ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2021 р. Справа№ 818/1383/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Державного підприємства «Дослідне господарство Агрофірма «Надія» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України»

на ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.09.2021

у справі № 818/1383/18 (суддя Джепа Ю.А.)

за позовом Державного підприємства «Дослідне господарство Агрофірма «Надія» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України»

до Головного управління Держгеокадастру в Сумській області

про визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Дослідне господарство Агрофірма «Надія» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України» (далі - ДП «ДГ АФ «НАДІЯ» ІСГПС НААНУ», позивач) звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Сумській області (далі ГУ Держгеокадастру в Сумській області, відповідач), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило визнати протиправним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 09.08.2017 за № 432 «Про внесення змін до наказу «Про визначення переліку земельних ділянок» від 09.04.2014 № 23» в частині включення до переліку земельних ділянок, права на які буде виставлено на земельні торги, земельних ділянок загальною орієнтовною площею 3228 га, які розташовані на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області, та щодо яких ДП «ДГ АФ «НАДІЯ» ІСГПС НААНУ» були подані клопотання про надання дозволів на розробку проектів землеустрою.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.08.2021 постановлено справу № 818/1383/18 за позовом ДП «ДГ АФ «НАДІЯ» ІСГПС НААНУ» до ГУ Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу передати до Господарського суду Сумської області.

10.08.2021 матеріали справи №818/1383/18 надіслано на адресу Господарського суду Сумської області.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 16.08.2021 у справі №818/1383/18 позовну заяву за позовом ДП «ДГ АФ «НАДІЯ» ІСГПС НААНУ» до ГУ Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу залишено без руху; встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви дев`ять днів з дня вручення заявнику ухвали про залишення позовної заяви без руху; встановлено спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання суду доказів сплати судового збору на рахунок Господарського суду Сумської області у розмірі 2 270,00 грн, а також доказів надсилання позовної заяви учасникам справи та копії доданих до неї документів цінним листом з описом вкладення.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 23.09.2021 у справі №818/1383/18 позовну заяву ДП «ДГ АФ «НАДІЯ» ІСГПС НААНУ» від 28.03.2018 б/н та додані до неї документи повернуто позивачеві без розгляду на підставі ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Повертаючи ДП «ДГ АФ «НАДІЯ» ІСГПС НААНУ» позовну заяву, суд виходив з того, що позивачем протягом встановленого ухвалою суду від 16.08.2021 строку не надано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, а також доказів надсилання позовної заяви учасникам справи та копій доданих до неї документів цінним листом з описом вкладення.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою, ДП «ДГ АФ «НАДІЯ» ІСГПС НААНУ» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з неправильним застосуванням та порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилався на те, що при зверненні до Сумського окружного адміністративного суду позивачем було додано до позовної заяви її копії та копії доданих до неї документів для відповідача - ГУ Держгеокадастру у Сумській області, а також докази сплати судового збору; положення ст.ст. 164, 172 ГПК України щодо надання суду доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, а також доказів надсилання позовної заяви учасникам справи та копії доданих до неї документів, на які посилається суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, застосовуються безпосередньо при поданні позову, а не при передачі справи, що вже розглядалась судами, за вказівкою Верховного Суду до іншого суду за належною підсудністю; ані ГПК України, ані Законом України «Про судовий збір» не передбачено повторної сплати судового збору та надсилання копій позовної заяви і доданих до неї документів при передачі справи з одного суду до іншого, у зв`язку з чим суд безпідставно повернув позовну заяву ДП «ДГ АФ «НАДІЯ» ІСГПС НААНУ» без розгляду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 поновлено ДП «ДГ АФ «НАДІЯ» ІСГПС НААНУ» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Сумської області від 23.09.2021 у справі № 818/1383/18, відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, встановлено здійснювати її розгляд у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, встановлено ГУ Держгеокадастру в Сумській області строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, зобов`язано ДП «ДГ АФ «НАДІЯ» ІСГПС НААНУ» надати суду апеляційної інстанції оригінал позовної заяви з додатками, яка подавалась до суду першої інстанції, витребувано з Господарського суду Сумської області матеріали справи №818/1383/18.

