ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2021 р. м.Київ Справа№ 911/51/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Тищенко О.В.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Салій І.О.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 30.11.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та Комунального підприємства Васильківтепломережа

на рішення Господарського суду Київської області

від 05.07.2021 (повний текст складено і підписано 30.08.2021)

у справі № 911/51/21 (суддя Ярема В.А.)

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

до Комунального підприємства Васильківтепломережа

про стягнення 1 157 557,62 гривень

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі АТ НАК Нафтогаз України/позивач) звернулось до Господарського суду Київської області із позовною заявою до Комунального підприємства Васильківтепломережа (далі КП Васильківтепломережа/відповідач) про стягнення 1 157 557,62 грн, з яких: 924 026,11 грн основного боргу, 147 647,27 грн пені, 45 441,38 грн 3% річних, 37 404,51 грн інфляційних втрат та 3 038,35 грн збитків.

Позовні вимоги обґрунтовано обставинами порушення відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу №2575/18-КП-17 від 05.10.2018, у тому числі щодо своєчасної та повної сплати вартості отриманого за вказаним правочином природного газу.

Короткий зміст заперечень відповідача проти позову

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що вимога про стягнення збитків є необгрунтованою і недоведеною, а також відповідач просив зменшити заявлену до стягнення пеню на 90%.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду Київської області від 05.07.2021 у справі № 911/51/21 позовні вимоги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Комунального підприємства Васильківтепломережа про стягнення 1 157 557,62 гривень задоволено частково, а саме: стягнуто з Комунального підприємства Васильківтепломережа (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Декабристів, буд. 60-А, ідентифікаційний код 31916457) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) 924 026 (дев`ятсот двадцять чотири тисячі двадцять шість) грн 11 коп. основного боргу; 147 647 (сто сорок сім тисяч шістсот сорок сім) грн 27 коп. пені, 45 441 (сорок п`ять тисяч чотириста сорок одну) грн 38 коп. 3% річних, 37 404 (тридцять сім тисяч чотириста чотири) грн 51 коп. інфляційних втрат, 17 317 (сімнадцять тисяч триста сімнадцять) грн 79 коп. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Також, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру пені, у зв`язку з чим відповідне клопотання відповідача відхилив.

Рішення суду першої інстанції мотивоано тим, що:

- оскільки станом на день прийняття рішення відповідач вартість поставленого позивачем газу у повному обсязі не оплатив, враховуючи арифметичну відповідність суми боргу обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 924 026,11 грн основного боргу підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами і не спростована у встановленому порядку відповідачем;

- оскільки заявлений до стягнення розмір 3% річних, обрахований судом в межах вказаних позивачем періодів, є арифметично правильним, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість та задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 45 441,38 грн 3% річних; оскільки арифметично правильний розмір інфляційних втрат, обрахований судом в межах вказаних позивачем періодів, складає 37 489,83 грн, а суд при прийнятті рішення не може виходити за межі позовних вимог, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 37 404,51 грн інфляційних втрат, визнана судом першої інстанції обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню;

- встановлено відсутність підстав для зменшення розміру пені, у зв`язку з чим відповідне клопотання відповідача задоволенню не підлягає та обгрунтовано відхилено судом першої інстанції при ухваленні рішення в оскаржуваній відповідачем частині, з присудженням до стягнення з відповідача на користь позивача 147 647,27 грн пені;

- враховуючи доказову необґрунтованість та недоведеність наявності у сукупності всіх елементів складу правопорушення, яке тягне за собою відповідальність у вигляді відшкодування збитків, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду справи в межах доводів апеляційної скарги позивача дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 038,35 грн збитків.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухваленим у справі рішенням, Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2021 у справі № 911/51/21 в частині відмови у стягнені збитків на суму 3038, 35 грн. та прийняти нове рішення у цій частині, яким стягнути збитки в сумі 3 038,35 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні рішення в оскаржуваній частині (щодо відмови у стягненні 3 038,35 грн. збитків) порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки в оскаржуваній частині не відповідають обставинам справи.

Зокрема, скаржник вказував, що розмір збитків, завданий позивачу неналежним виконанням відповідачем п. 2.1 договору, розрахований на підставі п. 3.13 та 5.7 договору та п. 1 Розділу VI Правил, за квітень 2019 року, є обґрунтованими та документально підтвердженими, і складають 3 038,35 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Комунального підприємства Васильківтепломережа та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухваленим у справі рішенням, Комунальне підприємство Васильківтепломережа звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2021 у справі № 911/51/21 в частині відмови зменшення розміру пені на 90% та прийняти нове рішення у цій частині.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні рішення в оскаржуваній частині порушено норми процесуального права (ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України) та неправильно застосовано норми матеріального права (ст. ст. 233 Господарського кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України), рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки в частині відмови у зменшенні штрафних санкцій не відповідають обставинам справи.

Короткий зміст заперечень Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України проти доводів апеляційної скарги Комунального підприємства Васильківтепломережа

27.10.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України надійшов відзив на апеляційну скаргу Комунального підприємства Васильківтепломережа, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду з огляду на ст. ст. 2, 119, 263 Господарського процесуального кодексу України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити апеляційну скаргу Комунального підприємства Васильківтепломережа без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині без змін, як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, відповідач посилався на те, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність обумовлених законом підстав для зменшення нарахованої пені на 90%, а також недоведеність доводів відповідача у цій частині. .

