ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2021 року м.Дніпро Справа № 908/1398/21

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач),

суддів Антоніка С.Г., Іванова О.Г.

при секретарі судового засідання Логвіненко І.Г.

Представники сторін не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Укрнасінняпром

на рішення Господарського суду Запорізької області від 03.09.2021 року (суддя Науменко А.О.) у справі № 908/1398/21

за позовом Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України, Запорізька область, Запорізький район, с. Сонячне

до Товариства з обмеженою відповідальністю Укрнасінняпром, Запорізька область, Запорізький район, с. Сонячне

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Національна академія аграрних наук України, м. Київ

про усунення перешкод в користуванні майном шляхом звільнення

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Інститут олійних культур Національної академії аграрних наук України звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю Укрнасінняпром із позовом про усунення перешкоди в користування майном, а саме: земельною ділянкою площею 3,14 га (в т.ч. 1,64 га, кадастровий № :10:002:0102 та 1,50 га, кадастровий № :08:001:0001), розташовану на території Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області та на якій побудовано завод виробництва фірми CIMBRIA з доробки і сортування насіння олійних та зернових культур шляхом звільнення її Товариством з обмеженою відповідальністю Укрнасінняпром.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 03.09.2021 року у справі № 908/1398/21 позов задоволено.

Суд усунув перешкоди у користуванні майном, а саме: земельною ділянкою площею 3,14 га (в т.ч. 1, 64 га, кадастровий № :10:002:0102 та 1,50 га, кадастровий №:08:001:0001), розташовану на території Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області на якій побудовано завод виробництва фірми CIMBRIA з доробки і сортування насіння олійних та зернових культур шляхом звільнення її Товариством з обмеженою відповідальністю Укрнасінняпром.

Не погодившись з рішенняи суду, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю Укрнасінняпром звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду Запорізької області по справі №908/1398/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що судом нез`ясовано та невраховано обставини, що мають значення для справи; неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права та висновки, викладені у рішенні суду не відповідають встановленим обставинам справи.

Апелянт посилається на те, що судом використано висновки Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2018р. у справі № 908/1754/17 (пункти 51-56), які взагалі не доводять наявність підстав для задоволення позовних вимог про звільнення земельної ділянки і не мають преюдиційного значення для даної справи.

Апелянт зазначає, що Інститут олійних культур шляхом подання даного позову не лише порушує право ТОВ «Укрнасінняпром» на володіння та розпорядження належним йому майном, а і має на мету в такий спосіб завдати шкоди для ТОВ «Укрнасінняпром», а обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним, оскільки звільнення земельної ділянки буде мати наслідком і позбавлення саме позивача права використання належної йому частки у спільному майні, яка не виділена в натурі.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 03.09.2021р. у справі № 908/1398/21 та відмови в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Укрнасінняпром на рішення Господарського суду Запорізької області від 03.09.2021 року у справі № 908/1398/21. Призначено справу до розгляду на 24.11.2021 року об 09:30 в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: проспект Дмитра Яворницького, будинок №65, м. Дніпро, 49000 (зала судового засідання №207).

23.11.2021 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/1398/21 у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Дарміна М.О. з 24.11.2021 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2021, справу №908/1398/21 передано колегії суддів у складі: Березкіна О.В. (головуючий, доповідач), Антонік С.Г., Іванов О.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.11.2021 року прийнято справу №908/1398/21 до свого провадження. Розгляд справи у судовому засіданні призначено на 24.11.2021 на 09:30 год. у приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань № 207.

18.11.2021 року на адресу Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання від Товариства з обмеженою відповідальністю Укрнасінняпром про відкладення розгляду справи, у зв`язку з хворобою представника.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.11.2021року розгляд апеляційної скарги відкладено на 13.12.2021рік на 12-00 годину.

13.12.2021року в судове засідання з`явився представник відповідача, інші учасники процесу не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені судом належним чином.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.12.2021року розгляд апеляційної скарги відкладено на 28.12.2021рік на 09-00 годину.

