ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2021 Справа № 914/2441/15 (914/997/21)

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом:Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області
до відповідача:Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія»
про:стягнення 11614849 грн. 33 коп. заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах
в межах справи:№ 914/2441/15
про банкрутство:Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія»

Суддя: Цікало А. І.

При секретарі: Пукач М. В.

Представники:

Позивача:Мандзя В. І. представник
Відповідача:Степаненко І. Є. керуючий санацією; Кріль Н. Г. адвокат

16.04.2021 р. на розгляд Господарського суду Львівської області за вх. № 1086 від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшла позовна заява до Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» про стягнення 11614849 грн. 33 коп. заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах.

Ухвалою суду від 20.04.2021 р. позовну заяву ГУ ПФУ у Львівській області до ПАТ «Львівська вугільна компанія» про стягнення 11614849 грн. 33 коп. заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах залишено без руху та встановлено позивачу строк у десять днів з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме: надати суду належні докази сплати судового збору.

05.05.2021 р. до суду за вх. № 10523/21 від ГУ ПФУ у Львівській області надійшло платіжне доручення від 28.04.2021 р. № 1251 про сплату судового збору.

Ухвалою суду від 11.05.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження в межах справи № 914/2441/15 про банкрутство ПАТ «Львівська вугільна компанія»; підготовче засідання призначено на 08.06.2021 р.

08.06.2021 р. до суду за вх. № 13365/21 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 08.06.2021 р. підготовче засідання відкладено на 07.09.2021 р.

16.06.2021 р. до суду за вх. № 14180/21 від позивача надійшло заперечення на відзив відповідача на позовну заяву.

09.08.2021 р. до суду за вх. № 18469/21 від відповідача надійшла відповідь на заперечення позивача.

13.08.2021 р. до суду за вх. № 18919/21 від позивача надійшло пояснення на відповідь відповідача.

07.09.2021 р. до суду за вх. № 20599/21 від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 07.09.2021 р. підготовче засідання відкладено на 21.09.2021 р.

Ухвалою суду від 21.09.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.11.2021 р.

Ухвалою суду від 04.11.2021 р. розгляд справи відкладено на 23.12.2021 р.

Представник позивача в судове засідання з`явився, позов підтримав повністю.

Представники відповідача в судове засідання з`явились, просили суд застосувати строки позовної давності в частині позовних вимог за період з 01.04.2017р. по 31.03.2018 р. на суму 4278887,05 грн. та відмовити в задоволенні позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, суд встановив наступне:

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості по відшкодування витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пільгових пенсій.

Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку:

підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України;

на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком.

Відповідно до абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 р. № 400/97-ВР, для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форми власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Відповідно до абз. 3 п. 1 ст. 4 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», на обов`язкове державне пенсійне страхування встановлюється ставка в таких розмірах: 100 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Відповідно до п. а ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (у редакції, чинній до 01.04.2015 р.), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (у редакції, чинній до 01.04.2015 р.) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (у редакції Закону України від 02.03.2015 р. № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», що набрала чинності з 01.04.2015 р.) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, встановлено розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 р. за № 64/8663 (надалі - Інструкція).

Згідно з п. 6.2 Інструкції, витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи.

Згідно з п. 6.8. Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, які надсилались відповідачу з квітня 2017 року по липень 2019 року та з жовтня 2020 року по березень 2021 року, заборгованість відповідача з витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п. п. «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.п. 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за списком № 2 становить 11593697,43 грн. Відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, які надсилались відповідачу з жовтня 2020 року по березень 2021 року, заборгованість відповідача з витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списком № 1 становить 21151,90 грн.

Станом на день звернення з даним позовом до суду, загальний борг відповідача за вказаний період становить 11614849,33 грн.

Відповідач не надав доказів погашення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 86 ГПК України).

Матеріалами справи підтверджено заборгованість відповідача перед позивачем по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах за списками № 1 та № 2 за період з квітня 2017 року по липень 2019 року та з жовтня 2020 року по березень 2021 року у розмірі 11614849,33 грн. Зазначена сума заборгованості підтверджується відповідними розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, відповідними довідками про доходи пенсіонерів, а також актами звірки сум заборгованості з платежів до Пенсійного фонду України станом на 01.12.2018 р. № 35 від 03.12.2018 р., станом на 01.01.2020р. № 1110/05 від 14.01.2020 р. та станом на 01.01.2021 р. № 20 від 15.01.2021 р.

У відзиві на позовну заяву від 02.12.2020 р. вих. № 2/950, відповідач зазначив, що до позовної заяви не додано доказів фактичного понесення витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за спірний період.

Суд зазначає, що підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є саме розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

Відповідно до постанови Правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 р. № 21-2 «Про затвердження Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.10.2010 р. за № 988/18283, звірення розрахунків оформляється складанням акта, про що робиться відмітка у книзі обліку актів звірення розрахунків платників, яка ведеться у відділі обліку надходження платежів. Акт звірення складається у розрізі карток особових рахунків платників у довільній формі з використанням можливості програмного забезпечення. При збігові сальдо розрахунків за даними платника з даними органу Пенсійного фонду розрахунки на 1 січня вважаються звіреними.

Відповідачем підписано акти звірки сум заборгованості з платежів до Пенсійного фонду України № 35 від 03.12.2018 р., № 1110/05 від 14.01.2020 р., № 20 від 15.01.2021 р., які складені на підставі картки особового рахунку страхувальника ПАТ «Львівська вугільна компанія». Вказані акти долучено до матеріалів справи.

Також, до матеріалів справи додано відповідні розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій та відповідні довідки про доходи пенсіонерів.

Зазначене спростовує твердження відповідача про те, що у матеріалах справи відсутні докази фактичного понесення витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за спірний період.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності в частині позовних вимог за період з 01.04.2017 р. по 31.03.2018 р.

Статтями 256 та 257 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 Цивільного кодексу України, законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність

Відшкодування витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пільгових пенсій регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 р.

Пунктом 2 Прикінцевих положень розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюються згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Виходячи із норм статті 1, розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій є одним із видів зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, несвоєчасна сплата яких вважається недоїмкою (простроченою заборгованістю зі сплати страхових внесків).

Частиною п`ятнадцятою статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Таким чином, в задоволенні заяви відповідача про застосування строків позовної давності слід відмовити, оскільки до вимог про стягнення заборгованості (недоїмки) по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій позовна давність не застосовується.

За подання до суду даної позовної заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області сплачено судовий збір у розмірі 174222,74 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 28.04.2021 р. № 1251.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 174222,74 грн. слід покласти на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 3, 7, 8, 11, 42, 46, 73, 74, 76, 86, 123, 129, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» про застосування строку позовної давності відмовити.

2. Позов Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшла позовна заява до Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» про стягнення 11614849 грн. 33 коп. заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах задоволити.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» (с. Сілець, Сокальський район, Львівська область, 80086; ідентифікаційний код 35879807) на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ідентифікаційний код 138149 грн. 33 коп. заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах за Списками № 1 і № 2 та 174222 грн. 74 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28 грудня 2021 року.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Цікало А.І.