ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" грудня 2021 р. м.Рівне Справа №918/691/21

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши справу про неплатоспроможність боржника - фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Секретар судового засідання Лиманський А.Ю.

Учасники справи:

Боржник - ОСОБА_1 .

Арбітражний керуючий - Сокотун В.А.

Представник АТ "Райффайзен Банк" - Сірочук І.В.

Представник АТ "Альфа Банк" - Вітошко Ю.Г.

Правосудько Л.Ю. до суду - не з`явилася.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Рівненської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою від 18.08.2021 р. прийнято до розгляду заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ). Призначено заяву до слухання у підготовчому засіданні на 25 серпня 2021 р. на 13:20 год.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 25.08.2021 зокрема відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), введено процедуру реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та призначено керуючим реструктуризацією ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Сокотуна Віталія Аполлінарійовича (33028, м.Рівне, вул.Драгоманова, 27, офіс 10, свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 247 від 02 квітня 2013 року). Визначено дату проведення попереднього судового засідання на 06 жовтня 2021 р. о 14:30 год.

24 вересня 2021 року до Господарського суду Рівненської області надійшла заява ОСОБА_2 з кредиторськими вимогами до боржника в розмірі 350 000,00 грн. та 4 540,00 грн. судового збору. Ухвалою від 27.09.2021 дану заяву залишено без руху.

27 вересня 2021 року до Господарського суду Рівненської області надійшла заява Акціонерного товариства "Альфа-Банк" з вимогами до боржника в розмірі 75 430,77 дол США, що за курсом НБУ станом на 25.08.2021 р. становить 2 011 874,41 грн. та 4 540,00 грн. судового збору.

Ухвалою від 27.09.2021 призначено розгляд заяви у попередньому засіданні на 06 жовтня 2021 р. на 14:30 год.

27 вересня 2021 року до Господарського суду Рівненської області надійшла заява Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" з вимогами до боржника в розмірі 720 713,31 грн. та 4 540,00 грн. судового збору.

Ухвалою від 28.09.2021 призначено розгляд заяви у попередньому засіданні на 06 жовтня 2021 р. на 14:30 год.

06.10.2021 оголошено перерву у засіданні на 17.11.2021 на 14:00 год. У подальшому оголошено перерву на 07.12.2021 на 11:00 год.

Ухвалою від 07.12.2021 поновлено ОСОБА_2 строк на усунення недоліків заяви з грошовими вимогами до боржника. Прийнято заяву ОСОБА_2 з вимогами до боржника - фізичної особи ОСОБА_1 до розгляду. Призначено розгляд заяви у попередньому засіданні на "23" грудня 2021 р. на 13:30 год.

Ухвалою від 07.12.2021 оголошено перерву у попередньому засіданні на 23 грудня 2021 р. на 13:30 год.

В судовому засіданні 23 грудня 2021 року заслухано пояснення керуючого реструктуризацією, боржника, та представників Акціонерного товариства "Райффайзен Банк", Акціонерного товариства "Альфа-Банк". Правосудько Л.Ю. до суду не прибула. До канцелярії суду подала клопотання про розгляд справи без її участі, та вказала, що підтримує вимоги заяви про визнання грошових вимог до боржника.

Судом встановлено наступне.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.

В розумінні даної статті законодавець здійснює класифікацію кредиторів по категоріях, а саме: забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства, подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Так, згідно з умовами статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність було здійснено 25 серпня 2021 року за номером 67091, на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет http://vgsu.arbitr.gov.ua/pages/157, тобто, строк на пред`явлення грошових вимог закінчується 25 вересня 2021 року (включно).

Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно з положеннями статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною 1 статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 р. у справі № 916/4644/15; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.12.2019 р. у справі № 913/479/18).

Відповідно до норм визначених Кодексом України з процедур банкрутства за результатами попереднього засідання господарський суд визнає розмір вимог кредиторів, які підлягають включені до реєстру вимог кредиторів, порядок погашення (задоволення) яких відбувається відповідно до черговості, яка встановлена статтею 133 даного Кодексу.

