ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року Справа № 903/828/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Мельник О.В. , суддя Петухов М.Г.

секретар судового засідання Шилан О.С.

за участю представників сторін:

прокурора - Гарбачука В.А.

позивача - адв. Багірова Р.А.

відповідача - не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Заступника керівника Волинської обласної прокуратури

на рішення Господарського суду Волинської області від 16.03.2021 р., ухвалене у м. Луцьку, повний текст складено 24.03.2021 р. (суддя Костюк С.В.)

у справі № 903/828/20

за позовом Сільськогосподарського приватного підприємства "Дружба"

до Торчинської селищної ради

про визнання недійсним та скасування рішення, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Господарського суду Волинської області від 16.03.2021 р. у справі № 903/828/20 задоволено позов Сільськогосподарського приватного підприємства "Дружба". Визнано недійсним та скасовано рішення Воютинської сільської ради Луцького району Волинської області "Про продовження дії договорів оренди земельних ділянок з СГПП "Дружба" № 37/4 від 17 грудня 2019 року в частині відмови у продовженні на наступний термін дії договорів оренди, укладених між СГПП "Дружба" та Воютинською сільською радою на земельну ділянку із кадастровим номером :04:000:0135. Визнано укладеною додаткову угоду № 02 до договору оренди землі від 25 грудня 2009 року, зареєстровану в Луцькому районному відділі Волинської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" при Державному комітеті України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель 02.11.2010 р. вчинено запис № 15, у редакції викладені в резолютивній частині рішення.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, заступник керівника Волинської обласної прокуратури звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 16.03.2021 р. у справі № 903/828/20 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Луцька місцева прокуратура 08.12.2020 р. вступила у вказану справу для захисту інтересів держави на стороні відповідача Воютинської сільської ради.

В апеляційній скарзі прокурор доводить, що Господарський суд Волинської області дійшов невірних висновків про порушення Воютинською сільською радою вимог ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Вважає помилковим висновок суду, що відповідач безпідставно позбавив позивача права на поновлення договору оренди землі шляхом укладення додаткової угоди до договору на той самий строк і на тих самих умовах. Звертає увагу, що у даному випадку орендарем запропоновано орендодавцю змінити термін дії договору оренди землі, збільшивши його з 10 років до 25 років, що свідчить про намір укладення договору оренди на новий строк, а не його поновлення, з чим Воютинська сільська рада не погодилась, тому згідно зі ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 22.09.2020 р. № 313/350/16-ц та доводить, що поновлення договору оренди з підстав, передбачених ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» можливе виключно на тих самих умовах і на той самий строк.

Що стосується факту опублікування рішення Воютинської сільської ради від 17.12.2019 р. № 37/4 «Про продовження дії договорів оренди земельних ділянок з СГПП «Дружба» звертає увагу суду, що приписи ст. 14 Закону України «Про засади державної регуляторної політики» та ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» надають регуляторному органу право самостійно обирати спосіб оприлюднення інформації про здійснення регуляторної діяльності.

Зазначає, що відповідно до п. 2.5.3, п.6.1 Положення «Про порядок здійснення Воютинською сільською радою Луцького району Волинської області державної регуляторної політики», затвердженого рішенням Воютинської сільської ради від 04.12.2015 р. № 3/12, повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта, проект регуляторного акта оприлюднюється в порядку та строки, встановлені ст. ст.9, 13 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» шляхом розміщення на офіційному стенді сільської ради (за відсутності інших можливостей оприлюднення).

Доводить, що ст. 12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики» визначає основний спосіб оприлюднення актів, тоді як ст. 14 вказаного Закону передбачає й інші способи інформування про здійснення регуляторної діяльності, а тому Воютинська сільська рада опублікувала рішення від 17.12.2019 р. №37/4 у передбаченому законом порядку - на інформаційному стенді. Тому прокурор заперечує факт недотримання Воютинською сільською радою вимог законодавства при прийнятті рішення від 17.12.2019 р. № 37/4 «Про продовження дії договорів оренди земельних ділянок з СГПП «Дружба».