Відповідач скористався правом, наданим статтею 263 ГПК України, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволенні, а ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.09.2021 у справі № 818/1383/18 залишити без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, відповідач посилався на приписи ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, а суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє його зарахування; в даному випадку судовий збір ДП «ДГ АФ «НАДІЯ» ІСГПС НААНУ» не сплачено за місцем розгляду справи, що виключає можливість його зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України за реквізитами Господарського суду Сумської області, які були зазначені судом в ухвалі від 16.08.2021; посилання позивача на те, що Закон України «Про судовий збір» та ГПК України не передбачають повторної сплати судового збору у випадку передачі справи з одного суду до іншого є безпідставним, адже порушення позивачем правил підсудності, що визначені КАС України, не може бути підставою для звільнення особи від сплати судового збору за місцем розгляду справи; позивач не був позбавлений можливості повернути помилково сплачений судовий збір за подання позову до адміністративного суду, в зв`язку з порушення правил підсудності, на підставі Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787.

01.12.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ДП «ДГ АФ «НАДІЯ» ІСГПС НААНУ» надійшли пояснення на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 у справі №818/1383/18.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Частиною 2 ст. 273 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що є у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами ч. 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.03.2021 Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду касаційну скаргу ГУ Держгеокадастру у Сумській області задоволено частково, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2018 у справі №818/1383/18 скасовано, провадження у справі закрито відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 та ч. 1 ст. 354 КАС України.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.08.2021 постановлено справу № 818/1383/18 за позовом ДП «ДГ АФ «НАДІЯ» ІСГПС НААНУ» до ГУ Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу передати до Господарського суду Сумської області.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.174 ГПК України (в редакції Закону України № 460-IX від 15.01.2020) у разі надходження до суду справи, що підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, після закриття провадження Верховним Судом чи судом апеляційної інстанції в порядку цивільного чи адміністративного судочинства, суд перевіряє наявність підстав для залишення позовної заяви без руху відповідно до вимог господарського процесуального закону, чинного на дату подання позовної заяви.

З матеріалів справи вбачається, що ДП «ДГ АФ «НАДІЯ» ІСГПС НААНУ» звернулося з даною позовною заявою до суду 02.04.2018, а відтак, суд першої інстанції повинен був перевірити наявність підстав для залишення позовної заяви без руху відповідно до вимог господарського процесуального закону, чинного станом на вказану дату.

Підстави для залишення позовної заяви без руху визначені ч. 1 ст. 174 ГПК України (тут і далі в редакції, чинній станом на 02.04.2018), відповідно до якої суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зокрема, пунктом 1 частини 1 ст. 164 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 ст. 172 ГПК України визначено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Однак, як правильно встановлено судом першої інстанції при дослідженні позовних матеріалів, останні не містять доказів надсилання позовної заяви та копій доданих до неї документів іншим учасникам справи цінним листом з описом вкладення.

Крім того, пунктом 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру (визнання протиправним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Сумській області № 432 від 09.08.2017 в частині).

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з урахуванням положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» становить 1 762,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до позовної заяви додані платіжне доручення №165 від 12.03.2018 про сплату судового збору у сумі 1 762,00 грн та платіжне доручення № 164 від 12.03.2018 про сплату судового збору у сумі 528,61 грн.

Проте, як правильно встановлено судом першої інстанції, судовий збір за зазначеними платіжними дорученнями сплачений на рахунок Сумського окружного адміністративного суду, а не на рахунок Господарського суду Сумської області, тобто не за місцем розгляду справи у відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір».

Як було зазначено вище, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч.ч. 1-2 ст.174 ГПК України).

