ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.12.2021 Справа № 905/1595/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Харакоза К.С.,

секретар судового засідання Золіна П.І.,

розглянувши справу за позовом Приватного підприємства Фірма Карат, м.Маріуполь, Донецька область,

до відповідача 1 Маріупольської міської ради, м.Маріуполь, Донецька область,

до відповідача 2 ОСОБА_1 , м. Маріуполь, Донецька область,

про визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради, визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки,

за участі представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне підприємство «Фірма «Карат», звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача Маріупольської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради, визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки.

Ухвалою суду від 30.08.2021 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/1595/21; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

За змістом позовної заяви підставами звернення до суду стала відмова Маріупольської міської ради рішенням №7/44-4282 від 28.04.2021 в наданні позивачу в оренду земельної ділянки, на якій розташоване придбане останнім у власність нерухоме майно. Як на правову підставу позивач посилається на ст. ст. 377, 415 ЦК України, ст. ст. 120, 123 Земельного кодексу України, ст. ст. 7, 33 Закону України Про оренду землі.

21.09.2021 до суду надійшов відзив, в якому відповідач вказує на те, що позивач 04.02.2021 звернувся через ЦНАП до Маріупольської міської ради із листом щодо укладання додаткової угоди до договору оренди землі від 25.10.2011, та вже листом №26.6.3-8904-26.1 від 16.02.2021 остання повідомила позивача про відсутність наміру поновлювати договір оренди, що свідчить про дотримання Маріупольською міською радою умов частин 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Також, відповідач зазначає, що відповідно до приписів ч.6 вказаної статті Закону, Маріупольська міська рада надіслала лист №15.2-21484-26.1 від 05.04.2021 на адресу орендодавця про відсутність наміру продовжувати дію договору. 28.04.2021 останньою прийнято рішення №7/44-4282 про відмову у наданні в оренду земельної ділянки позивачу. У рішенні вказано, що до проекту оскаржуваного рішення було надано зауваження Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради від 04.03.2021 № 164 та зауваження юридичного департаменту Маріупольської міської ради від 15.03.2021 року № 31.6/9742, згідно яких об`єкту нерухомості по АДРЕСА_1 не було присвоєно номер « 100г». Тобто, до заяви позивачем надано копію договору купівлі-продажу від 20.12.2019, укладеного на об`єкт нерухомості за неіснуючою адресою, при тому, що аргументи з приводу зміни поштової адреси відповідного об`єкту нерухомості не наведені; документів на підтвердження присвоєння об`єкту нерухомості номеру « 100г» не надано.

У відповіді на відзив позивач відзначає, що з метою подовження терміну оренди земельної ділянки за наявності діючого договору оренди земельної ділянки у відповідності до приписів ст. 33 Закону України «Про оренду землі» він 02.02.2021 направляв відповідний лист-повідомлення до Маріупольської міської ради (вх.№571-3608-01); а також, 04.02.2021 звертався із відповідною заявою до ЦНАП (вх.№046-01.22-09780 від 04.02.2021). На думку позивача, листи відповідача від 16.02.2021 №26.6.3-8904-26.1 та від 02.03.2021 №26.6.3-3608-261 взагалі не є відповіддю саме на лист-повідомлення позивача про наміри поновлення договору оренди з доданими проектом додаткової угоди від 02.02.2021 (вхідний №571-3608-01 від 04.04.2021), та не можуть вважатися заходом заперечення щодо поновлення договору у контексті ч. 1-5 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі». Позивач зазначає, що він має право на продовження строку дії договору оренди земельної ділянки від 25.10.2011 на той самий строк і на тих умовах, на яких він був укладений відповідно до ч.6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», враховуючи те, що лист Маріупольської міської ради №15.2-21484-26.1 від 05.04.2021, на який посилається відповідач у відзиві, позивач не отримував, а відповідне рішення щодо поновлення строку дії договору оренди на сесії Маріупольської міської ради згідно ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування» прийнято не було.

Щодо зауважень Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради від 04.03.2021 №164 про не існуюче рішення колегії Орджонікідзевської районної адміністрації від 10.09.2012 №101-3, щодо визначення об`єкту нерухомості: магазину літ. А-1 по просп. Перемоги, 100, який належить ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , позивач зазначає, що придбаний позивачем об`єкт нерухомого майна раніше належав на праві власності ще декільком власникам, а Рішення про присвоєння адреси, прийняте ще до моменту набуття права власності позивачем, і відомості щодо його прийняття у позивача відсутні.