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2021, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючий суддя - Станік С.Р., судді Тищенко О.В., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 відкрито апеляційне провадження у справі № 911/51/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2021, встановлено учасникам справи процесуальні строки щодо надання відзиві, заяв та клопотань, розгляд справи призначено на 04.11.2021.

Витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (складу суду) від 27.09.2021, для розгляду апеляційної скарги Комунального підприємства Васильківтепломережа сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Станіка С.Р., судді: Тищенко О.В., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 відкрито апеляційне провадження у справі № 911/51/21 за апеляційною скаргою Комунального підприємства Васильківтепломережа на рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2021 у справі № 911/51/21, об`єднано апеляційні скарги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та Комунального підприємства Васильківтепломережа на рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2021 у справі № 911/51/21, в одне апеляційне провадження, апеляційної скарги Комунального підприємства Васильківтепломережа на рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2021 у справі № 911/51/21 призначено для спільного розгляду з апеляційною скаргою Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України в судовому засіданні на 04.11.2021.

Згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 19.10.2021, суддю Північного апеляційного господарського суду Дикунську С.Я. звільнено у відставку, яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, а тому здійснити розгляд справи у визначеному складі - неможливо.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2021, у зв`язку із рішенням Вищої ради правосуддя від 19.10.2021 про звільнення судді Дикунської С.Я., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/51/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 03.11.2021, для розгляду справи № 911/51/21 за апеляційними скаргами Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та Комунального підприємства ВасильківтепломережаГосподарського суду Київської області від 05.07.2021 сформовано колегію суддів у складі: Станік С.Р. (головуючий суддя), судді: Шаптала Є.Ю., Тищенко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2021 справу № 911/51/21 за апеляційними скаргами Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та Комунального підприємства Васильківтепломережа на рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2021 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді: Шаптала Є.Ю., Тищенко О.В., призначено до розгляду в судовому засіданні справу № 911/51/21 за апеляційними скаргами Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та Комунального підприємства Васильківтепломережа на рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2021 на 30.11.2021.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 30.11.2021 з`явились представники Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та Комунального підприємства Васильківтепломережа.

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України в особі представника в судовому засіданні 30.11.2021:

- підтримав вимоги викладені у апеляційній скарзі Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні збитків на суму 3038, 35 грн. та прийняти нове рішення у цій частині, яким стягнути збитки в сумі 3 038,35 грн.;

- у задоволенні апеляційної скарги Комунального підприємство Васильківтепломережа просив відмовити з огляду на її необґрунтованість.

Комунальне підприємство Васильківтепломережа в особі представника в судовому засіданні 30.11.2021:

- підтримав вимоги викладені у апеляційній скарзі Комунального підприємства Васильківтепломережа, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови зменшення розміру пені на 90% та прийняти нове рішення у цій частині, зменшивши розмір пені на 90%;

- у задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України просив відмовити з огляду на її необґрунтованість.

Також, від Комунального підприємства Васильківтепломережа відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на рішення суду першої інстанції - не надходив, що в силу приписів ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не є перешкодою для розгляду справи за апеляційними скаргами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 05.10.2018 між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, найменування якого надалі змінено на Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, як постачальником та Комунальним підприємством Васильківтепломережа як споживачем укладено договір постачання природного газу №2575/18-КП-17 (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно пп. 1.2, 6.1 та 12.1. договору, природний газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.

Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2018 по 17.10.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

24.10.2018, 30.10.2018, 31.10.2018 між сторонами укладено додаткові угоди відповідно №№1-3, якими сторони погодили змінити, зокрема, строк дії договору, який згідно додаткової угоди №3 визначено в частині реалізації газу з 01.10.2018 по 30.11.2018 (включно).

26.11.2018 між сторонами укладено додаткову угоду №4, якою сторони погодили викласти розділи 1-12 договору у новій редакції, зокрема у пунктах 1.1., 2.1., 5.1. та 11.1. зазначено відповідно, що:

- постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору;

- постачальник передає споживачу в період з 01.10.2018 по 30.04.2019 (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 335,0 тис. куб. метрів;

- оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу;

- договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

20.03.2019, 29.03.2019 та 22.04.2019 між сторонами укладено додаткові угоди №5, 6, 7, яким сторони погодили, зокрема, змінити обсяги поставки газу та реквізити позивача.

Копії вказаних вище договору та додаткових угод до нього наявні в матеріалах справи.

В обґрунтування поданого позову АТ НАК Нафтогаз України зазначало, що власні договірні зобов`язання виконало належним чином та протягом листопада-грудня 2018 року, січня-квітня 2019 року передало відповідачу за умовами договору природний газ загальною вартістю 1 573 077,00 грн, що підтверджується підписами та відбитками печаток сторін на актах приймання-передачі природного газу:

- б/н від 30.11.2018 на суму 183 750,50 грн,

- б/н від 31.12.2018 на суму 392 904,47 грн,

- б/н від 31.01.2019 на суму 487 611,89 грн,

- б/н від 28.02.2019 на суму 287 249,99 грн,

- б/н від 31.03.2019 на суму 203 953,56 грн

- б/н від 30.04.2019 на суму 17 606,59 грн (далі - акти), копії яких містяться в матеріалах справи.

Позивач посилавяс на те, що відповідач свої обов`язки за договором в частині своєчасної та повної оплати вартості поставленого газу не виконав, сплативши 649 050,89 грн, що зараховано в погашення вартості отриманого відповідачем газу у листопаді-грудні 2018 року, та частково у січні 2019 року, тоді як грошове зобов`язання по оплаті вартості отриманого у січні 2019 року газу на суму 415 215,97 грн та отриманого у лютому-квітні 2019 року газу, загалом на суму 924 026,11 грн відповідачем залишено без виконання.

