ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2021 р. Справа№ 911/2891/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гарник Л.Л.

суддів: Пантелієнка В.О.

Доманської М.Л.

секретар судового засідання Ковган О.І.

за участю представників учасників справи відповідно до протоколу судового засідання від 08.12.2021

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Київської області від 08.07.2021 (в частині залишення без задоволення клопотання ОСОБА_1 про виключення домоволодіння зі складу ліквідаційної маси)

у справі № 911/2891/19

за заявою ОСОБА_1

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.12.2019 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), введено процедуру реструктуризації боргів, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючим реструктуризацією боржника арбітражного керуючого Карасюка О.В.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.03.2020 визнано вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») у розмірі 4 872 057,64 грн. (2 черга задоволення) та у розмірі 1 968 500 грн. як такі, що забезпечені заставою майна боржника; а також, з урахуванням ухвали від 23.11.2020, вимоги Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні мережі» (далі ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні мережі») у розмірі 38 698,06 грн. (2 черга задоволення).

Постановою Господарського суду Київської області від 13.07.2020 визнано ОСОБА_1 банкрутом та введено процедуру погашення боргів, призначено керуючим реалізацією майна арбітражного керуючого Карасюка О.В., постановлено здійснити офіційне оприлюднення на офіційному веб-сайті Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду повідомлення про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів.

28.12.2020 боржник, звернувся з клопотанням про вилучення зі складу ліквідаційної маси домоволодіння загальною площею 225,7 кв. м, житлова площа 128,8 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння №2011, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Явдюк Н.А. 08.05.2008 за реєстровим №2011.

Клопотання обґрунтовано тим, що вищевказане домоволодіння є місцем проживання п`ятьох неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , а тому для реалізації відповідного нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, у процедурі погашення боргів боржника на аукціоні необхідно отримати попередній дозвіл органів опіки та піклування. Внаслідок відсутності процедури отримання відповідного дозволу у справі про неплатоспроможність реалізація нерухомого майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , унеможливлена.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.07.2021 у справі № 911/2891/19 залишено без задоволення клопотання ОСОБА_1 про виключення домоволодіння зі складу ліквідаційної маси б/н від 28.12.2020; залишено без задоволення клопотання керуючого реалізацією Карасюка Олександра Володимировича про виключення майна боржника з ліквідаційної маси №02-01/06-125 від 31.03.2021.

ОСОБА_1 звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Київської області від 08.07.2021, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині залишення без задоволення клопотання про виключення домоволодіння зі складу ліквідаційної маси та ухвалити нове рішення, яким вказане клопотання задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального права - ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», Житлового кодексу Української РСР, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», неправильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди скаржника з включенням до ліквідаційної маси та подальшою реалізацією у процедурі погашення боргів домоволодіння, загальною площею 225,7 кв. м, житлова площа 128,8 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Скаржник наголошує, що внаслідок цього обмежуються права боржника та членів її сімї на безперешкодне володіння та користування їхнім житлом, гарантовані статтею 8 Конституції та встановлені Законом України «Про охорону дитинства», Цивільним кодексом України, Житловим кодексом Української РСР, Законом України «Про іпотеку».

Аналізуючи висновки Європейсько Суду з прав людини та Верховного Суду, за змістом яких реалізація єдиного житла дітей та їх сімей можливі за умови наявності дозволу від органу опіки та піклування, скаржник заперечує правильність висновків суду першої інстанції та звертає увагу на відсутність в матеріалах справи відповідного дозволу, про що свідчить повідомлення Служби у справах дітей та сімї Бориспільської міської ради від 02.02.2021 № 01-12-110, згідно з яким реалізація майна багатодітної родини ОСОБА_1 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , не відповідатиме інтересам її неповнолітніх дітей.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Гарник Л.Л. (головуючий суддя), Буравльов С.І., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду; витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/2891/19.

У зв`язку з перебуванням у відпустці суддів Буравльова С.І., Пашкіної СА., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів у складі: Гарник Л.Л. (головуючий суддя), Доманська М.Л., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 08.07.2021 у справі.

Згідно з актом від 14.09.2021 ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2021 не було надіслано учасникам справи у зв`язку з відсутністю коштів для здійснення поштової відправки.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2021 поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ; зупинено дію ухвали Господарського суду Київської області від 08.07.2021 у справі № 911/2891/19 до закінчення її перегляду в апеляційному порядку.