Також звертає увагу, що підготовче засідання Господарським судом Волинської області проведено 25.01.2021 р. і при цьому не вирішено питання про заміну неналежного відповідача, та у подальшому 16.03.2021 р. прийнято рішення про визнання укладеної додаткової угоди № 02 до договору оренди землі із Воютинською сільською радою, повноваження якої закінчились та перейшли до іншого суб`єкта Торчинської селищної ради.

Прокурор доводить, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Вважає безпідставним зазначене судом першої інстанції у рішенні про необґрунтованість вступу прокурора у розгляд даної справи без дотримання вимог абз.3 ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Просить врахувати викладене та скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 16.03.2021 р. у справі № 903/828/20, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 р. апеляційну скаргу заступника керівника Волинської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Волинської області від 16.03.2021 р. у справі № 903/828/20 залишено без руху. Надано скаржнику 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме вказати чи подається апеляційна скарга особою, яка не брала участі у справі та суд вирішив питання про її права, чи дана скарга подається в порядку пункту 3 частини шостої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»; вказати підстави для здійснення представництва інтересів держави в суді, обґрунтувати в чому полягає порушення інтересів держави та необхідність їх захисту, обґрунтувати наявність виключного випадку для представництва прокурором інтересів держави в особі відповідача Воютинської сільської ради.

13 травня 2021 року від Заступника керівника Волинської обласної прокуратури надійшов лист на виконання вимог ухвали від 26 квітня 2020 року, де прокурор зазначив про його звернення з апеляційною скаргою в порядку частини 6 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та надав суду лист Волинської обласної прокуратури від 07 травня 2021 року №"15-987вих-21 адресований Торчинській об`єднаній територіальній громаді та Воютинській сільській раді /а.с.208-209 у т.1/ та лист Торчинської селищної ради від 11 травня 2021 року /а.с.211 у т.1/.

Позивач СПП «Дружба» у відзиві на апеляційну скаргу доводив, що провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.2 ч.1 ст. 264 ГПК України, оскільки прокурор звернувся до суду з апеляційною скаргою 13.04.2021 р. без доказів про підстави представництва.

Посилається на ст.23 Закону України «Про прокуратуру», постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 р. по справі № 912/2385/18 і доводить, що прокуратурою при поданні первинної апеляційної скарги порушено вимоги ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та як наслідок і ч.4 ст.53 ГПК України.

Доводить, що лист Волинської обласної прокуратури від 07 травня 2021 року № 15-987вих-21, адресований Торчинській об`єднаній територіальній громаді та Воютинській сільській раді, та лист Торчинської селищної ради від 11 травня 2021 року не спростовують порушення вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо попереднього повідомлення органу, якого прокурор бажає представляти про намір звернутись до суду.

Позивач доводить, що повідомлення відповідачу та Торчинській об`єднаній територіальній громаді про намір звернутись до суду із апеляційною скаргою прокурором було надіслано 07.05.2021 р., тобто - після подання апеляційної скарги 13.04.2021 р. З посиланням на ч.3 ст.174 ГПК України, ч.2 ст.260 ГПК України зазначає, що та обставина, що прокурором було подано апеляційну скаргу у новій редакції 11.05.2021 р. не спростовує порушення вимог ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", оскільки апеляційна скарга прокурора після усунення недоліків вважається поданою у день її первинного подання 13.04.2021 р., а не 11.05.2021 р., тоді як листи відповідачу та Торчинській об`єднаній територіальній громаді надіслано 07.05.2021 р.

Звертає увагу суду, що прокурором не було надано жодного доказу, що його звернення було отримано Воютинською сільською радою, що знову таки свідчить про порушення вимог ч.4 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», тоді як в апеляційній скарзі прокурор зазначає, що з відповідей від 11.05.2021 р., що надійшли від Воютинської сільської ради та Торчинської ОТГ, вбачається, що вони не мають намір звертатись до суду із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції.

Також, на переконання позивача, його позов подано швидше на захист інтересів територіальної громади, аніж на їх порушення, тому що у випадку поновлення дії договору оренди відповідна місцева громада отримає вигоду від такого користування у вигляді орендної плати та земельного податку.

