ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року Справа № 9/430-05-11867
м. Одеса, проспект Шевченка, 29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.А. Мишкіної

суддів О.Ю. Аленіна, Л.В. Лавриненко

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» Хаджи І.Д. за ордером;

від Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» Стадник П.О. за ордером;

від Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» - не з`явився;

від Одеської міської ради - Асташенкова О.І. в порядку самопредставництва

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів»

на рішення Господарського суду Одеської області від 12 січня 2006 року

у справі №9/430-05-11867

за позовом Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів (наразі Громадська організація «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів»)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Громадська організація «Всеукраїнська спілка автомобілістів»

до Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Одеська міська рада

про визнання права власності та зобов`язання його зареєструвати

суддя суду першої інстанції:Н.В. Бакланова

час і місце ухвалення рішення: 12.01.2006р., м.Одеса, Господарський суд Одеської області

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 23.11.2021р. оголошувалась перерва згідно ст.216 ГПК України.

В судовому засіданні 21.12.2021р. згідно ст.ст. 233, 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

Як вбачається з копії рішення господарського суду Одеської області від 12.01.2006р., Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості про визнання права власності на нежитлові приміщення, розташовані у м.Одесі по вул. Іцхака Рабіна, 28, автостоянка №35, загальною площею 888,2 кв.м (приміщення по літері А, а, А, а (І-ІІ поверхи) - 417,70 кв.м, по літері Б (склад) - 15,3 кв.м, по літері В (склад) - 26,6 кв.м, по літері Г (електромайстерня) - 52,3 кв.м, по літері Д (склад) - 243,00 кв.м, по літері Е (підсобне) - 9,5 кв.м, по літері Ж (кладова) - 6,3 кв.м, по літері 3 (гараж) - 16,7 кв.м, по літері И (гараж) - 16,7 кв.м, по літері К (гараж) - 17,00 кв.м, по літері Л (гараж) - 16,7 кв.м, под. літері М (гараж) - 16,7 кв.м, по літері Н (гараж) - 16,7 кв.м, по літері О (гараж) - 17,1 кв.м.,; на нежитлові приміщення, розташовані ву м. Одесі по вул. Краснова, 3 В, загальною площею 226,1 кв.м (приміщення: по літері А - 56,1 кв.м, по літері Б - 114,9 кв.м, по літері Г - 9,8 кв.м, по літері Д - 3,00 кв.м, по літері Е - 2,4 кв.м, по літері Ж - 22,9 кв.м, по літері 3 - 17,00 кв.м), згідно технічних паспортів від 11.04.2003р. та про зобов`язання зареєструвати за позивачем право власності на вищевказані об`єкти нерухомого майна.

Рішенням господарського суду Одеської області від 12.01.2006р. (суддя Н.В. Бакланова):

- визнано право власності Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів на нежитлові приміщення, розташовані у м. Одесі по вул. Іцхака Рабіна, 28, автостоянка №35, загальною площею 888,2 кв.м (приміщення по літері А, а, А, а (І-ІІ поверхи) - 417,70 кв.м, по літері Б (склад) - 15,3 кв.м, по літері В (склад) - 26,6 кв.м, по літері Г (електромайстерня) - 52,3 кв.м, по літері Д (склад) - 243,00 кв.м, по літері Е (підсобне) - 9,5 кв.м, по літері Ж (кладова) - 6,3 кв.м, по літері 3 (гараж) - 16,7 кв.м, по літері И (гараж) - 16,7 кв.м, по літері К (гараж) - 17,00 кв.м, по літері Л (гараж) - 16,7 кв.м, под. літері М (гараж) - 16,7 кв.м, по літері Н (гараж) - 16,7 кв.м, по літері О (гдщж) - 17,1 кв.м., згідно технічного паспорту від 11.04.2003р.;

- визнано право власності Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів на нежитлові приміщення, розташовані у м. Одесі по вул. Краснова, 3 В, загальною площею 226,1 кв.м (приміщення: по літері А - 56,1 кв.м, по літері Б - 114,9 кв.м, по літері Г - 9,8 кв.м, по літері Д - 3,00 кв.м, по літері Е - 2,4 кв.м, по літері Ж - 22,9 кв.м, по літері 3 - 17,00 кв.м), згідно технічного паспорту від 11.11.2005р.;

- зобов`язано КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» зареєструвати право власності Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів на нежитлові приміщення, розташовані у м. Одесі по вул. Іцхака Рабіна, 28, автостоянка №35, загальною площею 888,2 кв.м (приміщення по літері А, а, А, а (І-ІІ поверхи) - 417,70 кв.м, по літері Б (склад) - 15,3 кв.м, по літері В (склад) - 26,6 кв.м, по літері Г (електромайстерня) - 52,3 кв.м, по літері Д (склад) - 243,00 кв.м, по літері Е (підсобне) - 9,5 кв.м, по літері Ж (кладова) - 6,3 кв.м, по літері З (гараж) - 16,7 кв.м, по літері И (гараж) - 16,7 кв.м, по літері К (гараж) - 17,00 кв.м, по літері Л (гараж) - 16,7 кв.м, по літері М (гараж) - 16,7 кв.м, по літері Н (гараж) - 16,7 кв.м, по літері О (гараж) - 17,00 кв.м., згідно технічного паспорту від 11.04.2003р.;

- зобов`язано КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» зареєструвати право власності Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів на нежитлові приміщення, розташовані у м. Одесі по

вул. Краснова, 3 В, загальною площею 226,1 кв.м (приміщення: по літері А - 56,1 кв.м, по літері Б - 114,9 кв.м, по літері Г - 9,8 кв.м, по літері Д - 3,00 кв.м, по літері Е - 2,4 кв.м, по літері Ж - 22,9 кв.м, по літері 3 - 17,00 кв.м), згідно технічного паспорту від 11.11.2005р.

Рішення обґрунтоване посиланням на норми ст.ст.392 ЦК України, ст.ст.4, 49 ЗУ «Про власність», п.п.1.1-1.4, 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №6/5 від 28.01.2003р., ст.ст.2,19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та вмотивоване наступним.

