ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"23" грудня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3657/21

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Медхауз Свіс ГМБХ» (49027, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 53, код 35341093) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека Медик» (08203, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Северинівська, буд. 150 А, код 37911352) заборгованості за договором поставки № К 904 від 17.04.2021 р. у сумі 2470,99 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Медхауз Свіс ГМБХ» звернулось до господарського суду Київської області з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека Медик» 2470,99 грн. заборгованості за договором поставки № К 904 від 17.04.2021 р.

За змістом ст.ст. 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

Згідно з ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Заявником не дотримано вимог п. 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України. У поданій до суду заяві про видачу судового наказу адресу заявника вказано як: 49027, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 53. Проте, як вбачається з відомостей, що містяться у ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням ТОВ «Медхауз Свіс ГМБХ» є: 49027, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 53.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заявником не дотримано вимог п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України.

Частиною 4 статті 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Порядок засвідчення копії документів визначений Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163:2020». Згідно з вказаним стандартом відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Як вбачається з доданих до заяви копій договору поставки № К 904 від 17.04.2021 р. та інших документів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, їх засвідчено шляхом відтворення підпису директора Дмитра Костогриза із застосуванням факсиміле.

Однак, засвідчення документів з використанням факсимільного відтворення підпису певної особи, який є фактично штампом із зображенням певного підпису фізичної особи, не відповідає вимогам ч. 4 ст. 91 ГПК України та не може бути доказом волевиявлення певної особи на засвідчення копії документа.

Таким чином, копія договору поставки № К 904 від 17.04.2021 р., за яким пред`явлено вимогу про стягнення з ТОВ «Аптека Медик» 2470,99 грн. боргу та решта доданих до заяви копії документів на підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, не засвідчені належним чином, що свідчить про порушення п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України.

Крім того, у заяві заявник зазначає, що ним було поставлено товарів всього на суму 3151,15 грн., однак боржник частково оплатив/повернув поставлений товар на суму 680,16 грн. Таким чином, боржник має борг перед заявником у сумі 2470,99 грн.

Однак, первинних документів на підтвердження здійснення ТОВ «Аптека Медик» часткової оплати у сумі 680,16 грн. (банківська виписка, довідка з банків тощо) або повернення товару на вказану суму, заявником не додано, що також свідчить про порушення п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9, частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 ГПК України).

Керуючись ст. 148, ст. 150, п. 1 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Медхауз Свіс ГМБХ» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ТОВ «Аптека Медик» заборгованості за договором поставки № К 904 від 17.04.2021 р. у сумі 2470,99 грн.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.О. Рябцева