Вважає посилання прокурора на наявність численних звернень жителів сільської ради з питань їх конституційного права на отримання земельних ділянок надуманим, оскільки жодного доказу цього до апеляційної скарги додано не було.

Доводить таким чином, що необґрунтованими є доводи щодо порушення «інтересів держави» та необхідності їх захисту прокурором.

Пояснює також, що права та обов`язки, які належали Воютинській сільській раді, Торчинська селищна рада набула у грудні місяці 2020 року, тоді як позов у даній справі був поданий до суду на початку листопада місяця 2020 року, тобто - до моменту, коли до Торчинської селищної ради перейшли права та обов`язки Воютинської сільської ради, тому доводи прокурора, що позов було подано до неналежного відповідача є необґрунтованими.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2021 р. закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Волинської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Волинської області від 16.03.2021 р. у справі № 903/828/20 з мотивів відсутності підстав для представництва в аспекті положень ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», ст.53 ГПК України.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 20 вересня 2021 року касаційну скаргу заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2021 задоволено. Ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2021 у справі № 903/828/20 скасовано, справу передано до Північно-західного апеляційного господарського суду для продовження розгляду.

У постанові Верховного Суду зазначено, що при розгляді справи в суді першої інстанції Воютинська сільська рада свого представника для участі у судових засіданнях не направила, будь-якої позиції суду не довела, що свідчить про бездіяльність компетентного органу при виконанні функцій державного контролю щодо судового захисту інтересів держави, про порушення яких було відомо.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає передчасним висновок суду апеляційної інстанції про те, що прокурором у цій справі не доведено наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Воютинської сільської ради, враховуючи те, що у цьому випадку суд зобов`язаний був дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави як внаслідок прийняття Воютинською сільською радою Луцького району Волинської області рішення «Про продовження дії договорів оренди земельних ділянок з СГПП «Дружба» від 17.12.2019 р. № 37/4 в частині відмови у продовженні на наступний термін дії договору оренди, так і внаслідок винесення господарським судом рішення від 16.03.2021 р.

Вказано, що апеляційному суду слід врахувати наведене, належним чином встановити наявність або відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі відповідача.

Під час нового розгляду справи Північно-західним апеляційним господарським судом відповідно до ухвали від 18.11.2021 р. замінено Воютинську сільську раду її правонаступником - Торчинською селищною радою.

18.11.2021 р. Торчинська селищна рада подала до суду заяву, у якій просить справу розглядати без участі її представника. Вказує, що спір не порушує інтересів Торчинської селищної ради та, на думку відповідача, не порушує інтересів держави. Вважає, що продовження орендних відносин з позивачем принесе місцевій громаді користь у вигляді надходження до місцевого бюджету податків та орендної плати. Повідомляє, що на даний час спірна земельна ділянка не була передана Воютинською сільською радою до Торчинської селищної ради.

30.11.2021 р. Торчинська селищна рада подала до суду заяву, у якій просить справу розглядати без її участі. Повідомляє, що самостійно заходів до оскарження рішення не вживала, разом з тим - підтримує позицію прокурора у даній справі.

В судовому засіданні 07.12.2021 р. оголошувалась перерва до 08.12.2021 р.

Прокурор в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги. Представник Сільськогосподарського приватного підприємства "Дружба" проти доводів апеляційної скарги заперечив.

Торчинська селищна рада не забезпечила явку представників в судове засідання, просить розглядати справу без участі представника відповідача та надала суду письмові пояснення стосовно спірних правовідносин /а.с. 132, 148 у т.2/.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка учасників справи, повідомлених в установленому порядку про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Визначальним з урахуванням наведених норм є можливість розгляду справи в даному судовому засіданні, а не явка в судове засідання представника сторін.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, враховуючи клопотання про розгляд справи без участі представника Торчинської селищної ради, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення прокурора та представника позивача, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як зазначено вище, відповідно до постанови Верховного Суду від 20 вересня 2021 року касаційну скаргу заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2021 р. задоволено. Ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2021 р. у даній справі скасовано, справу передано до Північно-західного апеляційного господарського суду для продовження розгляду. У постанові Верховного Суду зазначено, що судом апеляційної інстанції належним чином не досліджено те, чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави у цій справі, а тому апеляційному суду слід врахувати наведене, належним чином встановити наявність або відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі відповідача.