30.10.2000р. Одеською міською радою було прийняте рішення №1848ХХШ про затвердження технічної документації з інвентаризації та проекту відведення земельних ділянок, про видачу документів, що посвідчують право користування та надання Одеській обласній організації Всеукраїнської спілки автомобілістів земельної ділянки загальною площею 1,8214га за адресою: АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування автостоянки №35 та для будівництва і експлуатації автомийки. 11.04.2003р. відповідачем позивачу видано технічний паспорт на автостоянку №35 по вул.І.Рабіна,28; 11.11.2005р. на виробничі приміщення, розташовані за адресою:м.Одеса, вул.Краснова, 3-В. Користувачами у техпаспортах зазначено позивача. 08.12.2005р. позивач звернувся до відповідача з проханням видати свідоцтво про право власності на адміністративну будівлю та технічні приміщення Одеської обласної організації всеукраїнської спілки автомобілістів, що розташовані за адресою: вул. Іцхака Рабіна, 28., та пункт технічного обслуговування автомобілів №20 Одеської обласної організації всеукраїнської спілки автомобілістів, що розташовані за адресою: м. Одеса вул. Краснова, 3-В. Листом №8743 від 20.12.2005р. відповідач відмовив у видачі свідоцтв.

Рішення господарського суду Одеської області від 12.01.2006р. в апеляційному порядку не оскаржувалось.

16.09.2019р. до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 (подана скаржником 12.09.2019р.), в якій скаржник просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Одеській обласній організації Всеукраїнської спілки автомобілістів.

Ухвалами суду апеляційної інстанції (головуючий суддя М.А. Мишкіна, судді В.В. Бєляновський, К.В. Богатир):

- від 30.09.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду Одеської області від 12 січня 2006 року у справі №9/430-05-11867;

- від 29.11.2019р. призначено у справі №9/430-05-11867 судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; апеляційне провадження у справі зупинено до отримання висновку експертизи (на час її проведення) та/або повернення матеріалів справи до Південно-західного апеляційного господарського суду.

11.12.2019р. матеріали справи були надіслані до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

26.07.2021р. до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Громадської організації Всеукраїнська спілка автомобілістів, в якій скаржник просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначив, що:

- нежитлові приміщення автостоянки №35 за адресою: м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна, 28 насправді належать скаржнику та були передані позивачу виключно на праві оперативного управління. Відповідно до інформації, наявної в реєстрі, ГО «ОО ВСА» належать, зокрема, нежитлові приміщення автостоянки №35 за адресою: м.Одеса, вул.І.Рабіна, 28 на праві власності згідно свідоцтва серії НОМЕР_1 від 23.04.2009р. ГО «Всеукраїнська спілка автомобілістів» (ГО «ВСА») довідалась про існування оскаржуваного рішення тільки 02.07.2021р., коли адвокатом Хаджи І.Д. отримано відповідь на адвокатський запит від Одеської міської ради; серед документів, які стали підставою для видачі позивачу свідоцтва серії САС №635016 від 23.04.2009р. про право власності на нежитлові приміщення автостоянки №35 є рішення Господарського суду Одеської області від 12.01.2006р. №9/430-05-11867.

Оскаржуване рішення впливає на права та обов`язки ГО «Всеукраїнська спілка автомобілістів», оскільки позивач - ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» (ГО «ООО ВСА») ще до недавнього часу поводила себе саме як регіональне представництво ГО «ВСА», зокрема, оплачувала щомісячні членські внески, здійснювала діяльність відповідно до цілей для яких була створена, брала участь у вирішенні інших значимих для всієї Спілки автомобілістів питань, що жодним чином не викликало сумнівів у тому, що ГО «ООО ВСА» є регіональним представництвом ГО «ВСА» та що все нерухоме майно знаходиться на праві оперативного управління в ГО «ООО ВСА», а право власності на таке майно має виключно Спілка.

ГО «ООО ВСА» була створена як регіональне представництво ГО «ВСА» та все майно організації, зокрема й спірні нежитлові приміщення автостоянки №35 за адресою: м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна, 28 та нежитлові приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 3В, належали на праві власності скаржнику, а ГО «ООО ВСА» мала виключно право оперативного управління майном Спілки, яке розташоване на території Одеської області;

- За п.7.8. Статуту Всеукраїнської спілки автомобілістів в редакції від 1992 року для утримання апарату Центральної ради Спілки, а також для проведення централізованих заходів місцеві ради відраховують у розпорядження Центральної ради Спілки кошти від вступних і членських внесків, частини надходження від господарської та інших видів комерційної діяльності, здійснюваних радами або їх підрозділами 28.12.1992р. постановою президії Центральної ради Всеукраїнської спілки автомобілістів №34 затверджено Статут Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів, 18.07.199р. було затверджено зміни до Статуту;

- Відповідно до п. 6.4. статуту Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів в редакції від 1995 року всі будинки, будівлі, обладнання, транспортні засоби, оборотний капітал, цінні папери та інше майно, що знаходиться на балансі обласної організації Спілки, являється власністю Всеукраїнської Спілки автомобілістів. Обласна організація Спілки користується вказаним майном на правах повного господарського відання;

- 21.11.2020р. постановою президії Центральної ради ВСА затверджено статут ГО «ООО ВСА» у новій редакції згідно п. 6.4. Статуту в редакції від 2000 року кожен член спілки не має права власності на долю майна спілки. Власником майна є спілка у цілому. Обласна організація спілки, створені спілкою госпрозрахункові установи та підприємства використовують майно Спілки, що знаходиться в їхньому господарському віданні, на правах оперативного управління. Від імені Спілки управління майном здійснює президія Центральної ради. Майно, яке знаходиться в господарському віданні обласної організації спілки, створених Спілкою госпрозрахункових установ і підприємств, не може бути вилучено президією Центральної ради без згоди керівних органів обласної організації Спілки;

- 16.05.2001р. постановою Центральної ради ВСА затверджено статут Одеської обласної організації ВСА;

- із норм статуту Всеукраїнської спілки автомобілістів в редакціях від 1992 року, 2000 року, 2007 року та статуту Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів в редакціях від 1995 року, 2000 року, 2001 року є очевидним, що: Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів є місцевим осередком ВСА; все майно, що перебуває на балансі Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів належить ВСА, а ООО ВСА має право тільки оперативного управління всім наявним на балансі майном; статут Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів не може суперечити статуту ВСА; зміни до установчих документів Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів затверджуються Центральною радою ВСА; ООО ВСА здійснює відрахування на утримання Центральної ради ВСА;

