ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2021 р. Справа№ 910/18734/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

секретар Рибчич А.В.

за участю

представників: позивача - Оксень А.В.

відповідача - Атаманюк Г.В.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 р. (повний текст складено 21.04.2021 р.)

у справі № 910/18734/20 (суддя Босий В.П.)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення останнього.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 35-р/тк від 30.10.2020 р. "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" прийнято з порушенням норм процесуального права та без належного вручення вимог Антимонопольного комітету України позивачу, у зв`язку з чим таке рішення підлягає визнанню недійсним.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 р. у справі № 910/18734/20 у задоволенні позову Акціонерного товариства "Українська залізниця" відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на неналежне вручення вимог Антимонопольного комітету України, зокрема за місцем реєстрації філії "Центр забезпечення виробництва", а не за місцем реєстрації юридичної особи Акціонерного товариства "Українська залізниця". Також скаржник посилається на те, що відповідачем не було направлено йому розпорядження про початок розгляду антимонопольної справи та подання з попередніми висновками у цій справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 24.05.2021 р. справу № 910/18734/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Тарасенко К.В., судді Іоннікова І.А., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 р. поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі № 910/18734/20 та призначено її до розгляду на 23.06.2021 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2021 р. закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Постановою Верховного Суду від 29.10.2021 р. касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця" задоволено, ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2021 р. скасовано, справу направлено до Північного апеляційного господарського суду для продовження розгляду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 910/18734/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2021 р. справу № 910/18734/20 було прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду та призначено до розгляду на 07.12.2021 р.

У судовому засіданні 07.12.2021 р. було оголошено перерву до 21.12.2021 р.

У судовому засіданні 21.12.2021 р. представники сторін надали усні пояснення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

30.10.2020 р. тимчасовою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 35-р/тк "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", в якому визнано, що Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця" вчинило порушення, передбачене п. 13 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації Антимонопольного комітету України на вимогу Голови Антимонопольного комітету України - державного уповноваженого від 13.06.2019 р №143-26.13/01-7609 у встановлений ним строк, у зв`язку з чим накладено штраф у розмірі 54400,00 грн.

Також, у вказаному рішенні визнано, що Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця" вчинило порушення, передбачене п. 13 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації Антимонопольного комітету України на вимогу Голови Антимонопольного комітету України - державного уповноваженого від 15.11.2019 р. №143-26.13/01-14897 у встановлений ним строк, у зв`язку з чим накладено штраф у розмірі 54400,00 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що рішення Антимонопольного комітету України, на думку позивача, підлягає визнанню недійсним, оскільки відповідачем не надіслано позивачу розпорядження про початок розгляду справи № 143-26.13/56-19, подання з попередніми висновками у такій справі, а вимоги від 13.06.2019 р. № 143-26.13/01-7609 та 15.11.2019 р. №143-26.13/01-14897 направлені на адресу філії, а не юридичної особи.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; сприяння розвитку добросовісної конкуренції; методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель; проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість; перевіряти суб`єктів господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Як передбачено ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції", розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Згідно з п. 12 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 р. № 5, доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

Пунктом 32 Правил розгляду справ передбачено, що у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення. Під час вирішення питання про накладення штрафу у резолютивній частині рішення вказується розмір штрафу. Резолютивна частина рішення, крім відповідних висновків та зобов`язань, передбачених статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у необхідних випадках має містити вказування на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.

За п. п. 13 - 15 ч. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є: неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки; подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки; подання недостовірної інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню.

У перевірці правильності застосування органами Антимонопольного комітету України пунктів 13 та 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" необхідно враховувати, що зазначені органи не обмежені у виборі джерела для отримання інформації, необхідної для виконання їх завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції. Обов`язок з надання інформації передбачено статтею 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", а обсяг запитуваної інформації повинен відповідати змістовному колу цих завдань.