Частиною 1 ст. 316 ГПК України передбачено, що вказівки, які містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Отже, відповідно до ч.3 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч.4 ст.11 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15 січня 2009 року, заява 42454/02, п.35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Відповідно до норм ст..23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

07.12.2020 р. Луцька місцева прокуратура подала суду заяву про вступ у справу на підставі п.2 ч. 6 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» на стадії підготовчого провадження, враховуючи неналежний захист інтересів держави (територіальної громади) в суді Воютинською сільською радою.

Обґрунтовуючи підстави для вступу в справу прокурор у заяві про вступ зазначив, що представництво інтересів держави обумовлено тим, що спір стосується питання законності користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення загальною площею 86 га, що зачіпає інтереси держави (територіальної громади) у земельній сфері, тоді як сільською радою не подано відзиву на позовну заяву (про що надано інформацію Воютинською сільською радою від 19.11.2020 р. № 473/1.9.1. на запит місцевої прокуратури від 18.11.2020 р. № 33-807 вих-20), також не подавались заперечення на заяву про забезпечення позову та будь які інші процесуальні документи, що свідчать на неналежний захист інтересів держави та територіальної громад.

Обставини бездіяльності Воютинської сільської ради підтверджені матеріалами справи як під час розгляду справи в суді першої інстанції так і при апеляційному перегляді: відповідачем не було надано відзиву на позов, не забезпечена участь представника в жодному судовому засіданні, не подавались будь-які заяви чи клопотання, як і не подавалась апеляційна скарга на рішення суду чи відзив на апеляційну скаргу. При цьому відповідач не оскаржував наявність підстав для представництва Луцькою місцевою прокуратурою інтересів Воютинської сільської ради у даній справі.

Отже, наявність підстав для представництва обґрунтована прокурором у суді. Прокурор вступив у справу для здійснення представництва в суді законних інтересів держави у сфері земельних правовідносин та територіальної громади, оскільки захист цих інтересів не здійснює орган місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. При цьому ухвалення судом процесуального рішення щодо такого вступу норми Господарського процесуального кодексу не передбачають.

Відповідно до ч.1 ст.254 ГПК України учасник справи має право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Відповідно до норм ч.3 ст.24 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) право подання апеляційної скарги на судове рішення в господарській справі надається прокурору, який брав участь у судовому розгляді, а також незалежно від участі у розгляді справи прокурору вищого рівня, зокрема, керівнику обласної прокуратури, заступникам керівників обласних прокуратур.

Оскільки з апеляційною скаргою звернувся заступник керівника Волинської обласної прокуратури, вимоги ч.3 ст.24 Закону України «Про прокуратуру» дотримані.

Торчинська селищна рада листами від 11 травня 2021 року /а.с.210-211 у т.1/ повідомила, що Торчинською селищною радою та Воютинською сільською радою апеляційні скарги не подавались. При цьому звертається увага, що Торчинська селищна рада не була учасником справи у суді першої інстанції та не заперечувала проти такого звернення прокурора, і після заміни Воютинської сільської ради на правонаступника Торчинську селищну раду ухвалою від 18 листопада 2021 року остання у листі від 30.11.2021 р. № 1108/1.11.2/21 підтримала позицію прокурора у даній справі.

Отже, прокурор звернувся з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Волинської області від 16.03.2021 р. у даній справі відповідно до ст.ст. 53, 254 ГПК України, враховуючи, що захист інтересів територіальної громади не здійснювала Воютинська сільська рада.

По суті спору у даній справі колегія суддів встановила наступне.