- статут ГО «ООО ВСА» в редакції від 2008 року містить важливі пункти, які кардинально відрізняються від останнього затвердженого президією Центральної ради ВСА статуту організації в редакції від 2001 року;

- 26.09.2008р. була затверджена нова редакція статуту Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів та ця редакція статуту взагалі змінює правовий статус організації та припиняє її зв`язок із ГО «ВСА»;

- затвердженням нової редакції статут у 2008 році ГО «ООО «ВСА» самовільно відокремилась від ГО «ВСА» та стала незалежною організацією, присвоїла нерухоме майно, що на праві власності належало ГО «ВСА»;

- у зв`язку із ухваленням судового рішення у даній справі, яке стало підставою реєстрації права власності на нежитлові приміщення автостоянки № 35 за адресою: м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна, 28 та нежитлові приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, З В за ГО «ООО ВСА», скаржник фактично лишився свого нерухомого майна, яким користувалась ГО «ООО ВСА» виключно на праві оперативного управління;

- звертаючись до суду з позовом ГО «ООО «ВСА» самостійно надала суду інформацію, що є місцевим осередком ВСА, та що діяльність Організації поширюється на Одеську область, проте суд першої інстанції в порушення норм ст.27 ГПК України (в редакції від 13.10.2005р.) не залучив ГО «ВСА» до участі у справі;

- у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.09.2019р. у справі №910/7364/18, касаційним судом зроблено висновок, що перебування майна на балансі підприємства (організаціі) не є підставою виникнення права власності балансоутримувача на майно, так як баланс підприємства (організаціі) є лише формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов`язань на конкретну дату, та не є доказом права власності. Тобто, передача нерухомого майна на баланс ГО «ООО ВСА» не має наслідком перехід на таке майно права власності, право власності на все майно має виключно ГО «ВСА», а отже посилання суду на те, що спірне нерухоме майно рахувалося на балансі Позивача не може вважатись достатнім доказом права власності на таку нерухомість;

- з урахуванням предмету позову у справі № 9/430-05-11867 та того факту, що все майно, яке знаходилось на балансі ГО «ООО ВСА, є власністю ГО «ВСА» у ГО «ООО ВСА» відсутнє суб`єктивне право, на захист якого вона звернувся до суду в рамках даної судової справи (не є належним позивачем за заявленими позовними вимогами);

- суд першочергово повинен був визначити чи є у позивача право або законний інтерес на звернення до суду, а у даній справі чи є позивач власником об`єктів нерухомості та на підставі яких документів, а оскільки судом взагалі не досліджувалось дане питання, то є очевидним що суд не встановив чи наявне порушення будь-яких прав позивача та необхідність їх захисту;

- судом помилково не залучено ГО «ВСА» до участі у справі в якості третьої особи, не досліджено питання щодо реального власника спірного нерухомого майна, не встановлено наявність чи відсутність порушеного права позивача та необхідність його захисту, а отже й права на звернення до сулу із даним позовом, що в сукупності свідчить про те, що суд, ухвалюючи рішення від 12.01.2006 року не з`ясував обставин, що мають значення для справи, визнав встановленими обставини, які стороною не доведено, порушив норми процесуального права щодо залучення третьої особи по участі у справі та невірно застосував норми ст. 392 ЦК України, адже ГО «ООО ВСА» не є власником спірного майна, тому право на пред`явлення позову, передбачене вказаною нормою права, у неї не було;

- в даному випадку наявні передбачені ст. 104 ГПК України (в редакції від 13.10.2005р та ст. 277 ГПК України (в чинній редакції) підстави для скасування даного рішення суду та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ООО ВСА, які полягають у такому: недослідження судом того факту, що ООО ВСА є місцевим осередком ГО «ВСА» та залежить від останньої у здійсненні своєї діяльності; не досліджені права ООО ВСА на звернення до суду із таким позовом; не встановлений реальний власник спірного нерухомого майна; відсутності будь-яких спроб залучення до участі у справі ГО «ВСА»; не з`ясування судом обставин набуття права власності на спірне нерухоме майно ООО ВСА; не встановлення яким чином на балансі ООО ВСА з`явилось спірне нерухоме майно; відсутність у матеріалах справи доказів того, що ООО ВСА є власником спірного майна;

Також в апеляційній скарзі наявна заява про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення.

Скарга ГО «Всеукраїнська спілка автомобілістів» була передана на розгляд раніше визначеному складу суду у справі - суддя-доповідач: М.А.Мишкіна, судді-члени колегії: В.В.Бєляновський, К.В. Богатир.

Враховуючи положення п.п.17.4 п.17 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України, п.п.2.3.17, 2.3.25, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України №30 від 26.11.2010р., у зв`язку із перебуванням суддів В.В.Бєляновського та К.В. Богатиря з 26.07.2021р. по 27.08.2021р.) у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду №204 від 27.07.2021р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №9/430-05-11867.

Протоколами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2021р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - М.А.Мишкіна, судді: О.Ю. Аленін, Л.В. Лавриненко.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.07.2021р. (головуючий суддя М.А.Мишкіна, судді О.Ю. Аленін, Л.В. Лавриненко) відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Громадської організації Всеукраїнська спілка автомобілістів на рішення господарського суду Одеської області від 12 січня 2006 року у справі №9/430-05-11867 до повернення матеріалів справи з Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України до суду апеляційної інстанції.

13.10.2021р. матеріали справи №9/430-05-11867 надійшли з експертної установи до суду апеляційної інстанції разом із висновком судової будівельно-технічної експертизи №19-8619-8621 від 30.09.2021р.

Ухвалами Південно-західного апеляційного господарського суду:

- від 19.10.2021р. апеляційну скаргу ГО «Всеукраїнська спілка автомобілістів залишено без руху, встановлено скаржнику строк 7 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання суду доказів сплати судового збору у розмірі 561грн.;

- від 01.11.2021р. поновлено Громадській організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 12 січня 2006 року у справі №9/430-05-11867; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на рішення Господарського суду Одеської області від 12 січня 2006 року у справі №9/430-05-11867; встановлено іншим учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, будь-яких клопотань з процесуальних питань до 17.11.2021р.; призначено справу до розгляду у судовому засіданні 23.11.2021р. з повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 23.11.2021р. апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду Одеської області від 12.01.2006р. у справі №9/430-05-11867 закрито.