28.12.2021року представником Товариства з обмеженою відповідальністю Укрнасінняпром надано клопотання про розгляд спави без участі представника на підставі наданих та наявних у справі документів.

Представники Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України, Запорізька область, Запорізький район, с. Сонячне та Національної академії аграрних наук України, м. Київ в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

В судовому засіданні 28.12.2021року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови по справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 28.04.2010 Інститутом олійних культур Української академії аграрних наук (сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю Укрнасінняпром (сторона-2) укладено договір пайової участі у будівництві, відповідно до умов якого сторони зобов`язалися шляхом об`єднання майна, зусиль, матеріально-технічних ресурсів, що належать сторонам на відповідних правових засадах, у рамках чинного законодавства, відповідно до Статутів сторін спільно побудувати об`єкт сучасний завод CIMBRIA з доробки та сортування насіння та зерна на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні сторони-1 (Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою ІІ ЗП № 002385 від 27.05.2004), загальною площею 3,14 га, на якій будується об`єкт. Під пайовою участю розуміються всі види майнових та матеріально-технічних ресурсів, що вкладаються строною-1 та стороною-2 в будівництво об`єкта. Підставою укладання договору є постанова Президії УААН від 28.04.2019 Протокол № 8 (п.п.1.2, 1.4, 1.8, 1.9, 2.1, 2.1.1 договору).

Згідно з п.п.2.3, 4.2.1, 4.2.3 відповідно до цього договору сторона-1 доручає стороні-2, а сторона-2 зобов`язується вчиняти від імені сторони-1 юридичні дії, пов`язані з виконанням функцій замовника будівництва на виконання умов цього договору, а також інші функції, що передбачені для замовника будівництва згідно чинного законодавства України.

При цьому, сторона-1 зобов`язана видати стороні-2 відповідну довіреність на виконання функцій замовника будівництва. Сторона-2 зобов`язується виконувати функції замовника будівництва при здійсненні проекту на кожному його етапі з моменту передачі таких функцій відповідно до п.2.3 цього договору. Забезпечити за рахунок власних та залучених коштів фінансування проекту відповідно до умов договору.

Сторона-1 зобов`язалася всіма можливими засобами (окрім здійснення фінансування) сприяти стороні-2 у реалізації проекту в цілому, в тому числі у виконанні останнім обов`язків та реалізації повноважень, передбачених пунктами 4.2, 4.5 цього договору (п.п.4.1.7 пункту 4.1).

Відповідно до п.п. 1.10, 3.1.4 договору на 4 етапі здійснюється підписання Акту про розподіл часток документ, який відповідно до цього договору визначає в натурі склад та розмір часток сторін в об`єкті, є підставою для передачі часток сторонам та складається і підписується останніми в 30-ти денний термін з дати введення об`єкта в експлуатацію або момент припинення дії цього договору.

12.09.2012 сторонами укладено Додаткову угоду №1 до договору про пайову участь у будівництві, згідно з якою внесено зміни та доповнення договору. Зокрема, змінено пункти 1.5, 1.6, 2.2, підпункт 3.1.4 п. 3 договору, пункт 5.7., пункти 8.1, 8.3, 8.6, в яких визначено наступне.

Загальна вартість договору є загальною вартістю будівництва об`єкта, підтверджена висновком незалежного аудитора, та остаточно визначається після введення об`єкта в експлуатацію при розділі сторонами часток в об`єкті (п.2.2).

Частка сторони-1 в об`єкті це доля сторони-1, пропорційна її внеску у пайову участь, яка не може бути меншою 50 кв.м в об`єкті в разі виділення її в натурі. Частка сторони-1 в об`єкті (ідеальна доля) визначається у вартісному виразі після введення об`єкту в експлуатацію пропорційно її внеску у пайову участь. Загальна вартість на будівництво об`єкту та виконання умов щодо його фінансування повинна підтверджуватися висновком незалежного аудитора (п.1.5).