25 грудня 2009 року орендодавцем Воютинською сільською радою Луцького району Волинської області та орендарем Сільськогосподарським приватним підприємством Дружба був укладений договір оренди землі, відповідно до п.п. 1, 2 якого (з урахуванням додаткової угоди № 01 від 30.09.2015 р.) орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 86,4048 га в тому числі: землі природоохоронного призначення 66,4189 га, землі державного резерву 19,9859 га, з них сіножаті 66,4189 га, рілля 19,9859 га, яка розташована на території Воютинської сільської ради Луцького району Волинської області за межами населеного пункту. Кадастровий номер земельної ділянки: :04:000:0135 /а.с.11-12 у т.1/. Інформацією з Державного земельного кадастру про право власності на речові права підтверджене право власності на земельну ділянку площею 82,0644 га кадастровий номер :04:000:0135 за Воютинською сільською радою /а.с.17 у т.1/.

Пунктом 8 договору оренди землі від 25.12.2009 р. визначено, що договір укладений на 5 років і після закінчення цього строку орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Умовами п. 20 договору визначено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації цього договору за актом приймання передачі. Акт приймання-передачі земельної ділянки підписаний сторонами 25.12.2009 р. /а.с.13 у т.1/.

У пункті 41 договору визначено, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір підписаний сторонами та зареєстрований в Луцькому районному відділі Волинської регіональної філії державного підприємства Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель внесено запис - 02.11.2010 р. за № 15.

Умовами додаткової угоди № 1 від 30.09.2015 р. до договору оренди землі від 25.12.2009 р. сторони внесли зміни, зокрема, виклали перше речення п.8 у такій редакції : «Договір укладений строком на 10 років».

Враховуючи дату реєстрації договору 02.11.2010 р. та строк його продовження згідно з додатковою угодою, договір оренди діяв до 02.11.2020 р.

21.11.2019 р. листом № 139 позивач повідомив відповідача про намір продовжити дію договорів оренди, в тому числі спірної земельної ділянки, на наступний термін, а саме на 15 років (до 25.12.2034 р.), та надав проект додаткової угоди до договору оренди землі /а.с.18-19 у т.1/. За змістом листа СГПП «Дружба» звертає увагу на переважне право на поновлення діі договорів на новий строк.

Воютинська сільська рада листом № 515/1.9.1. від 18.12.2019 р. згідно із рішенням сесії сільської ради від 17.12.2019 р. за № 37/4 СГПП «Дружба» відмовила у продовженні на наступний термін дії договору оренди на вищезазначену земельну ділянку та надіслала позивачеві витяг із рішення сесії /а.с.20-21 у т.1/. Відмовляючи у продовжені строку дії договору на наступний термін, сільська рада зазначила про виробничу потребу та необхідність безоплатної передачі земельних ділянок із земель комунальної власності у власність жителям сільської ради, учасникам АТО з метою дотримання їх конституційного права на землю.

Одержання підприємством Дружба 18.12.2019 р. листа сільської ради № 515/1.9.1. від 18.12.2019 р. про відмову у продовженні на наступний термін дії договору оренди підтверджується змістом позовної заяви та не заперечується позивачем.

Листом від 30.01.2020 р. за № 41/1.9.1 на запит представника позивача Воютинська сільська рада повідомила, що заяви від жителів сільської ради та від учасників АТО та ООС перебувають на розгляді сільської ради постійно; крім того, до сільської ради надійшло 13 письмових та 82 усних заяв від фізичних осіб про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність із земель комунальної власності. Повідомлено, зокрема, що земельну ділянку, яка перебуває в оренді позивача, сільська рада планує передати у приватну власність, виконуючи вищезазначене рішення сесії /а.с.22-23 у т.1/.

Господарський суд Волинської області відповідно до оскаржуваного рішення задоволив позов СГПП Дружба про визнання недійсним рішення Воютинської сільської ради від 17.12.2019 р. № 37/4 в частині відмови позивачу у продовженні договору оренди земельної ділянки, про визнання укладеною додаткової угоди № 02 до договору оренди від 25.12.2009 р., проект якої направлявся СГПП Дружба листом-повідомленням про намір продовжити договір оренди.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що відповідачем була порушена процедура реалізації позивачем переважного права відповідно до ст.33 Закону України «Про оренду землі» на поновлення договору оренди землі та укладення додаткової угоди до договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах. Ухвалюючи рішення про визнання недійсним рішення сільради, суд першої інстанції дійшов висновку, що прийняття спірного рішення Воютинською сільською радою відбулось із порушенням цілої низки нормативно-правових актів, зокрема Цивільного, Господарського кодексів України, Закону України "Про оренду землі", тому критерій законності у цьому контексті не дотримано.