Так, дослідивши матеріали справи на предмет відповідності їх нормам господарського процесуального закону, які регулюють порядок дотримання вимог щодо подачі та форми позовної заяви, Господарський суд Сумської області ухвалою від 16.08.2021 у справі №818/1383/18 залишив без руху позовну заяву ДП «ДГ АФ «НАДІЯ» ІСГПС НААНУ», встановивши строк для усунення недоліків позовної заяви дев`ять днів з дня вручення заявнику ухвали про залишення позовної заяви без руху, а також спосіб їх усунення шляхом подання суду доказів сплати судового збору на рахунок Господарського суду Сумської області у розмірі 2 270,00 грн та доказів надсилання позовної заяви учасникам справи та копій доданих до неї документів цінним листом з описом вкладення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що вказана місцевим господарським судом сума судового збору, що підлягає сплаті, помилково розрахована останнім з посиланням на Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», оскільки, як було зазначено вище, позовна заява була подана ДП «ДГ АФ «НАДІЯ» ІСГПС НААНУ» до суду у 2018 році, а відтак, враховуючи приписи абз.2 ч.1 ст.174 ГПК України, має бути розрахована відповідно до вимог господарського процесуального закону, чинного на дату подання позовної заяви.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, такий розрахунок суду першої інстанції суми судового збору, що підлягав сплаті позивачем на виконання вимог ухвали від 16.08.2021 у даній справі, не вплинув на правильність та законність оскаржуваної ухвали Господарського суду Сумської області від 23.09.2021, якою позовну заяву ДП «ДГ АФ «НАДІЯ» ІСГПС НААНУ» від 28.03.2018 б/н та додані до неї документи повернуто позивачеві без розгляду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали Господарського суду Сумської області від 16.08.2021 у справі № 818/1383/18, отримано представником позивача 27.08.2021, а відтак, встановлений судом строк на усунення недоліків позовної заяви закінчився 06.09.2021 (з урахуванням того, що останній день строку припадає на вихідний день 05.09.2021).

Однак, як встановлено місцевим господарським судом, позивач не скористався своїм правом на усунення недоліків позовної заяви, доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі та доказів надсилання позовної заяви учасникам справи та копій доданих до неї документів цінним листом з описом вкладення не надав.

Наведені обставини в їх сукупності свідчать про обґрунтованість висновку господарського суду про невиконання позивачем вимог ухвали Господарського суду Сумської області від 16.08.2021 у справі № 818/1383/18 та неусунення ним недоліків позовної заяви, у зв`язку з чим остання вважається неподаною і підлягає поверненню відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України.

При цьому, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень норм процесуального права, на яких наголошує скаржник, оскільки відповідні доводи апелянта ґрунтуються на невірному тлумаченні ним процесуального законодавства щодо сплати судового збору у випадку передачі справи з одного суду до іншого та неврахування ним положень абз.2 ч.1 ст.174 ГПК України в редакції Закону України № 460-IX від 15.01.2020.

Крім того, як правомірно зауважує відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, порушення позивачем правил підвідомчості не може бути підставою для звільнення його від сплати судового збору за місцем розгляду справи.

Колегія суддів також звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості повернути сплачений судовий збір за подання позову до адміністративного суду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з закриттям провадження у справі, у тому числі в касаційній інстанції.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на те, що позивач доказів виконання вимог ухвали господарського суду від 16.08.2021 та усунення виявлених при поданні позовної заяви недоліків не надав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви з доданими до неї документами позивачеві на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України.

Разом з тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідно до ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків. Таким чином, порушення права на доступ до суду в сенсі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Україною 17.07.1997, судова колегія не вбачає.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на викладене, наведені у апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, адже порушення норм процесуального права, які б призвели до постановлення помилкової ухвали, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарським судом Сумської області від 23.09.2021 у справі №818/1383/18 прийнята з правильним застосуванням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала має бути залишена без змін, а апеляційна скарга ДП «ДГ АФ «НАДІЯ» ІСГПС НААНУ» без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 253-255, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство Агрофірма «Надія» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України» на ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.09.2021 у справі №818/1383/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.09.2021 у справі №818/1383/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №818/1383/18 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до ст.ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова