ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" грудня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1873/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Шаратова Ю.А.

при секретарі судового засідання Кастровій М.С.

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТКА Логістик" (65123, м. Одеса, вул. Семена Палія, 77, корп. 2, оф. 9, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехцентр ЛТД" (65098, м. Одеса, вул. Новікова, буд. 3, )

про стягнення 133 272,00 грн.

Представники:

Від позивача - Бойко Н.І. (ордер від 26.11.2021 серія ОД № 1059327);

Від відповідача - Козак А.В. (ордер від 29.07.2021 серія ОД № 657628).

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТКА Логістик" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехцентр ЛТД" (далі - Відповідач) про стягнення 133 272,00 грн.

Ухвалою суду від 05.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 29.07.2021.

Протокольною ухвалою від 29.07.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 13.09.2021.

Протокольною ухвалою від 13.09.2021 відкладено підготовче засідання на 27.09.2021.

Протокольною ухвалою від 27.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.10.2021.

Судове засідання призначене протокольною ухвалою від 27.09.2021 на 18.10.2021 не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Шаратова Ю.А. на самоізоляції, про що складено відповідну довідку.

Ухвалою суду від 02.11.2021 призначено судове засідання на 12.11.2021.

Протокольною ухвалою від 12.11.2021 відкладено розгляд справи на 01.12.2021.

Протокольною ухвалою від 01.12.2021 оголошено перерву до 22.12.2021.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд задовольнити позов.

Позовні вимоги із посиланням на статті 526, 626, 629, 1212 Цивільного кодексу України, статтю 193 Господарського кодексу України, обґрунтуванні неналежним виконанням Відповідачем умов Договору "Про технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу" від 18.12.2019 № 201912-01 щодо надання послуг з технічного ремонту та обслуговування транспортних засобів, належних ТОВ "ТКА Логістик" в наслідок чого у ТОВ "Спецтехцентр ЛТД" виник обов`язок із повернення безпідставно отриманих коштів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Представник Відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

09.07.2021 на адресу суду надійшов Відзив на позовну заяву від 08.07.2021 (вх. № 18463/21) в якому Відповідач просив суд відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ТКА Логістик» у задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтехцентр ЛТД» в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що у разі відсутності актів виконаних робіт, Позивач мав право звернутись до ТОВ «Спецтехцентр ЛТД» з вимогою або зауваженнями щодо їх відсутності та не оплачувати виставлені рахунки, але не звертався, поряд з цим оплата даних послуг лише підтверджує факт їх отримання та відсутність будь-яких претензій з боку замовника та до того ж через тривалий час з моменту прийняття транспортного засобу.

Крім того, Відповідач зазначає, що майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені в частині другій статті 11 Цивільного кодексу.

01.09.2021 на адресу суду надійшли Письмові пояснення щодо відзиву ТОВ «Спецтехніка ЛТД» на позовну заяву (вх. № 23013/21).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представників Позивача та Відповідача, суд

в с т а н о в и в :

18.12.2019 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір про технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу № 201912-01 (далі - Договір від 18.12.2019).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.3 Договору від 18.12.2019 виконавець (Відповідач) бере на себе зобов`язання надати замовнику (Позивачу) послуги з технічного обслуговування та/або ремонту автомобільного транспортного засобу чи його складових частин, у тому числі з використанням матеріалів (запасних частин) як замовника, так і спеціально замовлених виконавцем. Замовник бере на себе зобов`язання прийняти й оплатити ці послуги, а також вартість використаних матеріалів (запасних частин) виконавця в розмірі, строки та в порядку, що передбачені умовами цього договору. Перелік робіт з технічного обслуговування та/або ремонту, а також перелік матеріалів, що використовуються, вказуються в акті виконаних робіт.

Згідно із пунктом 2.1 Договору від 18.12.2019 оплата послуг і матеріалів (запасних частин) здійснюється замовником шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Пунктами 4.6, 4.7, 4.8 Договору від 18.12.2019 передбачено, що послуги, передбачені розділом 1 цього договору, вважаються наданими з моменту приймання транспортного засобу, його складових після надання послуг з технічного обслуговування та ремонту. Після виконання технічного обслуговування та/або ремонту виконавець надає замовнику Акт виконаних робіт транспортного засобу, його складових після надання послуг з технічного обслуговування та ремонту. Протягом 2 робочих днів з дня отримання Акта виконаних робіт, замовник зобов`язаний підписати.