Колегія суддів з такими висновками не погоджується, враховуючи таке.

За змістом статті 792 Цивільного кодексу України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі".

Частиною першою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється, зокрема, шляхом укладання договору оренди земельної ділянки.

Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" визначено, зокрема, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Умовами п. 8 договору оренди землі від 25.12.2009 р. визначено, що після закінчення строку його дії орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Така умова договору узгоджується із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України та статтею 33 Закону України "Про оренду землі".

Так, згідно зі ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції на момент винесення оспорюваного рішення 17.12.2019 р.) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Відповідно до ч.4 ст.33 Закону України "Про оренду землі" при укладені договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Відповідно до ч.5 цієї статті орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, в разі відсутності заперечень, укладає договір оренди. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач/орендар 21.11.2019 р., тобто - до закінчення строку дії договору, направив відповідачу Воютинській сільській раді лист із повідомленням про намір укладення (продовження) договору на новий строк, до листа долучив підписаний ним проект додаткової угоди на наступний термін, а саме на 15 років (до 25.12.2034 р.).

У позовній заяві (з урахуванням заяви про відкликання заяви про збільшення позовних вимог) позивач просить визнати укладеною додаткову угоду № 2 до договору оренди землі від 25.12.2009 р. в редакціі, доданій до позовної заяви /а.с. 69 у т.1/. При цьому позивач просить СГПП «Дружба» визнати укладеною додаткову угоду № 02 до договору оренди землі від 25 грудня 2009 року та викласти пункту 8 договору в редакції, яка не є ідентичною умовам договору. Так, вимога про викладення першого речення пункту 8 договору в наступній редакції: Договір укладено строком на 25 років до 25 грудня 2034 року не відповідає попередній редакції, оскільки згідно з п. 8 договору в редакції додаткової угоди № 1 строк був погоджений сторонами на 10 років.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що редакція додаткової угоди, яка додана до позовної заяви, не є ідентичною пропозиції орендаря, викладеній у листі № 139 від 21.11.2019 р., у якому позивач/орендар повідомив відповідача/орендодавця про намір продовжити дію договору на наступний термін - на 15 років /а.с.18-19 у т.1/.

Таким чином, позовна вимога не відповідає необхідному досудовому врегулюванню спору, визначеному нормами ст..33 Закону України "Про оренду землі".

В кожному випадку позивач/орендар просить поновити договору оренди землі не на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, а на інших умовах, змінивши таку істотну умову договору оренди як строк на 25 років до 25.12.2034 р.

Воютинська сільська рада розглянула звернення орендаря в межах місячного строку, встановленого ч.5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», і 18.12.2019 р. направила лист № 515/1.9.1. від 18.12.2019 р. про відмову у продовженні на наступний термін дії договору оренди на спірну земельну ділянку із наданням витягу із рішення сесії сільської ради від 17.12.2019 р. за № 37/4 /а.с.20-21 у т.1/.

За наведених обставин згідно з ч. 4 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у разі недосягнення домовленостей щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Враховуючи, що строк договору згідно з ст. 180 ГК України належить до істотних умов договору оренди і те, що позивачем ставилася вимога про продовження договору оренди на інший/більший строк, переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі припинилося. Відсутність волевиявлення орендодавця, право власності якого на розпорядження належною йому земельною ділянкою шляхом укладення нового договору оренди землі на інших умовах є визначальним, порівняно з переважним правом орендаря на поновлення договору оренди землі.