В підтвердження стану розрахунків між сторонами, судом першої інстанції досліджено наявні в матеріалах справи первинні бухгалтерські документи: відомість по операціям та сальдо з 01.10.2018 по 31.12.2019 за підписом заступника головного бухгалтера АТ НАК Нафтогаз України, а також копії виписок з банківського рахунку.

З огляду наведеного, оскільки розрахунки за отриманий згідно договору газ відповідачем не проведено у повному обсязі, позивач просив стягнути з відповідача, зокрема, 924 026,11 грн основного боргу.

Згідно викладених у відзиві на позов доводів відповідач, підтвердивши наявність у нього заборгованості в розмірі 924 026,11 грн, зазначив, що зобов`язання за договором прострочено з незначним періодом, зв`язку із чим позивач не поніс збитків.

Також відповідач зазначав, що несвоєчасна оплата коштів за використаний на потреби теплопостачання газ виникла внаслідок несвоєчасної сплати організаціями коштів за отримані послуги з теплопостачання.

До відзиву відповідачем додано копії балансів (звітів про фінансовий стан) станом на 31.12.2018, 31.12.2019 та 30.09.2020 відповідно, а також звітів про фінансові результати (звітів про сукупний дохід) за 2018-2019 роки та за 9 місяців 2020 року.

З огляду на вказані вище обставини, заявлення позивачем до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат, відповідач просив зменшити суму заявленої позивачем до стягнення пені на 90%.

Позивач заперечував проти зменшення суми заявленої до стягнення пені з огляду на те, що боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, яке не ставиться в залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб, у тому числі кінцевих споживачів. Окрім того, сторони є вільними в укладенні договору та виборі контрагента, а тому відповідач, підписавши з позивачем договір, погодився з умовами вказаного правочину, у тому числі і з обов`язком сплатити пеню у разі порушення зобов`язань; станом на 01.01.2020 торгова дебіторська заборгованість перед позивачем з боку споживачів становила 49,533 млрд грн, а станом на 31.03.2020 відповідно до консолідованого звіту позивача, розмір короткострокових позик складає 41,335 млрд грн, довгострокових 7,142 млрд грн, що свідчить про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств та нестачу коштів для здійснення поточної діяльності позивача, який є об`єктом стратегічного значення, зокрема для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювальних сезонів; несвоєчасність оплати контрагентів перешкоджає позивачу у виконанні покладених державою на нього обов`язків, погіршує його фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів; посилання відповідача на відсутність коштів не є підставою для зменшення штрафних санкцій та уникнення відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором, тоді як відповідач не обмежений у способах та шляхах виконання своїх зобов`язань.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Київської області від 05.07.2021 у справі № 911/51/21 позовні вимоги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Комунального підприємства Васильківтепломережа про стягнення 1 157 557,62 гривень задоволено частково, а саме: стягнуто з Комунального підприємства Васильківтепломережа (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Декабристів, буд. 60-А, ідентифікаційний код 31916457) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) 924 026 (дев`ятсот двадцять чотири тисячі двадцять шість) грн 11 коп. основного боргу; 147 647 (сто сорок сім тисяч шістсот сорок сім) грн 27 коп. пені, 45 441 (сорок п`ять тисяч чотириста сорок одну) грн 38 коп. 3% річних, 37 404 (тридцять сім тисяч чотириста чотири) грн 51 коп. інфляційних втрат, 17 317 (сімнадцять тисяч триста сімнадцять) грн 79 коп. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Також, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру пені, у зв`язку з чим відповідне клопотання відповідача відхилив.

Не погоджуючись з ухваленим у справі рішенням, Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2021 у справі № 911/51/21 в частині відмови у стягнені збитків на суму 3038, 35 грн. та прийняти нове рішення у цій частині, яким стягнути збитки в сумі 3 038,35 грн.

Не погоджуючись з ухваленим у справі рішенням, Комунальне підприємство Васильківтепломережа звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2021 у справі № 911/51/21 в частині відмови зменшення розміру пені на 90% та прийняти нове рішення у цій частині.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, керуючись ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, здійснює розгляд справи на оскаржуване рішенян суду першої інстанції в межах заявлених скаржниками вимог апеляційних скарг, а саме: щодо апеляційної скарги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України в межах відмови у стягнені збитків на суму 3038, 35 грн., а апеляційної скарги Комунального підприємства Васильківтепломережа - в частині відмови зменшення розміру пені на 90%.

Розглянувши доводи апеляційних скарг (а саме: апеляційної скарги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України в межах відмови у стягнені збитків на суму 3038, 35 грн., а апеляційної скарги Комунального підприємства Васильківтепломережа - в частині відмови зменшення розміру пені на 90%), перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Приписами статей ст. 173, 175 Господарського кодексу України унормовано, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 655, ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З огляду наведеного, суд дійшов висновку, що підписання відповідачем, як покупцем, актів приймання-передачі природного газу за місяці поставки - листопад-грудень 2018 року, січень-квітень 2019 року без будь-яких заперечень щодо вартості поставленого газу, свідчить про прийняття відповідачем цього газу, що породжує для останнього обов`язок по оплаті вартості газу у повному обсязі, у погоджені договором строки: відповідно до 25-го числа кожного з наступних місяців за відповідними місяцями поставки.

Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки станом на день прийняття рішення відповідач вартість поставленого позивачем газу у повному обсязі не оплатив, враховуючи арифметичну відповідність суми боргу обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 924 026,11 грн основного боргу підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами і не спростована у встановленому порядку відповідачем. У наведеній частині рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржується, і відповідно, не входить до меж апеляційного оскарження і розгляду судом апеляційної інстанції в межах заявлених учасниками апеляційних скарг.

Крім того, оскільки заявлений до стягнення розмір 3% річних, обрахований судом в межах вказаних позивачем періодів, є арифметично правильним, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість та задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 45 441,38 грн 3% річних. Водночас, оскільки арифметично правильний розмір інфляційних втрат, обрахований судом в межах вказаних позивачем періодів, складає 37 489,83 грн, а суд при прийнятті рішення не може виходити за межі позовних вимог, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 37 404,51 грн інфляційних втрат, визнана судом першої інстанції обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. У наведених частинах рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржується, і відповідно, не входить до меж апеляційного оскарження і розгляду судом апеляційної інстанції в межах заявлених учасниками апеляційних скарг.

В свою чергу, у зв`язку з неналежним виконанням грошових зобов`язань за договором в частині повної та своєчасної оплати вартості отриманого газу, позивач просив стягнути з відповідача, зокрема, 147 647,27 грн пені, нарахованої за періоди:

з 27.12.2018 по 09.01.2019 на 183 750,50 грн заборгованості за листопад 2018 року;

з 10.01.2019 по 13.01.2019 на 178 723,63 грн заборгованості за листопад 2018 року;

з 14.01.2019 по 14.01.2019 на 175 637,26 грн заборгованості за листопад 2018 року;

з 15.01.2019 по 15.01.2019 на 169 394,96 грн заборгованості за листопад 2018 року;

з 16.01.2019 по 17.01.2019 на 142 693,55 грн заборгованості за листопад 2018 року;

з 18.01.2019 по 20.01.2019 на 140 637,87 грн заборгованості за листопад 2018 року;

з 21.01.2019 по 21.01.2019 на 138 836,08 грн заборгованості за листопад 2018 року;

з 22.01.2019 по 28.01.2019 на 132 887,18 грн заборгованості за листопад 2018 року;

з 29.01.2019 по 05.02.2019 на 121 559,26 грн заборгованості за листопад 2018 року;

з 06.02.2019 по 06.02.2019 на 111 832,29 грн заборгованості за листопад 2018 року;

з 07.02.2019 по 07.02.2019 на 91 113,63 грн заборгованості за листопад 2018 року;

з 08.02.2019 по 10.02.2019 на 88 990,24 грн заборгованості за листопад 2018 року;

з 11.02.2019 по 11.02.2019 на 84 250,43 грн заборгованості за листопад 2018 року;

з 12.02.2019 по 12.02.2019 на 82 333,81 грн заборгованості за листопад 2018 року;

з 13.02.2019 по 13.02.2019 на 77 197,90 грн заборгованості за листопад 2018 року;

з 14.02.2019 по 14.02.2019 на 74 746,85 грн заборгованості за листопад 2018 року;

з 15.02.2019 по 17.02.2019 на 74 637,09 грн заборгованості за листопад 2018 року;

з 26.01.2019 по 17.02.2019 на 392 904,47 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 18.02.2019 по 19.02.2019 на 351 216,43 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 20.02.2019 по 20.02.2019 на 349 667,23 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 21.02.2019 по 24.02.2019 на 345 156,41 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 25.02.2019 по 26.02.2019 на 344 502,70 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 27.02.2019 по 27.02.2019 на 342 621,07 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 28.02.2019 по 04.03.2019 на 223 927,41 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 05.03.2019 по 05.03.2019 на 218 811,63 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 06.03.2019 по 06.03.2019 на 213 088,81 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 07.03.2019 по 10.03.2019 на 211 972,36 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 11.03.2019 по 11.03.2019 на 210 612,43 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 12.03.2019 по 12.03.2019 на 198 299,93 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 13.03.2019 по 14.03.2019 на 194 961,36 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 15.03.2019 по 18.03.2019 на 189 097,22 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 19.03.2019 по 19.03.2019 на 186 051,30 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 20.03.2019 по 20.03.2019 на 182 529,71 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 21.03.2019 по 21.03.2019 на 176 937,32 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 22.03.2019 по 24.03.2019 на 175 499,46 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 25.03.2019 по 25.03.2019 на 95 898,50 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 26.03.2019 по 28.03.2019 на 94 274,50 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 29.03.2019 по 31.03.2019 на 92 276,77 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 01.04.2019 по 01.04.2019 на 89 335,83 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 02.04.2019 по 02.04.2019 на 86 819,57 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 03.04.2019 по 04.04.2019 на 83 412,60 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 05.04.2019 по 07.04.2019 на 79 876,79 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 08.04.2019 по 08.04.2019 на 71 725,18 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 09.04.2019 по 10.04.2019 на 66 545,35 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 11.04.2019 по 11.04.2019 на 63 852,17 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 12.04.2019 по 14.04.2019 на 62 042,12 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 15.04.2019 по 15.04.2019 на 54 475,67 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 16.04.2019 по 16.04.2019 на 52 429,24 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 17.04.2019 по 17.04.2019 на 51 414,47 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 18.04.2019 по 21.04.2019 на 49 682,34 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 22.04.2019 по 24.04.2019 на 45 850,70 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 25.04.2019 по 25.04.2019 на 42 208,33 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 26.04.2019 по 01.05.2019 на 40 724,35 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 02.05.2019 по 02.05.2019 на 14 093,04 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 03.05.2019 по 07.05.2019 на 12 914,44 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 08.05.2019 по 10.05.2019 на 12 397,51 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 11.05.2019 по 12.05.2019 на 11 888,54 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 13.05.2019 по 13.05.2019 на 11 541,81 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 14.05.2019 по 14.05.2019 на 11 468,64 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 15.05.2019 по 15.05.2019 на 10 834,01 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 16.05.2019 по 19.05.2019 на 10 056,23 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 20.05.2019 по 20.05.2019 на 9 696,77 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 21.05.2019 по 21.05.2019 на 3 258,21 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 22.05.2019 по 23.05.2019 на 2 887,60 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 24.05.2019 по 27.05.2019 на 1 319,32 грн заборгованості за грудень 2018 року;