Проаналізувавши положення ч. 1 ст. 45, ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства, суд дійшов висновку, що законодавцем покладено обов`язок доказування наявності кредиторських вимог у справі про неплатоспроможність саме на кредитора. До такого обов`язку також належить подання сукупності документів, які дозволять суду переконатися в обґрунтованості грошових вимог кредитора. А неподання такої сукупності документів може мати наслідком відмову суду у визнанні спірних вимог кредитора.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

У свою чергу докази відповідно до ст. ст. 76-79 ГПК України повинні бути належними на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення;

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються;

Достовірними створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, розглянувши письмові заяви кредиторів з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, суд зазначає наступне.

Щодо грошових вимог Акціонерного товариства "Райффайзен Банк".

27 вересня 2021 року АТ "Райффайзен Банк" до суду надійшла поштовим зв`язком заява від 20.09.2021 з грошовими вимогами до боржника (згідно штемпелю поштового відділення на конверті відправлена -24.09.2021), за якою просить прийняти заяву з грошовими вимогами до боржника на суму 720 713,31 грн. (370 920,86 грн. - заборгованість за кредитом та 349 792,45, грн. - заборгованвсть по відсотках) та 4 540,00 грн. судового збору.

Судом встановлено, що заявник звернувся до суду у строк встановлений ч. 1 ст. 45 Кодексу.

Щодо вказаної заяви суд зазначає, що 12 листопада 2007 року між АТ "Райффайзен Банк Аваль" (правонаступником якого за всіма правами і обов`язками є АТ "Райффайзен Банк") та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 014/53-05/67653, відповідно до умов якого Кредитор надав Позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 360 223,50 грн строком до 11 листопада 2027 року з процентною ставкою 12,95% річних, а Позичальник зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки передбачені договором. Боржник не виконує своїх грошових зобов`язань щодо погашення кредитної заборгованості.

В забезпечення за кредитним договором, відповідно до Договору іпотеки № 014/53-05/67653-І від 12.11.2007 р., укладеного між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 було передано трикімнатну квартиру загальною площею 55,9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору рішенням по справі № 569/11269/14-ц від 17.09.2014 року Рівненського міського суду Рівненської області вирішено стягнути солідарно заборгованість з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (правонаступником якого є АТ "Райффайзен Банк") заборгованість по кредитному договору в сумі 441 428,58 грн., витрати зі сплати судового збору в сумі 3 654,00 грн, а всього 445 082,58 грн.

Сума грошових вимог заявлених АТ "Райффайзен Банк" до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 014/53-05/67653 від 12.11.2007 р. станом на 25.08.2021 р. (включно) складає: 720 712,31 грн., з яких заборгованості за сумою кредиту - 370 920,86 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками - 349 792,45 грн. Документи на підтвердження вимог Банку та відповідний розрахунок надано до матеріалів справи.

07 грудня 2021 року керуючий реструктуризацією за результатом розгляду заяви з грошовими вимогами АТ "Райффайзен Банк" подав відзив, в якому зазначив про визнання частково грошових вимог АТ "Райффайзен Банк" до ОСОБА_1 , а саме в розмірі 445 082,58 грн. Обгрунтовує тим, що відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 569/11269/14-ц від 17.09.2014 року вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (правонаступником якого є АТ "Райффайзен Банк") заборгованість по кредитному договору в сумі 441 428,58 грн., витрати зі сплати судового збору в сумі 3 654,00 грн, а всього 445 082,58 грн. Крім того, 03.09.2020 року приватним виконавцем Сідоренко С.П. відкрито ВП № 6939944 згідно вищезазначеного рішення на суму 445 082,58 грн.

Отже, на переконання арбітражного керуючого, банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України та положень договору, змінивши на власний розсуд умови основного зобов`язання щодо строку дії договору та періодичності платежів, а відтак строк виконання зобов`язань - як основного, так і акцесорних- є таким, що настав 17.09.2014 р.

Відтак, ОСОБА_5 визнає вимоги Банку частково, в сумі 445 082,58 грн. - як вимоги забезпечені заставою майна боржника, також 4 540,00 грн. судовий збір.

Також просить суд щодо інших вимог Банку застосувати строки позовної давності на підставі ст.ст. 257, 258 ЦК України.

В силу приписів статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, забезпечені кредитори це кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника, а конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

Щодо вимог кредитора до боржника з процентів, суд зазначає про наступне.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного суду від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц.

Зважаючи на те, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України й охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Такий висновок сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.

