ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2021 р. Справа№ 910/8785/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

секретар Рибчич А.Ю.

за участю

представників: позивача - Патерилов В.В.

відповідача - Кононенко Ю.О.

розглянувши апеляційну скаргу Арбітражного керуючого Патерилова Віталія Вікторовича

на ухвалу Господарського суду м. Києва від 28.09.2021 р. (повний текст складено 29.09.2021 р.)

у справі № 910/8785/21 (суддя - Ломака В.С.)

за позовом Арбітражного керуючого Патерилова Віталія Вікторовича

до Міністертва юстиції України

про стягнення 927033,00 грн

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року Арбітражний керуючий Патерилов Віталій Вікторович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України про стягнення 927033,00 грн моральної та матеріальної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що протиправним рішенням відповідача "Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого Патерилову Віталію Вікторовичу", оформленим наказом від 10.04.2018 р. № 1097/5, позивачу було завдано збитків, оскільки останній протягом з 10.04.2018 р. по 16.03.2021 р. був позбавлений права на зайняття діяльністю арбітражного керуючого та отримання відповідної матеріальної винагороди.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.09.2021 р. у справі № 910/8785/21 було закрито провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Арбітражний керуючий Патерилов Віталій Вікторович подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати оскаржувану ухвалу суду та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що він є арбітражним керуючим і внесений до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а тому його позов у цій справі підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 910/8785/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 910/8785/21 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення без руху апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2021 р. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Арбітражного керуючого Патерилова Віталія Вікторовича на ухвалу Господарського суду м. Києва від 28.09.2021 р. та призначено справу № 910/8785/21 до розгляду на 23.11.2021 р.

У судовому засіданні 23.11.2021 р. представники сторін надали усні пояснення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як передбачено ч. ч. 1, 3 ст. 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

У відповідності до ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

17) справи, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів, укладених у рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійних договорів, крім спорів, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства;

18) справи у спорах щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів власників облігацій, що виникають між адміністратором за випуском облігацій та емітентом облігацій та/або особами, які надають забезпечення за такими облігаціями;

19) справи у спорах щодо оскарження рішення зборів власників облігацій.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 року у справі № 910/2861/18.

Обґрунтовуючи свої вимоги, Арбітражний керуючий Патерилов Віталій Вікторович посилався на те, що постановою Верховного Суду від 16.03.2021 р. у справі № 826/6548/18 визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України "Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого Патерилову Віталію Вікторовичу" від 10.04.2018 р. № 1097/5, зобов`язано Міністерство юстиції України вилучити із Державного реєстру арбітражних керуючих запис про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) арбітражного керуючого Патерилова Віталія Вікторовича.

Позивач вказує, що у зв`язку з тим, що 10.04.2018 р. відповідачем було видано наказ № 1097/5, позивач у період з 10.04.2018 р. по 16.03.2021 р. фактично був позбавлений права здійснювати підприємницьку діяльність у всіх справах, де він був призначений арбітражним керуючим, а відтак і отримання відповідної грошової винагороди.

У відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражним керуючим є фізична особа, яка отримала відповідне свідоцтво та інформація про яку внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України;

Проте, статус фізичної особи - підприємця - це юридичний статус, який засвідчує право особи на заняття підприємницькою діяльністю, а саме: самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів. Визначальною ознакою підприємницької діяльності є мета - одержання прибутку.

У той же час позовні вимоги у даній справі щодо відшкодування відповідачем шкоди обґрунтовані обставинами (підставами) того, що Міністерство юстиції України своїми неправомірними діями завдало шкоду позивачу саме як арбітражному керуючому (тобто як суб`єкту незалежної професійної діяльності), а не як фізичній особі-підприємцю, яка здійснювала господарську, підприємницьку діяльність.

Згідно з ч. 1 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду, грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Таким чином, арбітражний керуючий - це фізична особа, яка отримала відповідне свідоцтво та інформація про яку внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, яка отримує за виконання своїх повноважень грошову винагороду, а не фізична особа-підприємець, яка здійснює підприємницьку діяльність з метою отримання прибутку.

Вирішуючи питання про те, чи можна вважати правовідносини та відповідний спір господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 ГК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі № 910/8729/18 визначено ознаки спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду: наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, та спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Враховуючи те, що позивачем у даній справі є арбітражний керуючий (фізична особа, яка отримала відповідне свідоцтво та інформація про яку внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, яка отримує за виконання своїх повноважень грошову винагороду), тоді як між сторонами відсутні господарські відносини, беручи до уваги відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору господарським судом, а також враховуючи підстави та обґрунтування позовних вимог Арбітражного керуючого Патерилова Віталія Вікторовича, які зводяться до захисту прав позивача як фізичної особи щодо відшкодування йому шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що зазначений спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

У той же час посилання позивача - Арбітражного керуючого Патерилова Віталія Вікторовича на наявність у нього статусу фізичної особи-підприємця саме по собі не впливає на підвідомчість даного спору за встановлених судом обставин.

При вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду подібних справ визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір. Суб`єктний склад спірних правовідносин є формальним критерієм, який має бути оцінений належним судом.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.08.2019 р. у справі № 646/6644/17.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є захист цивільних прав та/або охоронюваних законом інтересів, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Таким чином, розгляд спору у даній справі віднесено до юрисдикції судів загальної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Крім цього, ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2021 р. у справі № 910/7887/21 Арбітражному керуючому, фізичній особі-підприємцю Патерилову Віталію Вікторовичу було відмовлено у відкритті провадження у справі за його позовом до Міністерства юстиції України про відшкодування завданої моральної та матеріальної шкоди на загальну суму 7489231,00 грн, обґрунтованим аналогічними підставами, а також роз`яснено, що вирішення цього спору має здійснюватися за нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі № 910/7887/21 суд першої інстанції зазначив, що позивач обґрунтовує позовні вимоги щодо відшкодування шкоди відповідачем тим, що останній своїми неправомірними діями завдав шкоду позивачу саме як арбітражному керуючому як суб`єкту незалежної професійної діяльності, а не як фізичній особі-підприємцю, яка здійснювала господарську, підприємницьку діяльність.

Разом з цим, ухвала Господарського суду міста Києва від 28.05.2021 р. у справі № 910/7887/21 набрала законної сили та Арбітражним керуючим Патериловим Віталієм Вікторовичем до суду апеляційної інстанції оскаржена не була.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про закриття провадження у справі № 910/8785/21 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання необхідно покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 231, 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Арбітражного керуючого Патерилова Віталія Вікторовича залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 28.09.2021 р. у справі № 910/8785/21 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Арбітражного керуючого Патерилова Віталія Вікторовича.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 10.01.2022 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В.Андрієнко