12.11.2021р. ГО «Одеська обласна спілка автомобілістів» подала суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу ГО «ВСА», в якому просила залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відзиві, зокрема, зазначено,що:

- 31.05.1973р. Виконком одеської обласної ради постановив рішення №236, яким постановив організувати Одеську міську організацію автолюбителів, що буде діяти на основі самоокупності, встановив місцезнаходження даної організації в м.Одеса, а Одеському міськвиконкому доручив виділити відповідні службові приміщення для розміщення апарату Одеської міської організації автолюбителів;

- Громадська організація «Одеська обласна організація автомобілістів» (Одеська обласна організація «Автолюбитель УРСР») була створена раніше, ніж ГО «ВСА», а тому твердження апелянта про те, що ГО «ОООВСА» було створено ГО «ВСА» як регіональне представництво останнього не витримує жодної критики, оскільки на момент створення ГО «ОООА», ГО «ВСА» ще навіть не існувало. З тексту протоколу установчого з`їзду від 30.10.1973р. вбачається, хто був засновником ГО «ОООА» - 117 осіб (тобто фізичних осіб), але ж ніяк не ГО «ВСА»;

- ГО «Одеська обласна організація автомобілістів» не є регіональним представництвом іншої юридичної особи, а є громадською організацією, засновниками якої є саме фізичні особи;

- 26.01.1996р. Одеською обласною державною адміністрацією було видане свідоцтво №49-42893, за яким позивач був легалізований як юридична особа у організаційно-правовій формі місцевого об`єднання громадян під назвою Одеська обласна рада Всеукраїнської спілки автомобілістів, діяльність якої розповсюджується на Одеську область;

- положення статуту ГО «ОООА» від 1995,2000 та 2001 року, на які посилається скаржник, є лише неточностями, що суперечили законодавству та дійсним обставинам, які у зв`язку із цим і були законно усунені у редакції статуту від 2008 року, фактично повернувши дані положення статуту до редакції 1992 року;

- 28.07.2005р. відомості про ГО «Одеська обласна організація автомобілістів» були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач у даному реєстрі зареєстрований як юридична особа у організаційно-правовій формі Громадська організація, у розділі «перелік засновників (учасників)» відсутні будь-які відомості про те, що засновником ГО «ОООА» є ГО «ВСА»;

- все майно, що належить позивачу на праві власності та праві користування, передавалось йому не від ВСА та не від будь-якої іншої громадської організації, а від територіальних громад м.Одеси та інших населених пунктів Одеської області (рішення Одеської міської ради №264 від 05.04.1979р., №470 від 21.06.1979р., №737 від 20.09.1979р., розпорядження Овідіопольської райдержадміністрації №99 від 19.02.2002р.);

- право власності на нежитлові приміщення автостоянок по вул.І.Рабіна, 28 та вул.Краснова 3В було визнане за позивачем оскаржуваним рішенням, а в подальшому на підставі рішення позивачу було видане свідоцтво про право власності;

- ГО «ВСА» не надала суду жодних правовстановлюючих документів на підтвердження приналежності йому на праві власності спірного нерухомого майна;

- ГО «ВСА» знала про належність спірного майна позивача щонайменше з 30.12.2015р. скаржник прострочив строки на звернення до суду з апеляційною скаргою, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги.

22.11.2021р. ГО «ВСА» подало Південно-західному апеляційному господарському суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначила наступне:

- рішеннями від 30.10.1973р. та №236 від 31.05.1973р. (на які посилається позивач у відзиві на апеляційну скаргу) не затверджувався статут Одеської обласної організації автомобілістів, що виключає реєстрацію останньої у 1973 році;

- надані позивачем документи до відзиву на апеляційну скаргу жодним чином не підтверджують факт реєстрації Одеської обласної організації автомобілістів у 1973 році, адже доказів реєстрації статуту у 1973 році позивачем не надано, що свідчить про виключно підготовчі та організаційні дії щодо створення Організації, а не про її реєстрацію;

-ГО «ВСА» зареєстрована у встановленому законом порядку у 1974 році, а перша відома реєстрація статуту Одеської обласної організації автомобілістів відбулась тільки у 1992 році;

- ГО «ВСА» створювалась за територіальним принципом, Одеська обласна організація автомобілістів була осередком Всеукраїнської організації автомобілістів.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.11.2021р. залучено до участі у справі №9/430-05-11867 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Громадську організацію Всеукраїнська спілка автомобілістів; залучено до участі у справі №9/430-05-11867 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Одеську міську раду.

21.12.2021р. від Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» надійшла заява, в якій заявник просив зупинити провадження у справі №9/430-05-11867 за апеляційною скаргою ГО «Всеукраїнська спілка автомобілістів» до набрання законної сили судовим рішенням у справі №916/2715/21.

Протокольною ухвалою апеляційного господарського суду від 21.12.2021р. (занесена до протоколу судового засідання) заяву позивача про зупинення провадження у справі залишено без розгляду з підстав подання її з пропуском встановленого строку для подання відповідних заяв (клопотань) та без клопотання про його поновлення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 21.12.2021р. представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував.

Представник Одеської міської ради просила ухвалити законне та обгрунтоване рішення.

КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» свого представника в засідання суду апеляційної інстанції не направило. Про час, дату та місце розгляду справи відповідач був повідомлений шляхом направлення на електронну адресу сканованої копії ували Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.11.2021р., якою відкладено розгляд справи на 21.12.2021р., 14:30год. (т.8, а.с.137). Про отримання електронного листа з сканованою копією ухвали свідчить відповідь КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» (т.8 а.с. 140).

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши докази стосовно фактів, наведених учасниками справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення скарги виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, Рішенням народних депутатів Одеської міської ради від 21.06.1979р. №470 вирішено відвести Одеській обласній громаді (обществу) «Автолюбитель УССР» під облаштування платних стоянок земельні ділянки в тимчасове користування на період до реконструкції району у відповідності з затвердженим генеральним планом міста, зокрема, по вул..Якіра стоянка №10 - 6,5 га, та стоянка №11 4,6га. Зобов`язано обласну раду ДО «Автолюбитель УССР» розробити проекти організації стоянок і погодити їх до 1 вересня 1979р..