Таким чином, кредитор втратив право нараховувати, зокрема, проценти поза строком дії кредитного договору.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, визнаються грошові вимоги АТ "Райффайзен Банк" у розмірі суми - 445 082,58 грн., встановленої рішенням по справі № 569/11269/14-ц від 17.09.2014 року Рівненського міського суду Рівненської області, за яким вирішено стягнути солідарно заборгованість з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (правонаступником якого є АТ "Райффайзен Банк") заборгованість по кредитному договору в сумі 441 428,58 грн., витрати зі сплати судового збору в сумі 3 654,00 грн, а всього 445 082,58 грн.

Вказані вимоги Банку є забезпеченими заставою майна боржника у повному обсязі, з огляду на правову позицію, викладену у постанові судової палати з розгляду справ про банкрутство КГС у складі ВС від 04.02.2021 у справі № 904/1360/19.

Згідно з нормами статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства, для задоволення вимог кредиторів кошти від продажу майна боржника вносяться на окремий банківський рахунок, відкритий керуючим реалізацією.

Вимоги кредиторів за зобов`язаннями боржника, забезпеченими заставою майна фізичної особи, задовольняються за рахунок такого майна.

Вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати вимоги кредитора Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" частково, в розмірі 445 082,58 грн. - вимоги забезпечені заставою майна боржника.

У визнанні решти грошових вимог Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" до фізичної особи ОСОБА_1 належить відмовити.

Згідно з нормами частини 2 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства, витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Суд також встановив, що АТ "Райффайзен Банк" понесено витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність в розмірі 4 540,00 грн. судового збору.

Щодо грошових вимог Акціонерного товариства "Альфа-Банк".

27 вересня 2021 року від АТ "Альфа-Банк" до суду надійшла поштовим зв`язком заява від 24.09.2021 з грошовими вимогами до боржника (згідно штемпелю поштового відділення на конверті відправлена -24.09.2021),, згідно з якою просить прийняти заяву з грошовими вимогами до боржника на суму 75 430,77 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.08.2021 р. становить 2 011 874,41 грн. та 4 540,00 грн. судового збору.

11 червня 2008 року ОСОБА_1 та Акціонерне товариство "Уксоцбанк" (уклали Договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 738/57-А шляхом підписання відповідного договору. За умовами угоди про надання кредиту від 11.06.2008 року Банк надав кредит в розмірі 29 166,00 дол. США, зі сплатою 13,5% процентів річних, з кінцевим терміном погашення до 10.06.2015 р. Кредит надавався на купівлю автомобіля Toyota Camry 2,4, 2008 р.в. реєстраційний номер НОМЕР_2 (п.1.2. Договору).

У якості забезпечення виконання зобов`язання щодо погашення кредиту, сплати процентів тощо, між Банком та ОСОБА_1 укладено Договір застави №738/57-А-2 від 11.06.2008. Предметом застави є транспортний засіб марки Toyota модель Camry 2,4, 2008 р.в. реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі № НОМЕР_3 , ОСОБА_6 . Вартість застави складала 29 166,24 дол.США, що еквівалентно було за офіційним курсом НБУ на день укладення договору - 141 500,00 грн.

Однак, Боржник не виконував своїх грошових зобов`язань щодо своєчасного погашення кредитної заборгованості.

Згідно рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ "Укрсоцбанк" від 15.10.2019 було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ "Уксоцбанк", які вказануу Передавальному акті, виникає у АТ "Альфа-Банк" з дати - 15.10.2019.

Протоколом №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ "Альфа-Банк" від 15.10.2019 вирішено затвердити Передавальний акт. Згідно останнього АТ "Альфа-Банк" у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами, а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів.

03.12.2019 юридичну особу АТ "Укрсоцбанк" припинено, а його правонаступником є АТ "Альфа-Банк".

Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Домецького О.І. №60904788 від 17.12.2019 відкрито виконавче провадження, по виконанню виконавчого листа №6-154/10 від 17.12.2010, що виданий Дніпровським районним судом м.Києва щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь АКБСР "Укрсоцбанк" заборгованості по договору кредиту в сумі 254 888,93 грн. та 2948,88 грн. третейського збору.

Сума грошових вимог АТ "Альфа-Банк" заявлених до ОСОБА_1 за Договором кредиту № 738/57-А на купівлю автотранспортних засобів від 11.06.2008 р. станом на 25.08.2021 р. (включно) складає 75 430,77 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.08.2021 р. становить 2 011 874,41 грн., з яких 27 429,71 дол.США, що еквівалентно - 731 599,74 грн. - борг за кредитом, 48 001,06 дол.США, що еквівалентно 1 280 274,67 грн. - нарахований борг по відсотках.