з 26.02.2019 по 27.05.2019 на 487 611,89 грн заборгованості за січень 2019 року;

з 28.05.2019 по 05.06.2019 на 487 422,05 грн заборгованості за січень 2019 року;

з 06.06.2019 по 09.06.2019 на 436 602,18 грн заборгованості за січень 2019 року;

з 10.06.2019 по 12.06.2019 на 436 548,11 грн заборгованості за січень 2019 року;

з 13.06.2019 по 03.07.2019 на 436 427,23 грн заборгованості за січень 2019 року;

з 04.07.2019 по 09.07.2019 на 434 100,78 грн заборгованості за січень 2019 року;

з 10.07.2019 по 11.07.2019 на 430 355,19 грн заборгованості за січень 2019 року;

з 12.07.2019 по 30.07.2019 на 430 176,15 грн заборгованості за січень 2019 року;

з 31.07.2019 по 08.08.2019 на 429 511,45 грн заборгованості за січень 2019 року;

з 09.08.2019 по 13.08.2019 на 427 950,81 грн заборгованості за січень 2019 року;

з 14.08.2019 по 25.08.2019 на 427 286,11 грн заборгованості за січень 2019 року;

з 26.03.2019 по 25.09.2019 на 287 249,99 грн заборгованості за лютий 2019 року;

з 26.04.2019 по 25.10.2019 на 203 953,56 грн заборгованості за березень 2019 року;

з 28.05.2019 по 27.11.2019 на 17 606,59 грн заборгованості за квітень 2019 року.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Пунктом 7.2. договору у редакції додаткової угоди №4 від 26.11.2018 визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктом 5.1., 5.6. цього договору, він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Враховуючи вказані вище договірні умови та законодавчі приписи, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача 147 647,27 грн пені, відхиливши клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90%, з чим скаржник не погоджується, і про що ним подано відповідну апеляційну скаргу.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні рішення в оскаржуваній частині порушено норми процесуального права (ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України) та неправильно застосовано норми матеріального права (ст. ст. 233 Господарського кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України), рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки в частині відмови відповідачу у зменшенні штрафних санкцій не відповідають обставинам справи.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції в частині відмови відповідачу у зменшенні штрафних санкцій пені на 90%, обґрунтованими та правомірними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Водночас, частиною 3 ст. 551 Цивільного кдексу України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Так, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Отже, питання про зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів в розумінін ст. ст. 76-79 Господарського процессуального кодеку України в підтвердження існування виняткових обставин, за наявності яких можливе зменшення розміру пені та штрафу, тоді як посилання відповідача на відсутність доказів понесення позивачем збитків не свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Надані ж відповідачем копії балансів (звітів про фінансовий стан) та звітів про фінансові результати (звітів про сукупний дохід) не свідчать про наявність виключної обставини для застосування норм закону щодо зменшення розміру неустойки, про що обгрунтовано зазначив суд першої інстанції і з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

З огляду на вказане вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру пені, у зв`язку з чим відповідне клопотання відповідача задоволенню не підлягає та обгрунтовано відхилено судом першої інстанції при ухваленні рішення в оскаржуваній відповідачем частині, з присудженням до стягнення з відповідача на користь позивача 147 647,27 грн пені.

Крім того, посилаючись на обставини споживання відповідачем у березні, квітні 2019 року газу в обсягах менших, ніж погоджено договором, позивач просив стягнути з відповідача загалом 3 038,35 грн збитків.

В обгрунтування вказаної вище вимоги позивач зазначав, що згідно додаткових угод до договору №№6, 8 від 22.03.2019 та 22.04.2019 відповідно сторонами погоджено до поставки такі обсяги газу: березень 2019 року 36,90500 тис. куб. м., квітень 2019 року 6,124 тис. куб. м., тоді як відповідачем згідно актів приймання-передачі фактично прийнято газ в менших обсягах, а саме: у березні 2019 року 27,257 тис. куб. м., у квітні 2019 року 2, 353 тис. куб. м.

З огляду на вказані обставини, посилаючись на пп. 3.13, 5.7. договору та п. 1 розділу VI Правил постачання природного газу, позивач надіслав відповідачу акти-претензії:

- №26-1389-19 від 16.05.2019 на суму 25 989,20 грн збитків;

- №26-1696-19 від 06.06.2019 на суму 9 875,92 грн збитків. Копії вказаних актів-претензій та доказів їх надіслання наявні в матеріалах справи.

Листом №539 від 07.06.2019 відповідач відхилив претензію №26-1389-19 від 16.05.2019. Копія зазначеного листа наявна в матеріалах справи.