Висновки суду першої інстанції щодо порушення переважного права орендаря за наведених обставин є неправильними, оскільки переважне право СГПП «Дружба» на продовження укладення договору оренди землі на новий строк порушене не було. У розумінні наведених норм ст.33 Закону України «Про оренду землі» переважне право орендаря, яке підлягає захисту, з огляду на загальні засади цивільного і господарського законодавства та судочинства буде порушеним в разі укладення договору оренди з новим/іншим орендарем за умови отримання орендодавцем письмового повідомлення від попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 902/582/17.

У даній справі не встановлені обставини укладення договору оренди з новим/іншим орендарем.

Натомість орендодавець довів орендареві свій намір використовувати земельну ділянку у своїх цілях, не пов`язаних із орендою, і у такому випадку бажання орендаря продовжити дію договору оренди землі не може домінувати над виключним правом орендодавця як власника земельної ділянки щодо користування й розпорядження нею на власний розсуд після закінчення терміну дії договору оренди землі. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.09.2020 р. у справі № 359/6382/18 та від 07.10.2020 року у справі № 395/1428/16-ц.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до статті 12 Земельного Кодексу України розпорядження землями територіальних громад відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Згідно з статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Відповідно до п. 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Отже, у спірних правовідносинах Воютинська сільська рада Луцького району Волинської області, приймаючи на сесіі рішення "Про продовження дії договорів оренди земельних ділянок з СГПП "Дружба" № 37/4 від 17 грудня 2019 року в частині відмови у продовженні на наступний термін дії договорів оренди, укладених між СГПП "Дружба" та Воютинською сільською радою, зокрема, на земельну ділянку із кадастровим номером :04:000:0135, діяла в межах своєї компетенції відповідно до ст. 140 Конституції України, ст. 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 12, 116, 124 Земельного кодексу України, ст.4 Закону України «Про оренду землі», правомірно розпоряджаючись земельними ділянками комунальної власності.

Висновки суду першої інстанції, що відсутність оприлюднення спірного рішення Воютинська сільська рада Луцького району Волинської області № 37/4 від 17 грудня 2019 року у спосіб, визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації», також є помилковими, оскільки обставини оприлюднення такого рішення не тягнуть за собою його недійсність.

Разом з тим, в межах місячного строку, встановленого ч.5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» для розгляду звернення орендаря, Воютинська сільська рада надіслала орендарю таке рішення ради листом від 18.12.2019 р., що підтверджується, зокрема, змістом позовної заяви, тому не вбачається порушення прав позивача щодо доступу до рішення ради.

За наведених обставин позивачем не доведено відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України і колегією суддів не встановлено порушення з боку Воютинської сільської ради прав та законних інтересів позивача як орендаря внаслідок відмови у поновленні договору оренди землі на новий строк.

Висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання недійсним та скасування рішення Воютинської сільської ради № 37/4 від 17 грудня 2019 року та визнання укладеною додаткової угоди № 02 до договору оренди землі від 25 грудня 2009 року не відповідають обставинам справи та вищенаведеним нормам матеріального права, тому на підставі п.3-4 ч.1 ст.277 ГПК України рішення Господарського суду Волинської області від 16.03.2021 р. у справі № 903/828/20 підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги прокурора судові витрати на оплату судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача у відповідності до ст. 129 ГПК України.

У даному випадку у зв`язку із значним обсягом досліджуваних обставин і обумовленою цим складністю справи складання повного постанови суду відкладено на триваліший строк на підставі ч.6 ст.233 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Заступника керівника Волинської обласної прокуратури задоволити. Рішення Господарського суду Волинської області від 16.03.2021 р. у справі № 903/828/20 скасувати.

Прийняти нове рішення. У позові відмовити.

Стягнути з Сільськогосподарського приватного підприємства "Дружба" (45645, Волинська обл., Луцький р-н, село Воютин, вул.Шкільна, будинок 1Б ) на користь Волинської обласної прокуратури (UА 0004945 у Державній казначейській службі України, МФО 820172, , м. Луцьк вул. Винниченка, 15) 6306 грн. витрат на оплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Господарському суду Волинської області видати наказ на виконання цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Матеріали справи № 903/828/20 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений 23 грудня 2021 року

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Петухов М.Г.