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящихся №799 18.12.1969р. було зобов`язано Одеське виробниче міжобласне управління «Укрглававтотехобслуживание» збудувати платні стоянки для автомототранспорту, серед яких автостоянка по вул.. Якіра .

Рішенням Виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих №473 від 23.09.1975р. передбачено передачу Управлінням головного архітектора міста деяких ділянок в тимчасове користування міській Раді громади «Автолюбитель УССР» для організації тимчасових відкритих стоянок.

21.06.1979р. Виконавчий комітет Одеської міської ради народних депутатів прийняв рішення №470, яким було відведено земельні ділянки у тимчасове користування по вул..Якіра Одеській обласній громаді «Автолюбитель УССР» під збудування платних автостоянок, згідно узгоджених генеральних планів міста.

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів №737 від 20.09.1979р. передбачена передача Одеським виробничим об`єднанням «Одессаавтотехобслуживание» автостоянок із розміщеними на них службовими приміщеннями обласній громаді «Автолюбитель УССР», серед яких була автостоянка по вул..Якіра .

Місцевим господарським судом встановлено, що 28.11.1991р. складений акт на предмет вводу в експлуатацію будівлі за пропагуванням БДД, лабораторії і діагностування, пристосоване в ході будівництва під адміністративну будівлю Одеської обласної ради до АМЛ із класом за пропагуванням БДД та диспечерська на автостоянці №35 по вул..Якіра на підставі дозволу Української республіканської ради союзу автомобілістів УРСР та титулу наново початого будування №60364 в березні 1989р. Відповідно до листа Мінюсту №11-65-44 від 21.02.1994р. Українська республіканська спілка автомобілістів УРСР перереєструвалася в Мінюсті України 26.11.1992р. як всеукраїнська громадська організація з назвою «Всеукраїнська спілка автомобілістів».

Матеріалами справи підтверджується, що Постановою з`їзду Української республіканської спілки автомобілістів від 8 грудня 1992 року затверджено статут ГО «Всеукраїнська спілка автомобілістів» .

Відповідно до п. 1.1. Статуту ВСА в редакції від 1992 року вбачається, що Всеукраїнська спілка автомобілістів/ надалі Спілка/ є громадською організацією, що об`єднує на добровільних засадах громадян - власників особистих автомобілів і мотоциклів, самодіяльних конструкторів і реставраторів старовинних транспортних засобів, а також інших громадян - любителів автомототехніки (п.1.1 Статуту).

Згідно п. 1.3. Статуту ВСА в редакції від 1992 року Спілка та її регіональні організації є юридичними особами, мають самостійний баланс, рахунки в установах банку, мають свої печатки, штампи і символіку, зразки яких затверджуються президією центральної ради та реєструються в установленому законом порядку; мають бланки із своїм найменуванням. Регіональні організації в своїй діяльності керуються своїми статутами/положеннями/, які не суперечать статуту Спілки і реєструються в установленому порядку.

Постановою Пленуму Одеської обласної ради спілки автомобілістів від 18.12.1992р. затверджено Статут Одеської обласної ради спілки автомобілістів України, відповідно до п.1.1 якого Одеська обласна рада спілки автомобілістів України є громадською організацією, що об`єднує на добровільних засадах громадян власників особистих автомобілів і мотоциклів , самодіяльних конструкторів і реставраторів старовинних транспортних засобів, а також інших громадян - любителів автомототехніки. 26.01.1993р. вказаний Статут зареєстровано в Одеській обласній державній адміністрації.

Згідно п. 1.3. Статуту Спілка є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунок в банку; має свої печатки, штампи і символіку, зразки яких затверджуються президією Центральної ради і реєструються у встановленому законом порядку; має бланки із своїм найменуванням.

18 липня 1995 року Центральною радою Всеукраїнської спілки автомобілістів затверджено зміни до вказаного статуту Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів.(т.6 а.с. 21-27).

Згідно п. 1.1. статуту Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів в редакції від 1995 року Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів є структурним підрозділом вищевказаної вище Спілки, яка об`єднує на добровільній основі громадян - власників автомобілів і мотоциклів, саморобних конструкторів і реставраторів старовинних засобів, а також інших громадян - любителів автомототехніки (в оригіналі текст відображено російською мовою).

За п. 1.2. статуту Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів в редакції від 1995 року Обласна організація Спілки здійснює свою діяльність у відповідності до Конституції України, діючого законодавства, Статуту Всеукраїнської спілки автомобілістів і даного статуту, діє на підставі добровільності, рівноправності членів Спілки автомобілістів, самоокупності, гласності і законності.

Пунктом 1.3. статуту Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів в редакції від 1995 року передбачено, що структурні підрозділи у своїй діяльності керуються своїми Статутами і Положеннями, які не суперечать Статутам Всеукраїнської і обласної організації Спілки і реєструються у встановленому законом порядку, після їх затвердження президією обласної організації ВСУ, статут Одеської обласної організації після затвердження президією Центральної ради ВСУ реєструється в Управлінні Юстиції Одеської області

Відповідно до п. 6.4. статуту Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів в редакції від 1995 року всі будинки, будівлі, обладнання, транспортні засоби, оборотний капітал, цінні папери та інше майно, що знаходиться на балансі обласної організації Спілки, являється власністю Всеукраїнської Спілки автомобілістів. Обласна організація Спілки користується вказаним майном на правах повного господарського відання.

Право власності Всеукраїнської Спілки автомобілістів реалізує її вищий Статутний орган - з`їзд в порядку, передбаченому законодавством України. Всі питання, пов`язані з реалізацією права власності на майно, що знаходиться на балансі обласної організації Спілки, вирішуються Всеукраїнською Спілкою автомобілістів.

У 2000 році зареєстровано нову редакцію статуту ВСА.

Згідно п. 1.3. Статуту ВСА в редакції від 2000 року діяльність Спілки поширюється на територію всієї У країни. Організація Автономної республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські організації є структурними осередками Спілки і мають статус юридичної особи, в своїй діяльності керуються своїми статутами, які не суперечать статуту Спілки і реєструються в установленому порядку після їх затвердження президією Центральної ради. Вони несуть відповідальність по своїм зобов`язанням в межах коштів і майна, що знаходяться в їхньому господарському віданні.

Відповідно до п. 4.1. Статуту ВСА в редакції від 2000 року спілка будується за територіальним принципом. Первинні організації Спілки створюються за місцем роботи і навчання, за місцем проживання і організованого зберігання транспортних засобів. Первинні організації об`єднуються в районні, міські організації за територіальністю.