Частка сторони 2 частка в об`єкті (ідеальна доля), яка визначається у вартісному виразі за домовленістю сторін після введення об`єкта в експлуатацію, як різниця між загальною вартістю будівництва та визначеною відповідно до п.1.5 цього договору вартістю частки сторони-1 (п.1.6.).

На 4 Етапі здійснюється підписання акту про розподіл часток, державна реєстрація прав власності на частки сторін, при цьому: сторона 2: забезпечує проведення технічної інвентаризації об`єкту; залучає незалежного аудитора для проведення перевірки з метою підтвердження загальної вартості витрат на будівництво об`єкта та про виконання умов фінансування, і надання сторонам відповідного висновку. Сторони підписують Акт про розподіл часток та після затвердження його у встановленому порядку відповідним рішенням Президії Національної академії аграрних наук України, подають відповідні документи до органу місцевого самоврядування та інших органів, установ, підприємств та організацій з метою здійснення державної реєстрації права власності на свої частки в об`єкті. Сторона-2 сприяє стороні-1 та надає їй всі необхідні документи для проведення державної реєстрації прав власності частки сторони-1 (п.п. 3.1.4, 3.1.4.1, 3.1.4.2, 3.1.4.3).

Право на отримання своєї частки кожною із сторін в натурі визначається на підставі окремих угод, укладених між сторонами або в інший спосіб, передбачений законодавством України (п. 5.7.).

Визначення розміру часток сторін у об`єкті, як єдиному майновому комплексі, провадиться з урахуванням вартості всіх будинків, будівель, споруд, що розташовані за однією адресою. Сторони досягли згоди, що частки в об`єкті розподіляються між ними в розмірі, визначеному у п.1.5, 1.6, 5.3, 5.5. цього договору. Розміри часток виражаються в простих правильних дробах, які в сумі повинні становити одиницю (п.8.3).

Сторона 1 та сторона 2, після оформлення прав власності на належну їм частку в об`єкті, має право: вільного доступу до території та самого об`єкта, використання прилеглої до об`єкта території, під`їзних доріг, іншої інфраструктури, необхідної для здійснення господарської діяльності на об`єкті (п.8.6).

За змістом п.8.1, в редакції додаткової угоди, до моменту набрання чинності документу (в т.ч. угода, договір, рішення суду, інш.) про виділені частки кожної сторони в натурі, новостворене майно (об`єкт) є спільною частковою власністю сторін.

Також, цією додатковою угодою виключено п. 5.2. договору наступного змісту: Вартість пайової участі Сторони 1 визначається у встановленому законом порядку, майнові внески визначаються шляхом проведення незалежної оцінки.

Відповідно до постанови Президії Національної академії аграрних наук від 19.09.2012 (Протокол № 13) Про погодження Додаткової угоди та Акту про розподіл часток до договору пайової участі у будівництві заводу по доробці насіння сільськогосподарських культур від 28.04.2010, укладеного між Інститутом олійних культур НААН України і ТОВ Укрнасінняпром, надано згоду на укладення між Інститутом олійних культур НААН України та ТОВ Укрнасінняпром додаткової угоди до договору пайової участі у будівництві заводу по доробці насіння сільськогосподарських культур від 28.04.2010, укладеного між Інститутом олійних культур НААН і ТОВ Укрнасінняпром.

Відповідно до умов договору пайової участі у будівництві від 28.04.2010, погоджено Акт про розподіл часток у новозбудованому та введеному в експлуатацію об`єкті завод по доробці насіння сільськогосподарських культур, який розташований за адресою: 70417, Запорізька область, Запорізький район, с. Сонячне, вул. Сонячне шосе, 50.

12.09.2012 сторонами договору складено та підписано Акт про розподіл часток, який погоджено Президентом Національної академії аграрних наук України.

