ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" грудня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2042/21

Господарський суд Київської області у складі судді Зайця Д.Г., за участю секретаря судового засідання О.О.Стаднік, розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Ківшовата», Київська область, Таращанський район, с. Ківшовата

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківшовата АГРО», Київська область, Таращанський район, с. Ківшовата

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Фізичної особи - підприємця Брички Костянтина Петровича, Київська область, м. Біла Церква

про стягнення неодержаного прибутку

представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 30.11.2021 року у задоволенні позову Приватного сільськогосподарського підприємства «Ківшовата» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківшовата АГРО», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Фізичної особи-підприємця Брички Костянтина Петровича про стягнення неодержаного прибутку відмовлено повністю.

До суду від представника відповідача надійшла заява б/н від 06.12.2021 року (вх. №28152/21 від 07.12.2021) про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на користь відповідача 54000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 221 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Ухвалою суду від 13.12.2021 року розгляд зазначеної заяви призначено на 21.12.2021 року.

Ухвалу суду від 13.12.2021 року у справі офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, знаходиться у вільному доступі, тоді як згідно ст.ст. 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом, а всі судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Сторони, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання 21.12.2021 року, не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що згідно ч. 4 ст. 244 ГПК України, неявка сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду заяви, не перешкоджають її розгляду, а надання письмового відзиву на заяву є правом, а не обов`язком учасників процесу, господарський суд вважає, що їх неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду поданої заяви за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши у судовому засіданні 21.12.2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківшовата АГРО» б/н від 06.12.2021 року (вх. №28152/21 від 07.12.2021) про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі №911/2881/20 судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представником відповідача у відзиві на позовну заяву зазначалось, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу представник позивача зобов`язується подати пізніше відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 16 ГПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

В якості доказу надання юридичних послуг та понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 54000,00 грн. до матеріалів справи долучено копію Додаткової угоди №8.1 від 29.07.2021 року до Договору про надання правової допомоги №28/02-01 від 28.02.2020 року, ордеру серія КВ №476833 від 11.08.2021 року, рахунки-фактури №11.21-121 від 30.11.2021 року, №07.21-113 від 30.07.2021 року, специфікації правової допомоги, наданої АО «ОМП» за період з 30.07.2021 по 30.11.2021, акту приймання-передачі від 30.11.2021 року наданої правової допомоги згідно Додаткової угоди №8.1 до Договору про надання правової допомоги №28/02-01 від 28.02.2020 року.

На підтвердженні того, що вказані послуги у сумі 54000,00 грн. сплачено позивачем у повному обсязі, до матеріалів справи додано копію платіжного доручення №4615 від 03.12.2021 року, №3258 від 10.08.2021 року та банківські виписки.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк (ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Верховний Суд у своїй постанові від 14.05.2019 по справі 922/576/18 зазначив наступне.

« 4.3. Окрім того, враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006р. № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009р., пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006р., пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р., пункті 268 рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014р., заява N 19336/04, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

4.4. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.».

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі №379/1418/18 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи викладене, оскільки, відповідачем не подано договору про надання правової допомоги №28/02-01 від 28.02.2020 року, а подані позивачем документи на підтвердження надання правової допомоги адвоката, зокрема, Додаткова угода №8.1 від 29.07.2021 року, рахунки-фактури, акт приймання-передачі виконаних робіт та платіжні доручення не вважаються належними та допустимими доказами на підтвердження надання правової допомоги у даній справі за відсутності основного Договору про надання правової допомоги, укладеного між позивачем та АО «ОМП», а отже, вимоги про відшкодування цих витрат задоволенню не підлягають.

За таких обставин, суд вважає, що задоволення вимог відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу призведе до порушення процесуального балансу сторін.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у прийнятті додаткового рішення про стягнення з Приватного сільськогосподарського підприємства «Ківшовата» витрат на правничу допомогу у сумі 54000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 126, 126, 129, 234, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківшовата АГРО» б/н від 06.12.2021 року (вх. №28152/21 від 07.12.2021) про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на користь відповідача 54000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

2.Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання 24.12.2021 року.

Суддя Д.Г. Заєць