У розгляді справ про неподання інформації чи подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню слід з`ясовувати, чи було повідомлено суб`єкта господарювання про необхідність надання ним відомостей та у який саме спосіб, а також причини, з яких відомості не було надано або надано невчасно.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що хоча вони й не містять вичерпного переліку підстав вимагати надання певної інформації, але направлення органом Антимонопольного комітету України відповідного запиту буде правомірним лише у випадку, прямо передбаченому законом.

Наявність таких підстав входить до предмета доказування у справах зі спорів, пов`язаних з визнанням недійсними рішень органів названого Комітету. Відтак, господарські суди у розгляді відповідних справ мають з`ясовувати, зокрема, чи відбувся збір інформації органом Антимонопольного комітету України в межах розгляду заяви або справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, чи мало місце проведення таким органом необхідної перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, Антимонопольний комітет України проводив розслідування у справі №143-26.13/56-19 за ознаками вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "БМЗ" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Промтехцентр" порушення законодавства про захист економічної конкуренції під час проведення філією "Центр забезпечення виробництва" ПАТ "Українська залізниця" торгів на закупівлю - "Запасні частини до тепловозів серії ЧМЕ (5 лотів)" (оголошення № UA-2016-12-01-001035-с)

В рамках розслідування вказаної справи Антимонопольним комітетом України було направлено позивачу вимогу про надання інформації від 13.06.2019 р. №143-26.13/01-7609 у термін 15 календарних днів з дня її отримання.

У вказаній вимозі відповідач повідомив, що відповідно до пунктів 13, 14, 15 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" неподання, подання інформації в неповному обсязі у встановлені терміни та подання недостовірної інформації Комітету є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, за яке передбачена відповідальність згідно зі статтею 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Крім того, у разі відсутності можливості надання запитуваної інформації у визначений вимогою строк не пізніше кінцевої дати для надання відповіді, визначеної у вимозі, позивач мав право звернутися до Антимонопольного комітету України з обґрунтованим клопотанням про продовження строку надання інформації на вимогу, із поясненням причин неможливості надання запитуваної інформації у визначений у вимозі термін.

Зазначена вимога була отримана позивачем 19.06.2019 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 574 та листом АТ "Укрпошта" № 33-Т-18726 від 21.11.2019 р., тому позивач повинен був надати відповідь до 04.07.2019 р.

Однак, Акціонерне товариство "Українська залізниця" надало відповідь Антимонопольному комітету України листом № ЦЗВ-20/2271 від 09.08.2019 р., тобто з порушення встановленого відповідачем строку.

Також, в рамках розслідування справи № 143-26.13/56-19 Антимонопольним комітетом України було направлено позивачу вимогу про надання інформації від 15.11.2019 р. № 143-26.13/01-14897 у термін 5 календарних днів з дня її отримання.

Одночасно у зазначеній вимозі відповідачем повідомлялося, що відповідно до пунктів 13, 14, 15 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" неподання, подання інформації в неповному обсязі у встановлені терміни та подання недостовірної інформації Комітету є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, за яке передбачена відповідальність згідно зі статтею 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Крім того, у разі відсутності можливості надання запитуваної інформації у визначений вимогою строк не пізніше кінцевої дати для надання відповіді, визначеної у вимозі, позивач мав право звернутися до Антимонопольного комітету України з обґрунтованим клопотанням про продовження строку надання інформації на вимогу, із поясненням причин неможливості надання запитуваної інформації у визначений у вимозі термін.

Вказана вимога була отримана позивачем 19.11.2019 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 293 та листом АТ "Укрпошта" № 33-П-19466 від 09.12.2019 р., тому позивач повинен був надати відповідь до 25.11.2019 р.

Однак, Акціонерне товариство "Українська залізниця" надало відповідь Антимонопольному комітету України на зазначену вище вимогу листом № ЦЗВ-20/4285 від 10.12.2019 р., тобто з порушення встановленого відповідачем строку.

При цьому, позивачем не було подано до відповідача будь-яких клопотань про продовження та/або перенесення терміну надання інформації на обидві вимоги.