18.11.2021 від Маріупольської міської ради надійшли заперечення №15854/2021 від 17.11.2021 на відповідь на відзив, в яких відповідач на зауваження позивача про неотримання відповідей відповідача, вказує, що на лист позивача до ЦНАП (вх.№046-01.22-09780 від 04.02.2021) відповідачем надавалась відповідь від 02.03.2021, а також 28.04.2021 було прийнято відповідне рішення №7/44-4282. Також, з метою дотримання ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» протягом місяця після закінчення строку договору, відповідач направив ОСОБА_1 лист №15.2-21484-26.1 від 05.04.21 про відсутність наміру продовжувати дію договору оренди землі, оскільки остання залишилась титульним користувачем земельної ділянки, що надавалась в оренду за договором від 25.10.2011.

Ухвалою суду від 02.11.2021 залучено до участі у справі №905/1595/21 за позовом ПП Фірма Карат в якості співвідповідача ОСОБА_1 .

Відповідач 2 відзив на позовну заяву не надав.

За змістом ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представники сторін в судове засідання 14.12.2021 не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вказує позивач у позовній заяві, 01.06.2018 року ОСОБА_1 здійснила відчуження нежитлової будівлі на користь ОСОБА_2 , на підтвердження чого суду надана нотаріально засвідченої заява ОСОБА_1 від 03.02.2021 року про розірвання договору оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:013:0203, у зв`язку із відчуженням нерухомого майна, що знаходиться на вказаній земельній ділянці - торгівельного кіоску у комплексі із зупинковим навісом, площею 0,0056 га (т.1 а.с. 37).

20.12.2019 Приватне підприємство «Фірма «Карат» (далі Приватне підприємство «Фірма «Карат», Позивач) на підставі укладеного договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Бедненко С.В. за реєстровим №5885 (далі - Договір купівлі-продажу), прийняв від ОСОБА_2 у власність нежитлову будівлю - магазин літ. А-1, загальною площею - 26,2 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , розташоване на земельній ділянці Маріупольської міської ради, кадастровий номер :01:013:0203, площею - 0,0056 га (т.1 а.с. 35).

В підтвердження проведення реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, суду наданий Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.12.2019 номер 194138498, за яким Приватне підприємство «Фірма «Карат» є власником нерухомого майна магазину, загальною площею 26,2 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 36).

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

25.10.2011р. між Маріупольською міською радою (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Кошевою Людмилою Леонідівною (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки (далі договір), згідно до рішення Маріупольської міської ради від 29.03.2011р. за № 6/6-452, кадастровий номер: :01:013:0203, площею 0,0056 га яка знаходиться по проспекту Перемоги, 100 (сто) в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя (т.1 а.с. 116-121). Даний договір зареєстрований в управлінні Держкомзему у м. Маріуполі Донецької області, про що у книзі записів про державну реєстрацію вчинено запис №00566 від 07.12.2011р. 25.10.2011 зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Скоробогатько О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2654.

Земельна ділянка передається в оренду з метою та за цільовим призначенням: для функціонування торгівельного кіоску у комплексі з зупинковим навісом (п. 5.1. договору).

Згідно п. 3.2. договору після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 2 (два) місяці до закінчення строку дії договору оренди повідомити письмово орендодавця про намір поновлення терміну дії договору. В іншому випадку договір поновленню не підлягає.

Згідно п. 9.2.9. договору орендар зобов`язаний звернутися до орендодавця за 2 (два) місяця до закінчення строку дії договору оренди з письмовою заявою про поновлення договору шляхом переукладення договору оренди.

Рішенням Господарського суду Донецької області у справі №905/469/17 задоволені позовні вимоги Фізичної особи- підприємця Кошевої Людмили Леонідівни до Маріупольської міської ради про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 25.10.2011 та зобов`язання укласти додаткову угоду до нього. Визнано поновленим договір оренди земельної ділянки від 25.10.2011р. укладений між Фізичною особою- підприємцем Кошевою Людмилою Леонідівною та Маріупольською міською радою на 5 (п`ять) років до 29.03.2021.

04.02.2021 року з метою переоформлення права оренди земельної ділянки при переході права власності на об`єкти нерухомості керівник позивача звернувся до ЦНАП м.Маріуполь із заявою про надання йому в оренду земельної ділянки у зв`язку зі зміною власника нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 65-66).

Маріупольською міською радою було розглянуто відповідну заяву позивача і прийнято рішення №7/44-4282 від 28.04.2021, згідно з пунктом 1 якого було відмовлено у наданні в оренду земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови) (кадастровий номер :01:013:0203) площею 0,0056 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для функціонування торгівельного кіоску у комплексі із зупинковим навісом) по проспекту Перемоги, б. 100г в Лівобережному районі міста (т.1 а.с. 44-45).