За п. 6.1. Статуту ВСА в редакції від 2000 року місцевими організаціями Спілками є первинні, районні, міські, обласної організації та організація Автономної Республіки Крим. Міські, районні, та первинні організації Спілки у своїй діяльності керуються Статутом Спілки, статутами організацій Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських організацій та своїми положеннями, які затверджуються президіями вищестоящих рад.

21 листопада 2000 року постановою президії Центральної ради ВСА затверджено статут ГО «ООО ВСА» у новій редакції (т6.а.с.28-33).

Так за п. 1.1. статуту Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів в редакції від 2000 року Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів є місцевим осередком всеукраїнської громадської організації - Всеукраїнської спілки автомобілістів, що на добровільних засадах об`єднує громадян - власників особистих автомобілів і мотоциклів, самодіяльних конструкторів і реставраторів старовинних транспортних засобів, а також інших громадян - любителів автомототехніки.

Згідно п. 1.2. статуту Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів в редакції від 2000 року Обласна організація Спілки здійснює свою діяльність у відповідності до Конституції України, Закону України « Про об`єднання громадян», чинного законодавства, Статуту ВСА і цього статуту, діє на основі добровільності, рівноправності членів Спілки, самоврядування та гласності, самофінансування та самоокупності.

Пунктом 1.3. статуту Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів в редакції від 2000 року передбачено ,що обласна організація Спілки у своїй діяльності керується своїми Статутом, який не суперечать Статуту ВСА і реєструються у встановленому порядку після його затвердження президією Центральної ради. Вона несе відповідальність по своїм зобов`язанням в межах коштів і майна, що знаходяться в її господарському віданні

16 травня 2001 року постановою Центральної ради ВСА затверджено статут Одеської обласної організації ВСА, відповідно до п. п. 1.1. якого Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів є місцевим осередком всеукраїнської громадської організації - Всеукраїнської спілки автомобілістів, що на добровільних засадах об`єднує громадян - власників особистих автомобілів і мотоциклів, самодіяльних конструкторів і реставраторів старовинних транспортних засобів, а також інших громадян - любителів автомототехніки.

За п. 1.2. статуту Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів в редакції від 2001 року Обласна організація Спілки здійснює свою діяльність у відповідності до Конституції України, Закону України «Про об`єднання громадян», чинного законодавства, Статуту ВСА і цього статуту, діє на основі добровільності, рівноправності членів Спілки, самоврядування та гласності, самофінансування та самоокупності.

Пунктом 1.3. статуту Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів в редакції від 2001 року передбачено ,що обласна організація Спілки у своїй діяльності керується своїми Статутом, який не суперечать Статуту ВСА і реєструються у встановленому порядку після його затвердження президією Центральної ради. Вона несе відповідальність по своїм зобов`язанням в межах коштів і майна, що знаходяться в її господарському віданні.

Відповідно до п. 6.3. Статуту Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів в редакції від 2001 року власністю Спілки є будівлі і споруди, обладнання, транспортні засоби, цінні папери та інше майно, придбане на власні кошти чи на інших підставах, які не заборонені законом для виконання статутних завдань.

В положеннях п. 6.4. Статуту Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів в редакції від 2001 року вказано, що кожен член спілки не має права власності на долю майна спілки. Власником майна є спілка у цілому. Обласна організація спілки, створені спілкою госпрозрахункові установи та підприємства використовують майно Спілки, що знаходиться в їхньому господарському віданні, на правах оперативного управління. Від імені Спілки управління майном здійснює президія Центральної ради. Майно, яке знаходиться в господарському віданні обласної організації спілки, створених Спілкою госпрозрахункових установ і підприємств, не може бути вилучено президією Центральної ради без згоди керівних органів обласної організації Спілки.

В травні 2007 року ІХ з`їздом ВСА затверджено статут Всеукраїнської спілки у новій редакції.

Так, згідно п. 4.1. Статуту ВСА в редакції від 2007 року спілка будується за територіальним принципом.

Відповідно до п. 4.2. Статуту ВСА в редакції від 2007 року місцевими осередками спілки є первинні, районні, міські, обласні та Кримська республіканські організації (надалі - організаціі). У сі вони у своїй діяльності керуються статутом Спілки. Кримська республіканська, обласні, Київська та Севастопольська міські організації керуються також своїми статутними документами, які приймаються відповідними конференціями, не суперечать статуту Спілки, затверджуються президією Центральної ради та реєструються у встановленому порядку, а міські, районні та первинні організації - положеннями, які затверджуються президіями вищих рад.

За п. 7.3. Статуту ВСА в редакції від 2007 року кожен член спілки не має права власності на долю майна спілки. Власником майна є спілка у цілому. Кримська республіканська, обласні, Київська та Севастопольська міські організації, створені спілкою, госпрозрахункові установи, навчальні заклади та підприємства використовують майно спілки на правах оперативного управління.

27.03.2009р. Головним Управлінням юстиції в Одеській області зареєстровано Статут ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» із змінами та доповненнями, прийнятими 15 конференцією Одеської обласної організації ВСА 26.09.2008р., відповідно до п.1.1. якого ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів » є об`єднанням громадян власників автомобілів і мотоциклів, самодіяльних конструкторів і реставраторів старовинних транспортних засобів, а також інших громадян учасників дорожнього руху та любителів автомототехніки.

З наведеного вбачається, що на час розгляду справи місцевим господарським судом Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів була місцевим осередком всеукраїнської громадської організації - Всеукраїнської спілки автомобілістів.

Наведене також вбачається з тексту оскаржуваного судового рішення місцевого господарського суду, яке позивач просить залишити без змін, зокрема, судом з посиланням на Статут Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів зареєстрований 26.01.1993р. в Одеській обласній державній адміністрації, зазначено, що спілка є місцевим осередком Всеукраїнської громадської організації Всеукраїнської спілки автомобілістів, користується символікою Всеукраїнської спілки автомобілістів.

Отже суд першої інстанції мав підстави для залучення ГО «ВСА» до участі у справі як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, проте цього не зробив.

