ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
про закриття провадження у справі
23.12.2021 р. Справа № 917/1073/21
про стягнення 1 257 561,15 грн.
Суддя Солодюк О.В.
Представники сторін згідно протоколу судового засідання.
Розглядається позовна заява про стягнення 1 257 561,15 грн. заборгованості по договору № 352 від 20.11.2020р. про надання послуг та договору № 157 від 26.05.2020 року.
Ухвалою суду від 12.07.2021р. прийнято позовнгу заяву до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 02.09.2021р. на 10-00 год.
Позивач в обгрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач порушив права позивача, не виконавши зобов"язання по оплаті послуг відповідно до умов договорів.
Відповідач у відзиві (вх. № 8461 від 30.07.2021р.) позов не визнає, посилаючись на те, що у зв"язку із карантинними заходами та відсутністю всіх, передбачених ч.2 ст. 49 Бюджетного кодексу України, умов для здійснення платежів, Головне управління з незалежних від нього причин було позбавлено можливості здійснити оплату наданих послуг.
Позивач стосовно посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань, посилається, зокрема на те, що Верховна Рада України кожного року приймає Закон, який визначає видатки на наступний рік - бюджетний період.
Зобов"язання за договорами про надання послуг в розумінні п. 7 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України є бюджетним зобов"язанням, і повинні виконуватися відповідно до норми ГК України, ЦК України, Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", постанови Верховного Суду України від 15.05.2012р. у справі № 3-28гс32, від 22.03.2017р. у справі №905/2358/16, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.04.2018р. у справі № 906/577/17.
Позивач зазначає, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005 відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов"язання.
Додатково позивач зазначає, що оголошення карантину та законодавче внесення його до переліку форс-мажорних обставин автоматично не звільняє від виконання грошових зобов"язань. Особа має обгрунтувати як саме обставини форс-мажору унеможливлюють виконання відповідних зобов"язань.
Ухвалою суду від 02.09.2021р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено розгляд справи на 02.11.2021р. на 10-00 год.
Ухвалою від 02.11.2021р. закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 23.12.2021р. на 11-30 год.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою 05.07.2021р.
Позивач проти закриття провадження у справі не заперечує, клопотанням просить суд закрити провадження у справі у зв"язку з відсутністю предмета спору та просить стягнути з відповідача на його користь судовий збір у сумі 18 863,42 грн.
Згідно п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Згідно ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Оскільки предмет спору по даній справі відсутній, провадження у справі № 917/1073/21 підлягає закриттю згідно п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України.
Згідно ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.
Суд зазначає, що згідно ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ч. 3 ст. 130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Оскільки позивачем у даній справі сплачено лише судовий збір, застосуванню судом підлягає ч. 2 ст. 123 ГПК України.
Згідно п.5 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами та доповненнями) сплачена сума судового збору повертається у разі закриття провадження у справі.
При подачі позову до суду позивачем до Державного бюджету України сплачено платіжним дорученням № 412 від 29.06.2021р. - 18 863,42 грн. судового збору.
Таким чином, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України 18 863,42 грн. судового збору, сплаченого платіжним дорученням № 412 від 29.06.2021р., оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.
Керуючись п.2 ч.1 ст. 231, п.5 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", ст. 234 ГПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
1. Закрити провадження у справі.
3. Ухвалу направити учасникам справи.
Згідно ст. 255, ст. 256 ГПК України ухвала може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту її підписання суддею.
Суддя Солодюк О.В.