В рішенні зазначено, що згідно з рішенням колегії Орджонікідзевської районної адміністрації від 10.09.2012 №101-3, існуючий об`єкт нерухомості: магазин літ. А-1 по просп. Перемоги, 100, який належить Кошовій Л.Л., розташований у Орджонікідзевському районі м. Маріуполя, визначено за адресою: просп. Перемоги, 100г. Згідно з договором купівлі продажу нерухомого майна від 20.12.2019 №5885, магазин по просп. Перемога, 100г в Лівобережному районі міста належить приватному підприємству «Фірма «Карат». Згідно наданих зауважень Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради від 04.03.2021 №164 до заяви надано копію не існуючого рішення колегії Орджонікідзевської районної адміністрації від 10.09.2012 №101-3, тобто об`єкту нерухомості по просп. Перемоги, 100 в Лівобережному районі міста, власником якого була громадянка ОСОБА_1 , не було присвоєно номер « 100г». Згідно зауваження юридичного департаменту Маріупольської міської ради від 15.03.2021 №31.6/9742 до заяви надано копію договору купівлі-продажу від 20.12.2019, укладеного на об`єкт нерухомості за неіснуючою адресою.

Сутність розглядуваного спору полягає у визнанні незаконним та скасуванні рішення Маріупольської міської ради, яке порушує права позивача, та у визнанні укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, на якій розташоване придбана позивачем у власність нежитлова будівля.

Відповідно до частини першої статті 93 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) та статті 1 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 1 статті 377 ЦК України також передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Також, ч.3 статті 7 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Згідно пункту «е» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Тобто, сукупність наведених норм законів визначає припинення правовідносин оренди між первісним орендарем земельної ділянки та орендодавцем, та відповідно виникнення прав у нового власника нерухомості, що розташована на земельній ділянці, за тим саме договором оренди.

Таким чином, слід вважати, що позивач набув права оренди земельної ділянки, сам за договором оренди землі від 25.10.2011, та відповідно, набув статус сторони цього договору (орендаря).

Статтею 30 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін, у разі недосягнення згоди спір вирішується в судовому порядку.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) регламентовано переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк.

Частинами 1-5 статті 33 вказаного Закону встановлено, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору. При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Статтею 32-2 вказаного Закону встановлено, що поновлення договорів оренди землі здійснюється в порядку, передбаченому статтею 126-1 Земельного кодексу України.

Згідно частини 2 статті 126-1 Земельного кодексу України, якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.

Згідно частин 3, 4 вказаної статті кодексу, сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору. У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення дії такого договору після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк.

Як зазначалося, на звернення позивача до ЦНАП м. Маріуполь 04.02.2021про переоформлення права оренди земельної ділянки у зв`язку зі зміною власника нерухомого майна за адресою: м.Маріуполь, вул.Перемоги, б.100 (кадастровий номер :01:013:0203) Маріупольською міською радою було прийнято рішення №8/6-512 від 28.04.2021, згідно з п.1 якого, позивачу було відмовлено у наданні в оренду вказаної земельної ділянки з огляду на зауваження юридичного департаменту Маріупольської міської ради від 15.03.2021 №31.6/9742, що договір купівлі-продажу від 20.12.2019, укладений на об`єкт нерухомості за неіснуючою адресою: м.Маріуполь, вул.Перемоги, б. « 100 г».

Отже, враховуючи факт переходу права власності на нерухоме майно, що розташоване на спірній земельній ділянці, наявність волевиявлення позивача щодо продовження строку дії договору оренди, яке було ним висловлено в зазначеному вище зверненні, продовження фактичного користування земельною ділянкою, та сплату за користування нею орендну плату (в підтвердження чого суду надані платіжні доручення, податкові декларації з плати за землю, лист ГУ ДПС у Донецькій області №15624/6 від 18.05.2021, лист Департаменту фінансів Маріупольської міської ради №28.2-14528-28.1 від 12.05.2021 (т.1 а.с. 168-192), а також відсутністю жодних обґрунтованих заперечень відповідача щодо поновлення договору оренди, суд приходить до висновку про наявність підстав для поновлення строку дії договору оренди на той самий строк.