Таким чином, на переконання Банку загальна заборгованість Боржника перед АТ "Альфа-Банк" станом на 25.08.2021 становить 75 430,77 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.08.2021 р. становить 2 011 874,41 грн. та 4 540,00 грн. судового збору.

07 грудня 2021 року керуючий реструктуризацією за результатом розгляду заяви з грошовими вимогами АТ "Альфа-Банк" подав відзив, в якому останній зазначив про часткове визнання грошових вимог згаданого кредитора до ОСОБА_1 в розмірі 254 888,93 грн., оскільки вважає, що Банком не подано обгрунтованого розрахунку заборгованості. Крім того, заявником не подано рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист №6-154/10 від 17.12.2010.

Зауважує, що згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Домецького О.І. №60904788 від 17.12.2019 відкрито виконавче провадження, по виконанню виконавчого листа №6-154/10 від 17.12.2010, що виданий Дніпровським районним судом м.Києва щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь АКБСР "Укрсоцбанк" заборгованості по договору кредиту в сумі 254 888,93 грн. та 2948,88 грн. тетейського збору.

У визнанні решти вимог просить відмовити. На переконання арбітражного керуючого, банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України та положень договору, змінивши на власний розсуд умови основного зобов`язання щодо строку дії договору та періодичності платежів, звернувся до третейського суду із позовом про стягнення боргу з ОСОБА_1 . Відтак, строк виконання зобов`язань є таким, що настав з 17.12.2010.

Відтак, ОСОБА_5 визнає вимоги Банку частково, на суму 254 888,93 грн. - як вимоги забезпечені заставою майна боржника, також 4 540,00 грн. судовий збір.

В силу приписів статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, забезпечені кредитори це кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника, а конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

Щодо вимог кредитора до боржника з процентів, суд зазначає про наступне.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного суду від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц.

Зважаючи на те, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України й охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Такий висновок сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.

Таким чином, кредитор втратив право нараховувати, зокрема, проценти поза строком дії кредитного договору.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, визнаються грошові вимоги АТ "Альфа-Банк" у розмірі суми - 254 888,93 грн., встановленої рішенням третейського суду, та згідно виконавчого листа №6-154/10 від 17.12.2010, що виданий Дніпровським районним судом м.Києва щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь АКБСР "Укрсоцбанк" заборгованості по договору кредиту.

Вказані вимоги Банку є забезпеченими заставою майна боржника у повному обсязі, з огляду на правову позицію, викладену у постанові судової палати з розгляду справ про банкрутство КГС у складі ВС від 04.02.2021 у справі № 904/1360/19.

Згідно з нормами статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства, для задоволення вимог кредиторів кошти від продажу майна боржника вносяться на окремий банківський рахунок, відкритий керуючим реалізацією.

Вимоги кредиторів за зобов`язаннями боржника, забезпеченими заставою майна фізичної особи, задовольняються за рахунок такого майна.

Вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати вимоги кредитора Акціонерного товариства "Альфа-Банк" частково, в розмірі 254 888,93 грн. - вимоги забезпечені заставою майна боржника.

У визнанні решти грошових вимог Акціонерного товариства "Альфа-Банк" до фізичної особи ОСОБА_1 належить відмовити.

Згідно з нормами частини 2 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства, витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Суд також встановив, що АТ "Альфа-Банк" понесено витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність в розмірі 4 540,00 грн. судового збору.

Відносно грошових вимог ОСОБА_2 суд зазначає таке.

24 вересня 2021 року ОСОБА_2 подала до суду заяву з грошовими вимогами до боржника на суму 350 000,00 грн. та 4 540,00 грн. судового збору.

25 грудня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір позики у спрощеній формі, що підтверджується розпискою, на суму коштів 350 000,00 грн. Відповідно до умов домовленості позива в розмірі 350 000,00 грн мала бути повернута до 25.12.2020 року. Однак, Боржник не виконав своїх грошові зобов`язання щодо повернення коштів.

Сума грошових вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 станом на 25.08.2021 р. (включно) складає 350 000,00 грн. Документи (оригінал розписки) на підтвердження вимог ОСОБА_2 надано до матеріалів справи.