За змістом даного Акту: керуючись п.п. 1.2, 1.5, 1.6, 1.10, 2.2., 3.1.4 договору, звіту незалежного аудитора Приватної аудиторської фірми Лідара-аудит № 103 від 15.08.2012, сторони визнали та визначили, що загальна вартість виконаних робіт та придбаного обладнання (всього цілісний майновий комплекс) в процесі побудови об`єкту за адресою: Запорізька область, Запорізький район, селище Сонячне, вул. Сонячне шосе буд. 50, складає 42 593 473,50 грн., вартість одного квадратного метру в об`єкті 3717,52 грн.

Частка сторони 1 ( Інституту олійних культур НААН України), визначена на підставі п.п.1.5, 5.3 договору, погоджена в розмірі 53,4 кв.м та становить вартість 198 515,57 грн., що при визначені частки сторони 1 у спільній частковій власності на об`єкт складає 1/214 частки (ідеальна частка) і підлягає передачі у власність стороні 1 (п. 5 акту).

Частка сторони 2 ( ТОВ Укрнасінняпром), визначена на підставі п.п.1.6, 5.5. договору, за домовленістю сторін у вартісному виразі, як різниця між загальною вартістю цілісного майнового комплексу об`єкту, становить 42 394 957,93 грн., що складає 213/214 частки (ідеальна частка) і підлягає передачі у власність стороні 2 (п. 6 акту).

Згідно п. 9 акту, останній є підставою для звернення сторін до уповноважених органів щодо оформлення права власності та державної реєстрації прав на нерухоме майно відповідно до вимог чинного законодавства України.

10.12.2012 Сонячною сільською радою видано ТОВ Укрнасінняпром свідоцтво САЕ № 785479 про право власності на 213/214 часток нерухомого майна, а саме: будівлю цеху по доробці насіннєвого матеріалу, будівлю адміністративно-побутових приміщень, будівлю контрольно-пропускного пункту, будівлю складу, будівлю компресорної, будівлю насосної станції пожежегасіння, завальної ями з навісом, навісу, автомобільних вагів, будівлю майстерні, за адресою: Запорізька область, Запорізький район, селище Сонячне, вул. Сонячне шосе, буд. 50. На підстави вказаного Свідоцтва ТОВ Укрнасінняпром 22.12.2012 отримано витяг про державну реєстрацію прав власності.

Звертаючись до Товариства з обмеженою відповідальністю Укрнасінняпром із позовом про усунення перешкоди в користування майном, а саме: земельною ділянкою площею 3,14 га (в т.ч. 1,64 га, кадастровий № :10:002:0102 та 1,50 га.- кадастровий № :08:001:0001), розташованої на території Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області та на якій побудовано завод виробництва фірми CIMBRIA з доробки і сортування насіння олійних та зернових культур шляхом звільнення її Товариством з обмеженою відповідальністю Укрнасінняпром, позивач Інститут олійних культур Національної академії аграрних наук України, посилався на те, що відповідач самовільно зайняв земельну ділянку, яка належить позивачу на праві постійного користування, а тому вона підлягає звільненню відповідачем.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що належна позивачу земельна ділянка не була надана відповідачу у користування, а тому позвач, як її належний користувач, має право вимагати усунути існуючі перешкоди у користуванні земельною ділянкою.

Крім того, суд послався на висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/2791/13 про те, що реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно Державного акту на право постійного користування землею II-ЗП № 002385 Інституту олійних ультур УААН видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 334,11 га для науково-дослідних, навчальних цілей і ведення товарного сільськогогосподарського виробництва ( а.с. 10 т.1)

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до положень п.1, п. 5 (Розділу 1 Загальні положення) Статуту Інституту олійних культур, Інститут олійних культур НААНУ є державною, бюджетною, неприбутковою, науковою установою, яка перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України як органу управління державним майном. Є правонаступником прав та зобов`язань Інституту олійних культур УААН.