Посилання в рішенні Маріупольської міської ради №7/44-4282 від 28.04.2021 на зауваження юридичного департаменту Маріупольської міської ради від 15.03.2021 №31.6/9742 про укладання договору купівлі-продажу від 20.12.2019 щодо об`єкту нерухомості за неіснуючою адресою суд вважає безпідставними, оскільки поштова адреса не є ідентифікаційною ознакою об`єкту нерухомості.

Крім того, в договорі купівлі-продажу нерухомого майна від 20.12.2019 року, на підставі якого виникло право власності у позивача на будівлю, є посилання на реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна, а також, є посилання на кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташоване таке майно.

При розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі-Конвенція), ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції", визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності (п.21 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Федоренко проти України", заява №25921/02 від 01.06.2006).

Таким чином, позбавлення позивача права оренди, шляхом прийняття немотивованого та незаконного рішення, розглядається судом як позбавлення позивача певного майна в розумінні ст.1 першого протоколу Конвенції.

Як зазначається в п.70 рішення ЄСПЛ у справі "Рисовський проти України", заява №29979/04 від 20.10.2011 (остаточне 20.01.2012), суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v.Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, встановив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі», добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар.

За встановлених судом обставин належного виконання орендарем обов`язків за договором, своєчасного звернення до орендодавця із заявою про поновлення договору, орендодавець, не надавши своєчасної відповіді, порушив право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, а отже, і на укладення додаткової угоди до договору, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором від 25.10.2011 року.

Суд зауважує, що згідно зі ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Організація та діяльність органів місцевого самоврядування регулюється Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» (розділ II). Тому ненормативні правові акти органів місцевого самоврядування правозастосовного та юрисдикційного змісту приймаються на основі Конституції і законів України, а самі ці органи як носії публічної влади є відповідальними за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами (частина перша статті 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

За приписами ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Організація та діяльність органів місцевого самоврядування регулюється Законом України Про місцеве самоврядування в Україні (розділ II). Тому ненормативні правові акти органів місцевого самоврядування правозастосовного та юрисдикційного змісту приймаються на основі Конституції і законів України, а самі ці органи як носії публічної влади є відповідальними за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами (частина перша статті 74 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні.

Відповідно до пункту 10 статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Таким чином, прийняте Маріупольською міською радою рішення №8/6-512 від 28.04.2021 року порушує приписи ст.ст. 120, 126-1 Земельного кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України, статті 7, 32, 33 Закону України "Про оренду землі", у зв`язку з чим воно підлягає визнанню незаконним, та, як слід, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Також, враховуючи вище наведене, приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи документи, суд дійшов висновку, що договір оренди земельної ділянки від 28.04.2021 року є поновленим на такий самий строк і на таких самих умовах, які були передбачені договором, та відповідно про задоволення позовних вимог в частині визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки в редакції позивача.

У відповідності до ч. 9 ст. 129 ГПК України судові витрати у вигляді судового збору покладаються повністю на відповідача 1.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 42, 73, 86, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги в Приватного підприємства Фірма Карат, м.Маріуполь, Донецька область, до відповідача Маріупольської міської ради, м.Маріуполь, Донецька область, до співвідповідача ОСОБА_1 , м. Маріуполь, Донецька область, про визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради, визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, задовольнити.

Визнати укладеною додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки від 25.10.2011р., який було посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скоробогатько О.В. за №2654 і який зареєстровано в управлінні Держкомзему у м. Маріуполі Донецької області, про що у книзі записів про державну реєстрацію вчинено запис від 07.12.2011р. №00566, та зареєстрованому 29.12.2015року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23, номер запису про інше речове право 12881405, строк дії якого був поновленим на підставі рішення господарського суду Донецької області від 11.05.2017р. у справі 905/469/17, яке зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.09.2017р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23, номер запису про інше речове право 12881405, та викласти її у наступній редакції:

ДОДАТКОВА УГОДА

до Договору оренди земельної ділянки № 2654 від 25.10.2011, який було посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скоробогатько О.В. за №2654 і який зареєстровано в управлінні Держкомзему у м. Маріуполі Донецької області, про що у книзі записів про державну реєстрацію вчинено запис від 07.12.2011 №00566, та зареєстрованому 29.12.2015 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 04.01.2016, індексний номер витягу 51375354, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23, номер запису про інше речове право 12881405), строк дії якого був поновленим на підставі рішення господарського суду Донецької області від 11.05.2017 у справі 905/469/17 (яке було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.09.2017р, індексний номер витягу 96724280, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23, номер запису про інше речове право 12881405) місто Маріуполь, Донецька область, року