Також, позивачем було надіслано відповідачу листи щодо перерахунків актів-претензій, згідно яких:

- по акту-претензії №26-1389-19 від 16.05.2019 необхідна до сплати відповідачем сума збитків склала 2 207,30 грн;

- по акту-претензії №26-1696-19 від 06.06.2019 необхідна до сплати відповідачем сума збитків склала 831,05 грн. Копії відповідних листів та доказів їх надіслання наявні в матеріалах справи.

В розрізі обставин виникнення у відповідача обов`язку по відшкодуванню вказаних вище сум збитків, позивач посилався на підпункт 8 пункту 6.2. та підпункт 4 пункту 6.3. договору в редакції додаткової угоди №4 від 26.11.2018, які узгоджуються з положеннями пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496.

За доводами позивача, Правилами постачання природного газу визначено як поняття збитків у сфері постачання природного газу, порядок їх розрахунку та відшкодування, так і порядок доказування розміру таких збитків, а тому незалежно від того, що загальні правила відшкодування збитків викладено в положеннях Цивільного та Господарського кодексів України, порядок відшкодування збитків, завданих суб`єктам ринку природного газу у правовідносинах між постачальниками та споживачами природного газу, імперативно регулюються Розділом VI Правил постачання природного газу, застосування яких є обов`язковим до даного виду правовідносин.

ПОзивач вказував, що збитки доведено актами приймання-передачі природного газу, з яких вбачається споживання природного газу у меншому обсязі від замовленого, а протиправна поведінка відповідача полягає у його бездіяльності стосовно виконання обов`язку самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно надавати додаткові угоди на коригування замовлених обсягів газу за договором та, як наслідок, у результаті такої бездіяльності позивачу нанесено збитки у сумі 3 038,35 грн.

В розрізі обставин бездіяльності відповідача позивач вказував, що в матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача у визначені пунктом 2.4. договору строки до позивача із вимогою про перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу у відповідні місяці.

Стосовно суми заявлених до стягнення збитків, позивачем зазначено, що відповідач у березні 2019 року фактично спожив природний газ в обсязі, меншому на 9,64800 тис. куб. м. відхилення на 26,14% ніж було узгоджено сторонами, а у квітні 2019 року фактично спожив природний газ в обсязі, меншому на 3,77100 тис. куб. м. відхилення на 61,58% ніж було узгоджено сторонами.

До того ж позивачем до матеріалів справи надано розрахунок, згідно якого:

- за підсумками березня 2019 року нараховано загалом 2 207,30189 грн збитків за період з 01.03.2019 по 31.03.2019 на вартість недовикористаного обсягу газу (9,64800 тис. куб. м. за ціною 7 482,61000 грн за тис. куб. м.) за подвійною ставкою НБУ за кожен день звітного періоду 0,098630;

- за підсумками квітня 2019 року нараховано загалом 831,04634 грн збитків за період з 01.04.2019 по 30.04.2019 на вартість недовикористаного обсягу газу (3,77100 тис. куб. м. за ціною 7 482,61000 грн за тис. куб. м.) за такими подвійними ставками НБУ за кожен день звітного періоду: 0,098630 з 01.04.2019 по 25.04.2019 та 0,095890 з 26.04.2019 по 30.04.2019.

Зі змісту письмових пояснень позивача слідує, що вказаний вище розрахунок здійснено таким чином, щоб відобразити діючу облікову ставку за кожний день, оскільки розрахунок збитків здійснюється за звітний період, а це один місяць, тоді як облікова ставка Національного банку України може змінюватись протягом місяця.

Відповідач заперечував проти вказаних вище доводів позивача та відповідно заявлених до стягнення збитків, посилаючись на те, що згідно умов договору споживач в акті приймання - передачі природного газу зазначає виключно той обсяг, який відповідає обсягам газу, які були використані споживачем в той період (періоди), коли споживач був включений до Реєстру постачальника, що підтверджується споживачем в акті приймання - передачі газу, а протягом опалювального періоду 2018-2019 років КП Васильківтепломережа було включене до Реєстру постачальника. До того ж, відповідно до умов укладених договорів він надав обсяги природного газу, виключно в періоді розрахункового періоду, коли був включений до Реєстру споживачів постачальника, з розбивкою цих обсягів природного газу за категоріями використання газу.

Здійснивши порівняльний аналіз об`єму природного газу за березень та квітень у розрізі договорів, відповідач вказував, що:

- у березні 2019 року за договором №2573/18-ТЕ-17 було заявлено 885,714 тис. куб. м. газу та фактично спожито 856,253 тис. куб. м., що складає 97%, за договором №2574/18-БО-17 заявлено 324,762 тис. куб. м. газу та фактично спожито 325,629 тис. куб. м. газу, що складає 100%, за договором №2575/18-КП-17 заявлено 36,905 тис. куб. м. газу та фактично спожито 27,257 тис. куб. м. газу, що складає 74%, що загалом складає 1247,381 тис. куб. м. заявленого газу та 1209,139 тис. куб. м. спожитого газу - 97%;

- у квітні 2019 року за договором №2573/18-ТЕ-17 було заявлено 144,94 тис. куб. м. газу та фактично спожито 164,857 тис. куб. м., що складає +13%, за договором №2574/18-БО-17 заявлено 53,076 тис. куб. м. газу та фактично спожито 38,009 тис. куб. м. газу, що складає -28% , за договором №2575/18-КП-17 заявлено 6,124 тис. куб. м. газу та фактично спожито 2,353 тис. куб. м. газу, що складає -38%, що загалом складає 204,14 тис. куб. м. заявленого газу та 205,22 тис. куб. м. спожитого газу - 100,5%.