Таким чином, загальна заборгованість Боржника перед ОСОБА_2 станом на 25.08.2021 становить 350 000,00 грн. та 4 540,00 грн. судового збору.

07 грудня 2021 року керуючий реструктуризацією за результатом розгляду заяви з грошовими вимогами ОСОБА_2 подав відзив, в якому останній зазначив про повне визнання ним та боржником грошових вимог згаданого кредитора до ОСОБА_1 в розмірі 350 000,00 грн., з віднесенням до другої черги задоволення вимог.

За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передання грошової суми позичальнику. Суд установив, що наявність між сторонами позикових відносин підтверджується наявним доказом. Оскільки у визначений у розписці строк кошти повернуті не були, в позивача були підстави для звернення з даним позовом (постанова Верховного Суду України від 13 грудня 2017 року у справі №309/3458/14-ц).

Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Доказів повернення такої позики до справи не надано.

В даному випадку суд застосовує норми, що регулюють цивільно-правові зобов`язання, зокрема положення статей 509, 525, 526, 625 ЦК України, а також положеннями параграфу 1 Глави 71 ЦК України (Позика).

Наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане (постанова ВС від 12 листопада 2020 року справа №154/3443/18).

В силу приписів статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, забезпечені кредитори це кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника, а конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Суд встановив, що від кредитора чи боржника до суду не надходили пояснення з доказами щодо забезпечення заявлених вимог, а отже суд робить висновок, що заявлені кредиторські вимоги є конкурсними.

Згідно з нормами статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства, для задоволення вимог кредиторів кошти від продажу майна боржника вносяться на окремий банківський рахунок, відкритий керуючим реалізацією.

Вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати вимоги кредитора ОСОБА_2 в розмірі неповернутої позики 350 000,00 грн. - друга черга задоволення вимог.

Суд також встановив, що ОСОБА_2 понесено витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність в розмірі 4 540,00 грн. судового збору.

Згідно з положеннями статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства, подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Попереднє засідання суду проводиться не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

В ухвалі за результатами попереднього засідання суду, зокрема, зазначаються:

1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення такої ухвали;

2) дата засідання господарського суду, яке має відбутися не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Згідно з приписами статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Розпорядник майна не пізніше ніж на 10 день з дня закінчення встановленого частиною першою цієї статті строку з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення у поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторам.

Кредитор має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів. Такий кредитор може подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром.

Відповідно до правил частини 6 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, кредитор має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів. Такий кредитор може подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів.

Судом враховано, що відповідно до положень статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, жодним з кредиторів не подано письмових заперечень щодо визнання вимог інших кредиторів.

Керуючись ст. ст. 45, 47, 122, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" про визнання грошових вимог до фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати вимоги кредитора Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд.9, ) в розмірі 445 082,58 грн. - вимоги забезпечені заставою майна боржника.

3. У визнанні решти грошових вимог Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" до фізичної особи ОСОБА_1 відмовити.

4. Заяву Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання грошових вимог до фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити частково.

5. Визнати вимоги кредитора Акціонерного товариства "Альфа-Банк" (03150, м. Київ вул. Велика Васильківська, 100, ) в розмірі 254 888,93 грн. - вимоги забезпечені заставою майна боржника.

6. У визнанні решти грошових вимог Акціонерного товариства "Альфа-Банк" до фізичної особи ОСОБА_1 відмовити.

7. Визнати вимоги кредитора ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) в розмірі 350 000,00 грн. - черговість задоволення вимог - друга.

8. Включити до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність витрати на оплату судового збору Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" у розмірі 4 540,00 грн., Акціонерного товариства "Альфа-Банк" у розмірі 4 540,00 грн. та витрати на оплату судового збору ОСОБА_2 у розмірі 4 540,00 грн.

9. Зобов`язати керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 06 січня 2022 року.

10. Зобов`язати керуючого реструктуризацією надати суду до 21 січня 2022 року: реєстр вимог кредиторів боржника; докази організації та проведення зборів кредиторів.

11. Призначити судове засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на "08" лютого 2022 року на 11:00 год.

12. Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Рівненської області за адресою: м. Рівне, вул. Набережна, 26-А, в залі судових засідань №09.

13. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили 23 грудня 2021 року та може бути оскаржена у десятиденний строк до Північно-західного апеляційного господарського суду за правилами ст.ст.254/259 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя Бережнюк В.В.