Відповідно до п. 13 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Стосовно доводів скаржника про неналежне вручення вказаних вимог, зокрема за місцем реєстрації філії "Центр забезпечення виробництва", а не за місцем реєстрації юридичної особи Акціонерного товариства "Українська залізниця" колегія суддів зазначає наступне.

Із змісту вказаних вище вимог відповідача вбачається, що вони направлялись на адресу філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", а саме: 03049, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 11/15, оскільки у справі досліджувалось питання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції під час проведення торгів на закупівлю - "Запасні частини до тепловозів серії ЧМЕ (5 лотів)" саме філією "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

При цьому, листами Акціонерного товариства "Укрпошта" № 33-Т-18726 від 21.11.2019 р. та № 33-П-19466 від 09.12.2019 р. підтверджено, що вказані вимоги отримані уповноваженими представниками філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

До того ж, відповіді на вимоги відповідача були надані саме філією "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Відповідно до ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Отже направлення відповідачем вимог на адресу місцезнаходження філії "Центр забезпечення виробництва", а не на адресу юридичної особи Акціонерного товариства "Українська залізниця" не є підставою для визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України, оскільки такі вимоги були отримані уповноваженим представником позивача.

При цьому, зі змісту вказаних вимог вбачається, що інформація, яка необхідна була відповідачу для розгляду антимонопольної справи, стосувалась проведення торгів на закупівлю - "Запасні частини до тепловозів серії ЧМЕ (5 лотів)" саме філією "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Згідно зі ст. 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" державний уповноважений Комітету має право при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Як передбачено ст. 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов`язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб`єктам господарювання.

Таким чином, вимога Антимонопольного комітету України для філії юридичної особи є обов`язковою.

Оскаржуваним рішенням Антимонопольного комітету України № 35-р/тк від 30.10.2020 р. встановлено, що позивачем не надано відповідей на вимоги державного уповноваженого у встановлений строк.

Доводи скаржника про те, що відповідачем не було направлено йому розпорядження про початок розгляду антимонопольної справи та подання з попередніми висновками у цій справі, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивач не є стороною у справі №143-26.13/56-19, а також в матеріалах справи відсутні докази залучення його до участі у вказаній справі в якості третьої особи, що свідчить про відсутність у Антимонопольного комітету України законодавчо визначеного обов`язку з направлення розпорядження про початок розгляду антимонопольної справи та подання з попередніми висновками у цій справі.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Як передбачено ч. 1 ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; зобов`язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю; визнання суб`єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; примусовий поділ суб`єкта господарювання, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; накладення штрафу; блокування цінних паперів; усунення наслідків порушень законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема усунення чи пом`якшення негативного впливу узгоджених дій, концентрації суб`єктів господарювання на конкуренцію; скасування дозволу на узгоджені дії у разі вчинення дій, заборонених згідно із статтею 19 цього Закону; оприлюднення відповідачем за власні кошти офіційної інформації Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення стосовно рішення, прийнятого у справі про порушення, в тому числі опублікування рішень у повному обсязі (за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим, головою територіального відділення інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), у строк і спосіб, визначені цим рішенням або законодавством; закриття провадження у справі.

Згідно зі ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Таким чином, відповідач діяв у межах наданих повноважень щодо витребування у позивача відповідної інформації, відтак рішення Антимонопольного комітету України "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" № 35-р/тк від 30.10.2020 р. прийнято у межах повноважень, передбачених чинним законодавством.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що Антимонопольним комітетом України було дотримано вимоги Закону України "Про захист економічної конкуренції", Правил розгляду справ, які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 р. № 5, всебічно, повно і об`єктивно розглянуто обставини справи, досліджено подані документи, належним чином проаналізовано відносини сторін, у зв`язку з чим позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги позивача є, фактично, тотожними тим доводам, які були викладені ним у позовній заяві, а відтак, вже оцінені судом вище.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського м. Києва від 12.04.2021 р у справі № 910/18734/20 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського м. Києва від 12.04.2021 р у справі № 910/18734/20 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 10.01.2022 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В.Андрієнко