про зобов`язання виконати документ на переказ готівки в сумі 14 999, 00 грн та стягнення пені,
Представники сторін:
від позивача: Мацепура В.С.
від відповідача: не з`явився
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2021 задоволено позовні вимоги Приватного підприємства "Система Оптимум", зобов`язано Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" виконати документ на переказ готівки (квитанції № N1DGY5716M від 10.02.2020), перерахувати на рахунок Приватного підприємства "Система Оптимум" UA146321 кошти в сумі 14 999 грн 00 коп, а також стягнуто з Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" на користь Приватного підприємства "Система Оптимум" пеню в сумі 1 499 грн 90 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 4 204 грн 00 коп.

15.07.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Приватного підприємства "Система Оптимум" про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача судових витрат в розмірі 8 298, 15 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 розгляд заяви Приватного підприємства "Система Оптимум" про ухвалення додаткового рішення призначено на 25.08.2021.

19.08.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли пояснення відповідача на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій товариство просить суд відмовити у задоволенні поданої заяви.

У судовому засіданні 25.08.2021 судом оголошено перерву до 08.09.2021.

08.09.2021 супровідним листом Господарського суду міста Києва № 910/21158/20/ матеріали справи направлено до Північного апеляційного господарського суду у зв`язку із надходженням апеляційної скарги Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" на рішення суду від 07.07.2021.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" на рішення суду від 07.07.2021 залишено без задоволення, а рішення суду від 07.07.2021 - без змін.

25.11.2021 матеріали справи повернулися до Господарського суду міста Києва.

29.11.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли доповнення позивача до заяви про ухвалення додаткового рішення, в яких позивач просить суд ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача 14 071, 75 грн судових витрат.

Таким чином, з огляду на повернення матеріалів справи до суду першої інстанції та зважаючи на те, що в матеріалах справи наявна нерозглянута заява Приватного підприємства "Система Оптимум" про ухвалення додаткового рішення, суд вважає задоцільне призначити таку заяву до розгляду та здійснити розподіл судових витрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2021 розгляд заяви Приватного підприємства "Система Оптимум" про ухвалення додаткового рішення призначено на 22.12.2021.

15.12.2012 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Приватного підприємства "Система Оптимум" про розгляд справи в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 22.12.2021 що проводилось в режимі ведеоконференції суд розглядав заяву Приватного підприємства "Система Оптимум" про ухвалення додаткового рішення та стягнення судових витрат з урахуванням поданих до заяви доповнень.

Представник заявника надав пояснення по суті поданої заяви з урахуванням доповнень, просив суд про її задоволення.

Представник Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Розглянувши заяву Приватного підприємства "Система Оптимум" про ухвалення додаткового рішення та стягнення судових витрат з урахуванням поданих до заяви доповнень, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та заслухавши пояснення представника, суд вказує наступне.

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Отже, за приписами ст. 244 Господарського процесуального кодексу України слідує, що додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

За умовами ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву

Так, вступну та резолютивну частини рішення було оголошено 07.07.2021, заява про ухвалення додаткового надійшла до суду 15.07.2021 (штемпель відділення поштового зв`язку про відправлення 13.07.2021), тобто, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно приписів ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частини 1 та 2 ст. 126 ГПК України встановлює, що:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;

- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

При цьому, відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених витрат в сумі 14 999, 00 грн Приватним підприємством "Система Оптимум" було надано договір про надання правових послуг адвоката № 02/01 від 02.01.2021 укладений між адвокатом Мацепурою В.С. та Приватним підприємством "Система Оптимум", додаткову угоду № 02/01-08/12 від 08.12.2020 (додаток до договору про надання правових послуг адвоката № 02/01 від 02.01.2020), із поданим до суду 05.04.2021 клопотанням було надано договір про надання правових послуг адвоката № 02/01 від 02.01.2021, безпосередньо із заявою про ухвалення додаткового рішення були надані рахунки на оплату від 24.12.2020, від 08.07.2021, платіжні доручення № 2452 від 28.12.2020 на суму 3 632, 00 грн, № 4392 від 4 666, 15 грн, акт виконаних робіт № 02/01-08/12-01 від 08.07.2021 на суму 8 298, 15 грн, із доповненнями до заяви були надані: рахунок на оплату від 10.11.2021 платіжне доручення № 1436 на суму 5 773, 60 грн та акт виконаних робіт № 02/01-08/12-02 від 10.11.2021 на суму 5 773, 60 грн.

У поясненнях щодо заяви про ухвалення додаткового рішення Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" вказує, що вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу є незаконними, оскільки, позивачем до позовної заяви додано договір про надання правових послуг адвоката № 02/01 від 02.01.2020 строк дії якого визначено до 31.12.2020. Також розмір заявлених витрат є необґрунтованим, оскільки розмір винагороди адвоката фактично складає більше ніж 50% присудженої на користь позивача суми згідно рішення суду від 07.07.2021.

Щодо заявленого до відшкодування витрат "гонорару успіху" за успішне вирішення справи - 5% від суми, що задоволена судом в розмірі 824, 95 грн, Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" зазначає, що в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом зокрема щодо сплати адвокату "гонорару успіху" не є обов`язковими для суду.

При тому, суд вважає за необхідне зазначити, що в п. 6.1. постанови Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 закріплено правову позицію та відповідно вказано наступне, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Об`єднана палата зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Так, суд відзначає, що із поданим до суду 05.04.2021 клопотанням позивачем було надано договір про надання правових послуг адвоката № 02/01 від 02.01.2021, відповідно до п. 5 якого сторони погодили, строк дії договору від дати його підписання до 31.12.2021.

Отже, як про це вказувалось вище та встановлено судом, у підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 298, 15 грн Приватним підприємством "Система Оптимум", зокрема, було надано акт виконаних робіт № 02/01-08/12-01 від 08.07.2021 на суму 8 298, 15 грн.

Дослідивши вказаний вище акт та проаналізувавши його зміст при вирішенні питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судом встановлено, що вказаний вище акт підписаний уповноваженими сторонами, а відтак, підтверджує факт виконання робіт адвокатом Мацепурою В.С. та відповідно прийняття їх клієнтом без будь яких зауважень щодо обсягу наданих послуг, якості та ціни.

При цьому, судом враховано, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок в даному випадку позивача, відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, оскільки в даному випадку виконавець з клієнтом дійшли взаємної домовленості щодо визначених в акті виконаних робіт видів послуг та відповідно загальну вартість наданих послуг, зокрема, й гонорару успіху - 5% від суми, що задоволена судом крім того, надання таких послуг не суперечить положенням Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", то за таких обставин, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 298, 15 грн є реальними, документально підтвердженими, співмірними із складністю справи та наданих адвокатом послуг, а також часом витраченим на надання таких послуг.

Що ж стосується витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 773, 60 грн, що були дозаявлені у поданих доповненнях до заяви про ухвалення додаткового рішення, то суд не вбачає підстав для стягнення вказаної суми витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. б, в, п. 4 ч. 1 ст. 282 Господарського процесуального кодексу України постанова суду апеляційної інстанції складається в тому числі з резолютивної частини із зазначенням: б) нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; в) розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відтак, аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що до повноважень суду першої інстанції не входить вирішення питання розподілу між сторонами судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Таким чином, оскільки, Приватним підприємством "Система Оптимум" у поданих доповненнях до заяви про ухвалення додаткового рішення були дозаявлені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 773, 60 грн, що були понесені позивачем саме у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, що підтверджується рахунком на оплату від 10.11.2021, платіжним доручення № 1436 на суму 5 773, 60 грн та актом виконаних робіт № 02/01-08/12-02 від 10.11.2021 на суму 5 773, 60 грн., то за таких обставин суд не вбачає правових підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в означеній частині.

Отже, враховуючи наведене вище, суд вважає, що подана Приватним підприємством "Система Оптимум" заява про ухвалення додаткового рішення та стягнення судових витрат з урахуванням поданих до заяви доповнень підлягає частковому задоволенню та відповідно обґрунтованою сумою витрат що належить стягнути з Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" на користь Приватного підприємства "Система Оптимум" є 8 298, 15 грн.

Керуючись ст. 123, 129, 221, 237 та 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Приватного підприємства "Система Оптимум" про ухвалення додаткового рішення та стягнення судових витрат з урахуванням поданих до заяви доповнень - задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, будинок 9; ідентифікаційний код: 14305909) на користь Приватного підприємства "Система Оптимум" (79066, Львівська обл., м. Львів, вул. Грунтова, будинок 1; ідентифікаційний код: 35774875) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 298 (вісім тисяч двісті дев`яносто вісім) грн 15 коп.

3. В іншій частині заяви Приватного підприємства "Система Оптимум" про ухвалення додаткового рішення та стягнення судових витрат з урахуванням поданих до заяви доповнень - відмовити.

4. Видати накази після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 29.12.2021

Суддя Д.О. Баранов