Національна академія аграрних наук України - є окремою юридичною особою (ідентифікаційний код 00024360, місцезнаходження 01010, місто Київ, вулиця Суворова, будинок 9) та є правонаступником Української академії агарних наук.

Постановою Президії Української академії агарних наук від 28.04.2010р. (Протокол №8) погоджено пропозицію Інституту олійних культур УААН стосовно участі у будівництві сучасного заводу СІМВRІА, шляхом укладення договору пайової участі у будівництві, та надано згоду на використання для будівництва земельної ділянки сільськогосподарського призначення (несільськогосподарські угіддя), яка перебуває у постійному користуванні Інституту олійних культур УААН, розроблення генерального плану забудови, облаштування земельної ділянки та на укладення договору пайової участі у будівництві сучасного заводу СІМВRІА з доробки та сортування насіння та зерна.

Постановою Президії УААН (правонаступником якої є Національна академія аграрних наук України) від 28.04.2010р. (Протокол №8), надано згоду на використання для будівництва земельної ділянки сільськогосподарського призначення (несільськогосподарські угіддя), яка перебуває у постійному користуванні Інституту олійних культур УААН, розроблення генерального плану забудови, облаштування земельної ділянки та на укладення договору пайової участі у будівництві сучасного заводу СІМВRІА з доробки та сортування насіння та зерна.

Таким чином вбачається, що саме Позивач, тобто Інститут олійних культур УААН, в особі своїх службових осіб, звернувся до Української академії агарних наук із пропозицією стосовно участі у будівництві сучасного заводу СІМВRІА, шляхом укладення договору пайової участі у будівництві, тобто виступав ініціатором участі у будівництві заводу.

Частиною 1 ст. 375 Цивільного кодексу України передбачено, що лише власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно із Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої 01.08.2011р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області, об`єкт, що знаходиться за адресою: селище Сонячне, вул. Сонячне шосе, 50, загальною площею 525,7 кв.м, визнано закінченим будівництвом та готовим до експлуатації.

Таким чином, оскільки по завершенню будівництва заводу СІМВRІА, вказаний об`єкт був прийнятий у експлуатацію шляхом реєстрації Інспекцією держархбудконтролю у Запорізькій області декларації про готовність об`єкта до експлуатації та право власності ТОВ «Укрнасінняпром» на 213/214 часток у праві власності на об`єкт було посвідчено Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 10.12.2012р. Сонячною сільською радою, та зареєстровано у реєстрі прав власності на нерухоме майно 22.12.2012р., відповідач є відповідно власником 213/214 частки нерухомого майна, розташованого на спірній земельній ділянці, а тому висновки суду першої істанції про самочинність будівництва, є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції про те, що відповідач здійснив будівництво на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, є неспроможними з огляду на наступне.

Так, належна позивачу на праві постійного користування частина земельної ділянки площею 3,14 га з 334,11 га наданих для науково-дослідних, навчальних цілей і ведення товарного сільськогогосподарського виробництва, за умовами договору надана позивачем, як замовником будівництва, за згодою органу управління державним майном Української академії аграрних наук, правонаступником якої є Національна академія аграрних наук України, для використання з метою здійснення функцій уповноваженої замовником особи для будівництва об`єкта нерухомості.

Надана позивачем земельна ділянка, на якій розташований майновий комплекс заводу СІМВRІА, не перейшла у приватну власність ТОВ «Укрнасінняпром», та використовується сторонами відповідно до умов Договору пайової участі у будівництві від 28.04.2010 року, що укладений між Інститутом олійних культур Української академії аграрних наук та ТОВ «Укрнасінняпром».

Як вбачається з матеріалів справи, договір пайової участі у будівництві, на підставі якого за відповідачем було зареєстровано право власності на 213/214 часток нерухомого майна, а саме: будівлю цеху по доробці насіннєвого матеріалу, будівлю адміністративно-побутових приміщень, будівлю контрольно-пропускного пункту, будівлю складу, будівлю компресорної, будівлю насосної станції пожежегасіння, завальної ями з навісом, навісу, автомобільних вагів, будівлю майстерні, за адресою: Запорізька область, Запорізький район, селище Сонячне, вул. Сонячне шосе, буд. 50, не розірваний, не припинений, недійсним не визнаний.

Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

На підставі договору пайової участі, у сторін, позивача та відповідача виникло право власності на спільне майно, а той факт, що позивач - Інститут олійних культур НААН України, як сторона договору про пайову участь у будівництві, не зареєстрував своє право власності на 1/214 частку побудованого майна, не позбавляє його права у подальшому оформити це право шляхом здійснення реєстраційних дій.

Крім того, як згідно умов укладеного Договору про пайову участь, так і згідно Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої 01.08.2011р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області, якою об`єкт, що знаходиться за адресою: селище Сонячне, вул. Сонячне шосе, 50, загальною площею 525,7 кв.м, визнано закінченим будівництвом та готовим до експлуатації. Замовником будівництва на спірній земельній ділянці є позивач Інститут олійних культур, а тому звільнення земельної ділянки шляхом знесення нерухомого майна, побудованого на замовлення саме позивача, суперечить меті укладеного договору та інтересам позивача.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 909/392/19, право власності як абсолютне право має захищатися лише у разі доведення самого факту порушення. Тому встановлення саме зазначених обставин належить до предмета доказування у справах за такими позовами.

Позивач не надав доказів того, що він позбавлений можливості, або що йому утворюють перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 3,14 га, на якій розташований майновий комплекс заводу СІМВRІА, у складі якого є будівля майстерні, яка повністю використовується виключно Інститутом олійних культур, та частка у якому належить позивачу на підставі чинного договору про пайову участь у будівництві.

Здійснення ТОВ «Укрнасінняпром» будівництва заводу за ініціативи та участі Інституту олійних культур, не може вважатися «створенням перешкод в користуванні майном», як не може жодним чином доводити наявність «існування таких перешкод».

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що вимога позивача щодо звільнення відповідачем - ТОВ «Укрнасінняпром» земельної ділянки, на якій побудовано завод «СІМВRІА», який є спільною частковою власністю і позивача - Інституту олійних культур і відповідача - ТОВ «Укрнасінняпром», не є ефективним способом захисту прав позивача.

Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Як вбачається з умов укладеного договору, статуту позивача, побудований сторонами завод CIMBRIA з доробки та сортування насіння та зерна відповідає напряму діяльності позвача - організацію та проведення наукових досліджень в області селекції, генетики, захисту рослин, механізації, технології вирощування олійних культур.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, крім іншого, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що ініціатором та учасником будівництва заводу є позивач, майно побудованого заводу є спільною власністю сторін, частки яких у натурі не виділено, то позивачем не доведено існування перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою та не свідчить про обрання ним ефективного способу захисту свого права.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 зазначено, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що позивачем не доведено порушення його прав, а суд першої інстанції під час розгляду справи дійшов помилкових висновків про здійснення відповідачем самочинного будівництва, самовільного зайняття земельної ділянки, що потребує захисту прав позивача у обраний ним спосіб, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати за розгляд справи підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Укрнасінняпром - задовольнити.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 03.09.2021 року у справі №908/1398/21- скасувати.

У задоволені позовних вимог Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України відмовити.

Стягнути з Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України, ідентифікаційний код юридичної особи 01296051 (70417, Запорізька область, Запорізький район, с. Сонячне, вул. Інститутська, буд. 1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Укрнасінняпром, ідентифікаційний код юридичної особи 36415181 (70417, Запорізька область, Запорізький район, с. Сонячне, вул. Сонячне, шосе, буд. 50) судовий збір у розмірі 3405,00грн. за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 327 ГПК України видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку та випадках, передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 13.01.2022року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя С.Г.Антонік

Суддя О.Г.Іванов