30.10.2000р. Одеською міською радою було прийняте рішення №1848ХХШ про затвердження технічної документації з інвентаризації та проекту відведення земельних ділянок, про видачу документів, що посвідчують право користування та надання Одеській обласній організації Всеукраїнської спілки автомобілістів земельної ділянки загальною площею 1,8214га за адресою: вул.Іцхака Рабіна,28 для експлуатації та обслуговування автостоянки №35 та для будівництва і експлуатації автомийки. Вирішено видати ООО Веукраїнської спілки автомобілістів договір про право тимчасового довгострокового користування земельною ділянкою (у тому числі на умовах оренди) загальною площею 1,7914га, терміном до 10 років, але не пізніше початку реконструкції району, а саме: земельною ділянкою площею 1,7638га за адресою м.Одеса, вул..Іцхака Рабіна, для експлуатації та обслуговування автостоянки №35; земельною ділянкою площею 0,0276га, за адресою м.Одеса, вул..Іцхака Рабіна (на території автостоянки №35) з умов оренди для будівництва, експлуатації та обстоуговування авто мийки (у тому числі терміном до 1 року на період будівництва); зобов`язано ООО Всеукраїнської спілки автомобілістів замовити в управлінні земельних ресурсів оформлення документів, що посвідчують право користування земельними ділянками.

Господарським судом встановлено та сторонами не заперечено, що 11.04.2003р. виготовлено технічний паспорт на автостоянку №35 по вул.І.Рабіна,28; 11.11.2005р. на виробничі приміщення, розташовані за адресою:м.Одеса, вул.Краснова, 3-В. Користувачем вказано Одеську обласну організацію «Всеукраїнська спілка автомобілістів». 08.12.2005р. позивач звернувся до відповідача з проханням видати свідоцтво про право власності на адміністративну будівлю та технічні приміщення Одеської обласної організації всеукраїнської спілки автомобілістів, що розташовані за адресою: вул. Іцхака Рабіна, 28., та пункт технічного обслуговування автомобілів №20 Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів, що розташовані за адресою: м. Одеса вул. Краснова, 3-В, однак листом №8743 від 20.12.2005р. відповідач відмовив у видачі свідоцтв.

Господарський суд Одеської області з посиланням на ст.. 392 Цивільного кодексу України, ст.ст.4, 49 Закону України «Про власність», п.п.1.1-1.4, 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №6/5 від 28.01.2003р., ст.ст.2, 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позову Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів про визнання права власності на нежитлові приміщення та зобов`язання КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» зареєструвати це право власності.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду не може погодитися з таким висновком господарського суду з огляду наступного.

Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Частиною п`ятою статті 22 Господарського кодексу України визначено, що держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб`єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.

Частинами першою та четвертою статті 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відповідно до п. а ст..6 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (в редакції чинній станом як на момент звернення позивача до БТІ так і на момент ухвалення оскаржуваного рішення) оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності: місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування:

- фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об`єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об`єкта і введення його в експлуатацію;

- власникам спільних будівель, які на законних підставах зробили перебудову, прибудову, унаслідок чого змінилися належні їм частки. У разі, якщо співвласники не згодні змінити частки добровільно, це питання вирішується в судовому порядку;

- членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, товариства або об`єднання, які повністю внесли свої пайові внески;

- юридичним особам у разі внесення до статутного фонду об`єктів нерухомого майна їх засновниками;

- фізичним особам та юридичним особам, які в разі ліквідації (реорганізації) підприємства, об`єднання, організації отримали у власність у встановленому законодавством порядку нерухоме майно підприємства, об`єднання, організації, що ліквідовується;

- фізичним особам та юридичним особам, що вийшли зі складу засновників підприємства і за рішенням засновників (власників) отримали у власність об`єкт нерухомого майна, переданий їм за актом приймання-передавання;

- інвесторам, які у встановленому законодавством України порядку отримали у власність об`єкти нерухомого майна або його частини, побудовані за їх кошти, за наявності відповідного рішення місцевого органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, акта приймання-передавання об`єкта (частини) інвестору;

- реабілітованим громадянам, яким повернуто у власність належні їм об`єкти нерухомого майна з представленням рішень комісій з реабілітації про повернення цього майна;

- у разі виділення окремого будинку зі складу об`єкта нерухомого майна, що складається із двох або більше будинків (будівель);

- фізичним та юридичним особам при представленні договору про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна, акта про прийняття об`єкта в експлуатацію та акта приймання-передавання цього об`єкта;

- фізичним та юридичним особам на об`єкти нерухомого майна, які в установленому порядку переведені із житлових у нежитлові і навпаки, при наданні рішення відповідного органу;

- фізичним та юридичним особам на підставі документів, установлених законодавством, які підтверджують їх право власності на об`єкти нерухомого майна, крім правовстановлювальних документів, передбачених у додатку 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно.

б) державними органами приватизації - наймачам квартир у державному житловому фонді, які приватизували їх відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"

в) Державним управлінням справами на житлові та нежитлові об`єкти - суб`єктам, що беруть участь разом з Державним управлінням справами в будівництві нового житла, на їх частку.

Підготовку документів для видачі свідоцтв про право власності можуть за дорученням органів місцевого самоврядування, місцевої державної адміністрації та інших органів відповідно до законодавства проводити БТІ.