29.10.2021 від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким кредитор просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін як таку, що є законною та обґрунтованою.

Згідно з ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2021 у справі оголошено перерву.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції, - зміні чи скасуванню, з наступних підстав.

Предметом судового розгляду у цій справі є заява ОСОБА_1 про вилучення зі складу ліквідаційної маси домоволодіння загальною площею 225,7 кв. м, житлова площа 128,8 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та належить боржнику на праві власності на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння №2011, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Явдюк Н.А. 08.05.2008 за реєстровим №2011.

Матеріалами справи підтверджується, що керуючим реалізацією майна боржника спільно із боржником 23.07.2020 проведено інвентаризацію її майна, за результатами якої складно акт опису та інвентаризації майна, із змісту якого вбачається, що боржнику належить право власності на домоволодіння, яке складається з житлового будинку з мансардою (літ. А-1), загальною площею 225,7 кв. м, житлова площа 128,80 кв. м, матеріал стін - цегла, рік побудови - 2007; будівлі та споруди: погріб (літера Б) площею 7,3 кв. м, колодязь (літ. К), яма каналізаційна (літ. Л), огорожа, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.05.2008 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта зазначене домоволодіння ОСОБА_1 придбала 08.05.2008 за договором купівлі-продажу, відповідне право власності зареєстровано 21.05.2008.

Вказане домоволодіння придбано ОСОБА_1 за рахунок коштів, отриманих останньою 08.05.2008 від Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на підставі кредитного договору №МL-019/020/2008, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах: розмір та валюта кредиту - 250 000,00 дол США; цільове використання кредиту - придбання нерухомого майна: домоволодіння, загальною площею 225,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; земельна ділянка, площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (пункти 2, 5 договору).

08.05.2008 між ЗАТ «ОТП Банк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) укладений та нотаріально посвідчений договір іпотеки №РМL-019/020/2008, відповідно до умов якого для забезпечення повного і своєчасного виконання іпотекодавцем боргових зобов`язань, визначених у ст. 2 цього Договору, іпотекодавець цим надає іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, зокрема, домоволодіння, загальною площею 225,70 кв. м та земельну ділянку площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (пункти 1, 3 договору).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.06.2015 у справі №2-2562/11 (2/357/123/15) стягнуто, зокрема, із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», який як зазначено у цьому рішенні є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк», заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 291995,88 доларів США, що еквівалентно 818 9325,79 гривень за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, та 29891039,09 гривень пені, що разом складає 38080364,88 гривень.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2017 у справі №357/3335/17 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідно до листа Державної прикордонної служби України від 16.01.2020 №0.184-1452/0/15-20-Вих, ОСОБА_3 перебуває за поза межами України.

Відповідно до записів, які містяться у паспорті ОСОБА_1 , місце її реєстрації з 11.11.2010 по 27.06.2019 АДРЕСА_4 .

Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи від 02.12.2019, виданих Реєстраційною службою Бориспільської міської ради Київської області, та свідоцтв про народження боржниця та її малолітні і неповнолітні діти, а саме: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 з 27.06.2019.

26.01.2020 керуючим реструктуризацією майна боржника арбітражним керуючим Карасюком О.В. спільно із ОСОБА_1 складений акт огляду стану майна, згідно з яким оглянуто домоволодіння загальною площею 225,7 кв. м, житлова площа 128,8 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та встановлено його непридатність для проживання; відсутність особистих речей боржника та членів його сім`ї.

31.01.2020 керуючим реструктуризацією майна боржника арбітражним керуючим Карасюком О.В. спільно із ОСОБА_1 складений акт огляду стану майна, згідно з яким оглянуто майно ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 , та встановлено, що оглянуте місце проживання є житловим будинком площею 90 кв. м та складається із трьох кімнат, в яких розташовані особисті речі проживаючих.

Керуючим реалізацією майна надіслано кредиторам ОСОБА_1 умови продажу майна боржниці від 26.11.2020 №02-01/06-101, про що зазначено у протоколах зборів кредиторів ОСОБА_1 від 04.12.2020 та 29.03.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.08.2020 керуючому реалізацією майна боржника надано дозвіл на залучення спеціалізованої організації для проведення робіт з визначення ринкової вартості (оцінки) нерухомого майна, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 .

04.12.2020 зборами кредиторів боржника прийнято рішення про надання керуючому реалізацією майна боржника згоди на продаж майна ОСОБА_1 , зокрема спірного домоволодіння.

15.12.2020 керуючий реалізацією майна звернувся із запитом №02-01/06-109 до Служби у справах дітей та сім`ї про надання згоди на продаж майна боржниці, яка, у свою чергу, у складі комісії вирішила, що правочин по реалізації майна багатодітної родини ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 не відповідає інтересам неповнолітніх дітей, які зареєстровані за вказаною адресою (лист від 02.02.2021 №01-12-110).

З урахуванням встановлених обставин справи колегія суддів керується наступним.

Відповідно до приписів частин першої та третьої статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами частини 1 статті 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 6 статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.04.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019.

З дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

На підставі статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 131 КУПБ майно боржника, що підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника, складає ліквідаційну масу. До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури погашення боргів боржника, крім майна, визначеного частинами шостою і сьомою цієї статті та ст. 132 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 131 КУПБ до складу ліквідаційної маси не включається житло, яке є єдиним місцем проживання сімї боржника (квартира загальною площею не більше 60 квадратних метрів або житловою площею не більше 13,65 квадратного метра на кожного члена сім`ї боржника чи житловий будинок загальною площею не більше 120 квадратних метрів) та не є предметом забезпечення, а також інше майно боржника, на яке згідно із законодавством не може бути звернено стягнення.

Статтею 132 Кодексу передбачено можливість виключення окремих майнових об`єктів боржника зі складу ліквідаційної маси.

Так, ч.ч. 1-3 ст. 132 ГПК України встановлено, що господарський суд має право за вмотивованим клопотанням боржника та інших учасників провадження у справі про неплатоспроможність виключити із складу ліквідаційної маси майно боржника, на яке згідно із законодавством може бути звернено стягнення, але воно є необхідним для задоволення нагальних потреб боржника або членів його сім`ї.

Господарський суд має право виключити із складу ліквідаційної маси майнові об`єкти вартістю не більше 10 розмірів мінімальної заробітної плати, які є неліквідними чи дохід від реалізації яких істотно не вплине на задоволення вимог кредиторів.

Загальна вартість майна боржника, що виключається із складу ліквідаційної маси, відповідно до положень цієї статті, не може перевищувати 30 розмірів мінімальної заробітної плати.

Як встановлено, спірне домоволодіння придбано ОСОБА_1 за рахунок коштів, одержаних в кредит на підставі вищевказаного кредитного договору від 08.05.2008 №МL-019/020/2008, та є предметом забезпечення за вищевказаним договором іпотеки від 08.05.2008 №РМL-019/020/2008, а тому правомірно включено до ліквідаційної маси боржника у даній справі.

Отже, встановивши відсутність оцінки майна боржника, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність можливість встановити вартість відповідного майна, яке підлягає включенню до ліквідаційної маси, що є обов`язковою умовою для застосування положень ст. 132 КУПБ, та з наведених підстав обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про вилучення зі складу ліквідаційної маси спірного домоволодіння.

З урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив аргументи боржника про відсутність дозволу опіки та піклування з тих підстав, що відповідна обставина не впливає на результат розгляду клопотання боржника про виключення майна із складу ліквідаційної маси в порядку ст. 132 КУПБ.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У справі, що розглядається, скаржнику надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

Аналіз наведених в апеляційній скарзі постанов Верховного Суду та оскаржуваної ухвали у справі, яка переглядається, не дає підстав для висновку про неврахування судом першої інстанції висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, оскільки прийняття відповідних судових рішень зумовлено різними фактичними обставинами.

До того ж, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги в основному є ідентичними доводам, яким судом першої інстанції надана належна оцінка, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення суду відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Київської області від 08.07.2021 у справі № 911/2891/19 (в частині залишення без задоволення клопотання ОСОБА_1 про виключення домоволодіння зі складу ліквідаційної маси) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 12.01.2022.

Головуючий суддя Л.Л. Гарник

Судді В.О. Пантелієнко

М.Л. Доманська