З огляду на вказане відповідач вважає, що відхилення у співвідношенні до загального обсягу спожитого природного газу по всім категоріям споживачів перебуває у межах законодавчо визначених 5%, а тому природний газ, що надійшов у березні та квітні по одній загальній магістральній мережі, спожитий без відхилень від встановлених норм і не потребував додаткових витрат зі сторони постачальника.

Тобто, за доводами відповідача, позивач не поніс жодних додаткових витрат на постачання природного газу, натомість вимагає від відповідача відшкодування неіснуючих збитків.

Розглянувши вимогу позивача про стягнення з відповідача 3 038,35 грн збитків, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Приписами статей 224, 225 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Зазначені вище норми кореспондують з частиною першою статті 22 Цивільного кодекус України, згідно з якою збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Отже, підставою для настання господарсько-правової відповідальності, передбаченої вищевказаними нормами законодавства, є правопорушення, що включає в себе певні елементи: збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки та причинний зв`язок між ними, а також вина.

Так, протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності).

Протиправною поведінка вважається тоді, коли суб`єкт права свідомо порушує норму права. Необхідною ознакою протиправності є нормативність, тобто закріплення моделі поведінки нормою права.

Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків, а тому важливим є встановлення, що протиправна дія чи бездіяльність особи є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, тобто протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Поряд з цим саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім і невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди за наявності усіх чотирьох елементів складу правопорушення.

Збитки ж, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку, є опосередкованими та відшкодуванню не підлягають.

Згідно пункту 5 розділу І, пунктів 1-3 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, підтверджений обсяг природного газу - плановий об`єм (обсяг) природного газу, обумовлений договором постачання природного газу між споживачем та постачальником на відповідний розрахунковий період, який має бути поставлений споживачу відповідно до умов цього договору.

Розрахунковий період - газова доба та/або газовий місяць, визначені Кодексом газотранспортної системи на ринку природного газу, щодо якої (якого) між споживачем та його постачальником визначаються певні обсяги відбору/споживання природного газу та здійснюються відповідні розрахунки.

Відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках, зокрема якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

У договорі постачання між постачальником та споживачем, що не є побутовим, може встановлюватись допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, в межах якої не здійснюються заходи, визначені пунктом 1 цього розділу.

За результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія, який оформлюється з урахуванням таких вимог, зокрема форма акта-претензії є довільною.

Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування.

У випадку нереагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, згідно пунктів 3.13, 3.13.1, 5.7. договору, в редакції додаткової угоди №4 від 26.11.2018, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1. цього договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному п. 5.7. цього договору.

При цьому, розмір збитків визначається наступним чином, зокрема: якщо фактично спожитий об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітній (розрахунковий) період.

Відшкодування постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 договору, здійснюється наступним чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9 Договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 Договору, розраховує збитки відповідно до підпунктів 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 договору;

- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

У разі, якщо протягом зазначеного періоду споживач не відшкодував (не повністю відшкодував) постачальнику збитки, споживач несе відповідальність перед постачальником на загальних умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України.

Водночас згідно пп. 2.2., 2.4., підп. 4, 8 п. 6.2. договору в редакції додаткової угоди №4 від 26.11.2018, сторони погоди відповідно, що:

- споживач самостійно визначає обсяги, визначені у п. 2.1.цього договору, і несе відповідальність за правильність їх визначення;

- перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися за ініціативою споживача шляхом підписання додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду (в даному випадку й надалі по тексту договору - газовий місяць в значенні Кодексу ГТС). Для цього споживач зобов`язаний надати постачальнику не пізніше ніж за три робочих дні до кінця місяця постачання газу два екземпляри належним чином оформленої додаткової угоди;

- споживач зобов`язаний: самостійно контролювати власне використання природного газу за цим договором і не допускати відхилення фактичних обсягів використання газу більше ніж на 5% від замовлених без їх коригування шляхом підписання додаткової угоди; відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до п. 3.13. цього договору.

Згідно додаткових угод до договору №№6, 8 від 22.03.2019 та 22.04.2019 відповідно сторонами погоджено до поставки такі обсяги газу: березень 2019 року 36,905 тис. куб. м., квітень 2019 року 6,124 тис. куб. м.

Як слідує зі змісту наявних в матеріалах справи актів приймання-передачі природного газу, і що вірно встановлено судом першої інстанції з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, відповідачем прийнято природний газ у таких обсягах: у березні 2019 року 27,257 тис. куб. м., у квітні 2019 року 2,353 тис. куб. м., тобто відповідачем за відповідні розрахункові періоди використано природний газ у обсягах, що є меншими від підтверджених обсягів природного газу, а вказані відхилення складають:

- у березні 2019 року 9, 648 тис. куб. м., тобто на 26,14% від підтверджених обсягів;

- у квітні 2019 року 3,771 тис. куб. м., тобто на 61,58% від підтверджених обсягів.

Водночас, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України в підтвердження факту повідомлення відповідачем позивача у встановленому договором порядку про необхідність коригування та перегляду замовлених обсягів газу.

З огляду на вказане вище, суд апеляційної інстанції також дійшов висновку про обгрунтованість доводів позивача про порушення відповідачем умов договору та споживання у розрахункових періодах природного газу в обсягах, що більше ніж на 5% відрізняються від підтвердженого обсягу газу на відповідні періоди, що відповідно свідчить про наявність протиправної поведінки відповідача.

Посилання відповідача на включення його до Реєстру споживачів та зазначення у актах приймання-передачі газу виключно того обсягу, який був використаний, коли відповідач був включений до зазначеного реєстру, - судом першої інстанції обгрунтовано відхилені, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції з огляду на те, що включення відповідача до відповідного реєстру, як і передбачений договором порядок зазначення у актах обсягів використаного газу, не звільняють відповідача від обов`язку контролювати власне використання природного газу у тих обсягах, що ним було самостійно визначено та погоджено з позивачем у договорі.

Проведений відповідачем порівняльний аналіз обсягів споживання газу та зроблені на його підставі висновки, - не спростовують доводів позивача про наявність заявленого до стягнення розміру збитків, оскільки розрахунковий період обчислюється місяцем в межах певного договору, тоді як до вказаного аналізу відповідачем включено обсяги споживання газу за іншими договорами, які не мають відношення до предмету спору у даній справі.

Поряд з тим, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про ет, що пославшись на умови договору та пункт 1 пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу та умови договору і здійснивши розрахунок збитків виходячи з вартості недовикористаних обсягів газу та подвійної облікової ставки НБУ у спірний період, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставин понесення ним збитків (реальних чи упущеної вигоди) та наявності причинно-наслідкового зв`язку між цими збитками та недовикористанням відповідачем у березні, квітні 2019 року погоджених обсягів природного газу.

Крім того, судом першої інстанції обгрунтовано зазначено, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, що:

- закріплення Правилами постачання природного газу та умовами договору права постачальника вимагати від споживача відшкодування збитків за недовикористання замовленого об`єму природного газу не звільняє позивача від тягаря доказування понесених збитків, передбаченого Цивільним і Господарським кодексами України;

- підпункт 1 пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу передбачає відповідні право постачальника та можливість відшкодування збитків споживачем, попри те наявність такого права не вказує на автоматичне і безумовне стягнення суми збитків;

- підпункт 1 пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу передбачено лише максимально допустимий до стягнення розмір збитків - не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період, що не є тотожним поняттю збитків в цілому як таких, що виражені у зроблених особою витратах, у втраті або пошкодженні майна особи, у втраті доходів, які особа повинна була отримати.

Отже, позивачем доказово в розумінні приписів ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України не підтверджено та не вказано, у чому полягають відповідні збитки у його витратах, у втраті майна чи у втраті доходів, які позивач повинен був отримати, та відповідного прямого зв`язку між такими витратами/втратами та недовикористанням відповідачем обсягів газу.

Крім того здійснений позивачем розрахунок збитків у формі нарахування подвійної облікової ставки НБУ на вартість недовикористаного обсягу газу за кожний день протягом місяця, що є розрахунковим періодом, - не відповідає передбаченому підпунктом 1 пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу алгоритму визначення максимально допустимого до стягнення розміру збитків, який визначається як одноразовий добуток показника подвійної облікової ставки Національного банку України та вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

Враховуючи вказане вище, доводи позивача щодо понесення ним збитків у заявленому до стягнення розмірі та наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та відповідними збитками є доказово необґрунтованими.

За таких обставин, враховуючи доказову необґрунтованість та недоведеність наявності у сукупності всіх елементів складу правопорушення, яке тягне за собою відповідальність у вигляді відшкодування збитків, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду справи в межах доводів апеляційної скарги позивача дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 038,35 грн збитків.

Таким чином, за наслідками апеляційного розгляду справи в межах доводів апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційних скарг не спростовують вищенаведених висновків як суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні, так і суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду справи.

Отже, усі доводи, посилання та обгрунтування учасників справи судом апеляційної інстанції враховані при вирішенні спору, проте, є такими, що не спростовують висновків суду апеляційної інстанції у даній постанові щодо спірних правовідносин учасників справи, з урахуванням меж апеляційного оскарження, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та ухвалено обґрунтоване рішення у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, яким відмовлено у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 038,35 грн збитків та в частині відмови зменшення розміру пені на 90% - відмовлено, з висновками якого погоджується і суд апеляційної інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені скаржниками в апеляційних скаргах не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, з урахуванням меж апеляційного оскарження.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржників викладені в апеляційних скаргах на оскаржуване рішення (а саме: апеляційної скарги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України в межах відмови у стягнені збитків на суму 3038, 35 грн., а апеляційної скарги Комунального підприємства Васильківтепломережа - в частині відмови зменшення розміру пені на 90%), не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні у оскаржуваних скаржниками частинах, оскаржуване рішення у оскаржуваних скаржниками частинах ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2021 у справі № 911/51/21 в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення 3 038,35 грн. збитків та в частині відмови у зменшенні на 90% нарахованої пені в сумі 147 647,27 грн., за наведених скаржниками доводів апеляційних скарг.

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по за подання апеляційних скарг покладаються Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та Комунальне підприємство Васильківтепломережа, відповідно.

.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2021 у справі № 911/51/21 в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення 3 038,35 грн. збитків - залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Комунального підприємства Васильківтепломережа на рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2021 у справі № 911/51/21 в частині відмови у зменшенні на 90% нарахованої пені в сумі 147 647,27 грн. залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2021 у справі № 911/51/21 в оскаржуваних частинах відмови у задоволенні вимоги про стягнення 3 038,35 грн. збитків та відмови у зменшенні на 90% нарахованої пені в сумі 147 647,27 грн. - залишити без змін.

4. Судовий збір за подачу апеляційних скарг залишити за Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та Комунальним підприємством Васильківтепломережа, відповідно.

5. Матеріали справи № 911/51/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано: 20.12.2021.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді О.В. Тищенко

Є.Ю. Шаптала