Ми, що нижче підписалися: Маріупольська міська рада, (), місцезнаходження: 87555, Донецька область, м. Маріуполь, просп. Миру, буд. 70, іменована далі «Орендодавець» в особі директора департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради Штенда Світлани Олександрівни (ІПН ___), яка мешкає за адресою: ___, діюча на підставі розпорядження Маріупольського міського голови «Про надання повноважень з вчинення правочинів» від 18.03.2021 року №72р, з одного боку, та фізична особа - підприємець Кошева Людмила Леонідівна (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , та Приватне підприємство «Фірма «Карат» (), юридична адреса: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Пилипа Орлика 85/18, в особі директора Куберського Андрія Анатолійовича, який діє на підставі Статуту, іменовані далі «Орендарі», з другого боку, уклали цю додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки № 2654 від 25.10.2011р., який було посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скоробогатько О.В. за №2654 і який зареєстровано в управлінні Держкомзему у м. Маріуполі Донецької області, про що у книзі записів про державну реєстрацію вчинено запис від 07.12.2011р №00566, та зареєстрованому 29.12.2015року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 04.01.2016р, індексний номер витягу 51375354, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23, номер запису про інше речове право 12881405), строк дії якого був поновленим на підставі рішення господарського суду Донецької області від 11.05.2017р. у справі 905/469/17 (яке було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 08.09.2017р, індексний номер витягу 96724280, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23, номер запису про інше речове право 12881405 (далі за текстом - Договір оренди земельної ділянки № 2654 від 25.10.2011року), про здійснення заміни сторони в Договорі оренди земельної ділянки №2654 від 25.10.201 Іроку, а саме Орендаря, та про поновлення строку дії Договору оренди земельної ділянки на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі» про наступне:

1. На підставі положень ст. 120 Земельного кодексу України, ст. ст. 377, 415 Цивільного кодексу України Сторони домовились замінити сторону Орендаря в Договорі оренди земельної ділянки № 2654 від 25.10.201 Іроку, при цьому замість «фізична особа - підприємець Кошева Людмила Леонідівна (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 вказати «Приватне підприємство «Фірма «Карат» (), юридична адреса: 87554, Донецька область, м. Маріуполь,, вул. Пилипа Орлика 85/18.

2. Пункт 3.1. розділу 3. СТРОК ДІЇ ДОГОВОРУ в Договорі оренди земельної ділянки №2654 від 25.10.2011р., який було посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скоробогатько О.В. за №2654 і який зареєстровано в управлінні Держкомзему у м. Маріуполі Донецької області, про що у книзі записів про державну реєстрацію вчинено запис від 07.12.2011р №00566, та зареєстрованому 29.12.2015року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 04.01.2016р, індексний номер витягу 51375354, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23, номер запису про інше речове право 12881405), строк дії якого був поновленим на підставі рішення господарського суду Донецької області від 11.05.2017р у справі 905/469/17 (яке було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 08.09.2017р, індексний номер витягу 96724280, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23, номер запису про інше речове право 12881405) викласти у наступній редакції:

« 3.1. Договір укладено на 5 (п`ять) років (з 29.03.2021 до 29.03.2026) з правом пролонгації».

3. Усі інші пункти Договору оренди земельної ділянки № 2654 від 25.10.2011р., який було посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скоробогатько О.В. за №2654 і який зареєстровано в управлінні Держкомзему у м. Маріуполі Донецької області, про що у книзі записів про державну реєстрацію вчинено запис від 07.12.2011р №00566, та зареєстрованому 29.12.2015року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 04.01.2016р, індексний номер витягу 51375354, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23, номер запису про інше речове право 12881405), строк дії якого був поновленим на підставі рішення господарського суду Донецької області від 11.05.2017р у справі 905/469/17 (яке було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 08.09.2017р, індексний номер витягу 96724280, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23, номер запису про інше речове право 12881405) залишаються не змінені цією Додатковою угодою.

4. Ця додаткова угода укладена у чотирьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у орендодавця, другий та третій - в орендарів, четвертий - в органі, який провів його Державну реєстрацію.

5. Зміст ст. ст. 12, 93, 124 Земельного кодексу України сторонам договору відомо.

6. Ця додаткова угода набуває чинності відповідно до ст. З, 4, 5 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» після її підписання сторонами та Державної реєстрації.

Стягнути з Маріупольської міської ради Донецької області (87555, м.Маріуполь, пр.Миру, 70, ) на користь Приватного підприємства Фірма Карат (87554, м.Маріуполь, вул. Пилипа орлика, 85/18, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 4540,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 14.12.2021 складено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 24.12.2021 року.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя К.С. Харакоз