 1735,14 грн., сплачено 610,90 грн. відповідно до платіжного доручення № 3180 від 10.05.2018, а залишок боргу становить 1124,24 грн.;

- на підставі рахунку №4640 від 01.06.2018 та видаткової накладної № 4282 від 06.06.2018 відповідачем отримано товар на суму 2927.83 грн.; сплачено 1371,16 грн. відповідно до платіжного доручення №5884 від 14.08.2018, а залишок боргу становить 1556,67 грн.;

- на підставі рахунку №9054 від 10.10.2018 та видаткової накладної № 8289 від 10.10.2018 відповідачем отримано товар на суму 2856,00 грн.; сплачено 2155,58 грн. відповідно до платіжного доручення № 279 від 18.01.2019, а залишок боргу становить 700,42 грн.;

- на підставі рахунку №10075 від 08.11.2018 та видаткової накладної №9290 від 08.11.2018 відповідачем отримано товар на суму 1153,20 грн.; дана партія товару не оплачена;

- на підставі рахунку №1774 від 26.02.2019 та видаткової накладної № 1668 від 27.02.2019 отримано товар на суму 17251,20 грн.; дана партія товару також не оплачена.

Тому позивачем відзначено, що станом на 27.07.2021 покупець має заборгованість перед постачальником в сумі 21785,73 грн.

01.04.2020 позивач направив відповідачу лист-вимогу (а.с. 49-52) щодо сплати заборгованості в сумі 21785,73 грн.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, всі вище перелічені поставки товару були здійснені до укладення між сторонами у справі договору № 290319-480/19, тобто на підставі усної домовленості.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Отже, між сторонами склалися правовідносини поставки.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ст. 173 ГК України).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1 ст.692 ЦК України).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч.2 ст.530 ЦК України).

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Це положення кореспондується зі ст.193 ГК України, згідно якої об`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Проаналізувавши додані до матеріалів справи докази, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Разом з тим, суд дослідивши подані позивачем первинні бухгалтерські документи, а саме: рахунки на оплату №8449 від 08.12.2017, №4640 від 01.06.2018, №9054 від 10.10.2018, №10075 від 08.11.2018, №1774 від 26.02.2019 (а.с.26, 31, 9054, 41) та видаткові накладні (а.с.29, 34, 39, 44, 48) дійшов висновку, що вартість поставленого згідно даних документів товару складає 27658,51 грн.

Відповідач в свою чергу оплатив 1735,14 грн. згідно платіжного доручення №281 від 14.12.2017 товар, поставлений згідно рахунку №8449 від 08.12.2017 (а.с. 30) та 7000,00 грн. згідно платіжного доручення №@2PL452316 від 18.01.2019.

Водночас, суд зауважує, що подане платіжне доручення №607 від 14.08.2018, суд не приймає в якості доказу оплати товару, оскільки містить призначення платежу "Оплата за круги зг рах 5878 від 09/07/2018 у сумі 8333,33 грн., ПДВ - 20% 1666,67 грн.", оскільки такий рахунок (5878) не подано суду та не вказано позивачем, як не оплачений.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обґрунтованими в даному випадку є заборгованість за поставлений товар в сумі 18923,37 грн. В задоволенні позову щодо стягнення 2861,93 грн. слід відмовити за необґрунтованістю таких.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав до суду жодного доказу на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 18923,37 грн. - основного боргу обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. В іншій частині позову суд відмовляє.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинський ливарний завод" (11603, Житомирська область, м. Малин, вул. Огієнко, 55, ід. код 40778426)

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова Компанія "Золоте руно Україна" (04074, м. Київ, вул. Бережанська, 9, ід. код 39018350) 18923,37 грн. основного боргу, а також 1971,75 грн. сплаченого судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 10.01.22

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2, 3 - сторонам (рек.)