Частинами першою, другою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із частиною другою статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Судом встановлено, що Позивачем перераховано Відповідачу попередню оплату в загальному розмірі 133 275,00 грн., що підтверджується платіжними дорученням, а саме:

7 740,00 грн. - від 21.10.2020 № 685;

44 020,00 грн. - від 30.10.2020 № 712;

16 700,00 грн. - від 30.10.2020 № 713;

1 620,00 грн. - від 30.10.2020 № 714;

40 620,00 грн. - від 30.10.2020 № 715;

5 000,00 грн. - від 01.12.2020 № 813;

1 959,00 грн. - від 01.12.2020 № 814;

9 800,00 грн. - від 01.12.2020 № 815;

5 816,00 грн. - від 01.12.2020 № 816.

Докази виконання Відповідачем робот за Договором від 18.12.2019 та докази направлення Позивачу Актів виконаних робіт в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини дев`ятої статті 80 Господарського процесуального кодексу України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Суд відповідно до частини дев`ятої статті 80 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на відсутність доказів надсилання Позивачу, не бере до уваги докази надані Відповідачем до Клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх. 26843/21 від 11.10.2021), а саме:

- квитанція № від 29.10.2020 про реєстрацію податкової накладної до акту № 313 від 21.10.2020;

- акт виконаних робіт № 313 від 21.10.2020;

- квитанція № від 02.11.2020 про реєстрацію податкової накладної до акту № 320 від 27.10.2020;

- акт виконаних робіт № 320 від 27.10.2020;

- квитанція № від 02.11.2020 про реєстрацію податкової накладної до акту № 321 від 27.10.2020;

- акт виконаних робіт № 321 від 27.10.2020;

- квитанція № від 13.11.2020 про реєстрацію податкової накладної до акту № 322 від 28.10.2020;

- акт виконаних робіт № 322 від 28.10.2020;

- квитанція № від 02.12.2020 про реєстрацію податкової накладної до видаткової накладної № 349 від 30.11.2020;

- видаткова накладна № 349 від 30.11.2020;

- квитанція № від 02.12.2020 про реєстрацію податкової накладної до акту № 352 від 30.11.2020;

- акт виконаних робіт № 352 від 30.11.2020;

- квитанція № від 22.12.2020 про реєстрацію податкової накладної до акту № 356 від 01.12.2020;

- акт виконаних робіт № 356 від 01.12.2020;

- квитанція № від 22.12.2020 про реєстрацію податкової накладної до акту № 357 від 01.12.2020;

- акт виконаних робіт № 357 від 01 12.2020.

Окрім того, слід зазначити про те, що наведені Акти виконаних робіт не підписані жодною із сторін.

Суд враховує висновки Верховного Суду викладений у пунктах 147, 148, 149, 150, 151, 152, 153 постанови від 18.06.2021 № 927/491/19, згідно із якими, загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Системний аналіз положень статей 11, 177, 202, 1212 Цивільного кодексу України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Таким чином, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 № 6-100цс15, постановах Верховного Суду України від 25.02.2015 № 3-11гс15 та від 24.09.2014 № 6-122цс14.

Суд також враховує висновок Великої Палати Верховного Суду викладений пункті 86 постанови від 04.12.2019 № 917/1739/17, згідно із яким, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

З огляду на наведене, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, суд визначає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню не норми статей 1212, 1213 Цивільного кодексу України, що регулюють зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, а норми, які регулюють договірні відносини, зокрема, з надання послуг.

Відповідно до частин першої, другої статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Частиною першою статті 8 Цивільного кодексу України передбачено, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Позаяк Главою 63 Цивільного кодексу України не врегульовано особливостей повернення виконавцем замовнику попередньої оплати в разі невиконання виконавцем своїх зобов`язань за договором про надання послуг та правового механізму її повернення, можливим є застосування частини другої статті 693 Цивільного кодексу України за аналогією закону до правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем.

Аналогічні висновки щодо застосування вказаних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 26.03.2018 у справі № 910/1030/17.

Відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З огляду на те, що у матеріалах справи відсутні докази того, що Відповідач приступив до надання послуг за Договором про технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу від 18.12.2019 № 201912-01, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення Позивачу суми попередньої оплати.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі позовні вимоги про стягнення з Відповідача суми в розмірі 133 272,00 грн.

При розподілі господарських витрат суд виходить з положень частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись пунктом 6 частини першої статті 3, частиною першою статті 8, частиною першою статті 11, частиною першою статті 509, статтями 525, 526, частиною першою статті 530, частиною першою статті 610, статтею 629, частиною другою статті 693, частиною другою статті 901, частиною першою, другою статті 903 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України, статтями 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехцентр ЛТД" (65098, м. Одеса, вул. Новікова, буд. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТКА Логістик" (65123, м. Одеса, вул. Семена Палія, 77, корп. 2, оф. 9, ) 133 272,00 грн. (сто тридцять три тисячі двісті сімдесят дві гривні 00 коп.) та витрати на сплату судового збору в розмірі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят дві гривні 00 коп.).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги в строк встановлений частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 04 січня 2022 р.

Суддя Ю.А. Шаратов