В додатку 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно наведено перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна: Договори, за якими відповідно до законодавства передбачається перехід права власності, зокрема купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання, лізингу, предметом яких є нерухоме майно, про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно, договори про задоволення вимог іпотекодержателя, договори про виділ у натурі частки нерухомого майна, про поділ нерухомого майна, що є в спільній частковій чи спільній сумісній власності. Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, що видаються державними та приватними нотаріусами. Свідоцтва про право на спадщину, видані державними нотаріусами. Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, видані державними та приватними нотаріусами. Свідоцтва про придбання об`єктів нерухомого майна на аукціонах з реалізації заставленого майна, видані державними та приватними нотаріусами. Свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна, видані органами місцевого самоврядування та місцевими державними адміністраціями. Свідоцтва про право власності, видані органами приватизації наймачам квартир у державному житловому фонді. Свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, оформлені консульськими установами України. Договори відчуження нерухомого майна, що перебуває у податковій заставі, укладені шляхом проведення цільових біржових чи позабіржових аукціонів з метою погашення податкового зобов`язання. Рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Акти про денаціоналізацію (демуніципалізацію) будівель. Витяг із нотаріально посвідченого договору, укладеного між житлово-будівельним кооперативом або членом цього кооперативу і місцевими органами виконавчої влади, про безстрокове користування відведеною земельною ділянкою і про будівництво багатоквартирного будинку з правом власності на окрему квартиру, за наявності акта про прийняття будинку в експлуатацію. Рішення товариського суду про розподіл майна колишнього колгоспного двору. Мирова угода, затверджена ухвалою суду. Рішення засновника про створення державної (національної) акціонерної компанії, державної (національної) холдингової компанії, відкритого акціонерного товариства, створеного в процесі приватизації (корпоратизації), та акт приймання-передавання нерухомого майна або перелік зазначеного майна, наданий засновником чи державним органом приватизації. Дублікати правовстановлювальних документів, видані державними та приватними нотаріусами, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, органами приватизації, копії архівних документів, видані державними архівами. Свідоцтва про право власності на нерухоме майно загальносоюзних творчих спілок колишнього СРСР, які видаються Фондом державного майна. Свідоцтва про право власності, видані Державним управлінням справами, на житлові та нежитлові об`єкти суб`єктам, що беруть участь разом з Державним управлінням справами в будівництві нового житла.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції чинній станом як на момент звернення позивача до БТІ так і на момент ухвалення оскаржуваного рішення) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі заяви правоволодільця (правонабувача), сторін (сторони) правочину, за яким виникло речове право, або уповноважених ними (нею) осіб.

Статтею 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено перелік документів для державної реєстрації прав на нерухоме майно, відповідно до якого підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є: державний акт про право власності на земельну ділянку; нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, довічного утримання, дарування, міни земельної ділянки або іншого нерухомого майна; договір про приватизацію майна державних підприємств; договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на біржі в установленому порядку; нотаріально посвідчений договір про поділ, перерозподіл, об`єднання нерухомого майна; свідоцтво про право на спадщину; свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя; свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів; свідоцтво про право власності на будівлю (частину будівлі), споруду; рішення суду про право власності на об`єкт незавершеного будівництва; акти прийому нерухомого майна до експлуатації; договори про іпотеку, оренду строком більше одного року, інші визначені законом документи щодо речових прав на нерухоме майно; рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили; інші акти органів державної влади або органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом.

З наведеного вбачається, що законодавством, діючим станом на момент звернення Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів до КП «Одеська міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», було встановлено певний порядок та умови видачі свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

В оскаржуваному рішенні господарським судом встановлено, що листом від 20.12.2005р. №8743 КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» відмовило позивачу у видачі свідоцтв про право власності на спірні об`єкти нерухомості та повідомило, що для вирішення питання про можливість оформлення свідоцтв позивачеві необхідно надати документи, що підтверджують належність об`єктів на праві власності позивачу, документи про прийняття в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства України та дані про проведення технічної інвентаризації, виготовлені КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», та документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані об`єкти нерухомості.

Отже позивачу було відмовлено КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» у видачі свідоцтв про право власності з підстав неподання всіх необхідних документів передбачених чинним на той час законодавством для видачі свідоцтв про право власності та здійснення державної реєстрації права власності.

Відповідно до ст..ст. 4, 49 ЗУ «Про власність», чинного у період, коли облаштовувалися та будувалися автостоянки та інші спірні об`єкти, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом, діяльності, зокрема, передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава безпосередньо не втручається в господарську діяльність суб`єктів права власності. Власник, здійснюючи свої права, зобов`язаний не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не порушувати права та охоронювані законом інтереси громадян, юридичних осіб і держави. При здійсненні своїх прав і виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержувати моральних засад суспільства. У випадках і в порядку, встановлених законодавчими актами України, діяльність власника може бути обмежено чи припинено, або власника може бути зобов`язано допустити обмежене користування його майном іншими особами. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом.

Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом наведеної норми позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Позов про визнання права власності у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України, пред`являється на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача за передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами. Об`єктом цього позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача щодо індивідуально визначеного майна. Підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності є оспорення або невизнання наявного права, а не намір набути таке право за рішенням суду.

Позивач у позові про визнання права власності - особа, яка вже є власником, а відповідач - будь-яка особа, яка має сумнів у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес.

Із системного аналізу норм чинного законодавства вбачається, що за загальним правилом судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, у випадках, коли це право не визнається, заперечується або оспорюється. Тобто положення статті 392 ЦК України спрямовані на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача з передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами, однак не є способом його набуття за допомогою рішення суду.

Тобто, передумовою для звернення з позовом про визнання права власності на майно на підставі названої статті є сумніви у належності позивачеві цього майна, які виникають у інших осіб, неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втрата належних правовстановлюючих документів на майно.

В даному випадку з оскаржуваного рішення не вбачається, що відповідач оспорював право власності позивача на об`єкти нерухомості, натомість, відповідач відмовив в його оформленні та видачі свідоцтв з підстав ненадання всіх необхідних документів для оформлення такого права та його реєстрації, а саме правовстановлюючих документів, передбачених Тимчасовим положенням, спір про право між позивачем та відповідачем фактично був відсутній.

Надані позивачем до відзиву на апеляційну скаргу рішення Одеської міської ради від 05.04.1979р. №264, від 21.06.1979р. №470, від 20.09.1979р. №737 підтверджують лише відведення чи надання міськрадою Одеській обласній громаді «Автолюбитель» певних земельних ділянок у тимчасове користування, автостоянок з наявними на них службовими приміщеннями, однак не свідчать про їх передачу позивачу саме у власність та не доводять, що позивач їх набув у власність згідно із ЗУ "Про власність".

Згідно ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Право власності, як і будь-яке інше суб`єктивне право, виникає при наявності певних юридичних фактів та конкретних обставин, з якими закон пов`язує виникнення права власності на конкретне майно у певних осіб. Підстави виникнення права власності поділяються на такі, що не залежать від прав попереднього власника на майно, тобто первісні, та похідні, за якими право власності на майно переходить до власника від його попередника в порядку правонаступництва.

Колегія суддів звертає увагу, що умовами задоволення позову про визнання права власності на майно в порядку ст. 392 ЦК України є наявність у позивача доказів на підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Такими доказами можуть бути правовстановлюючі документи, що підтверджують приналежність позивачеві спірного майна на праві власності.

З оскаржуваного рішення не вбачається, а позивачем при апеляційному перегляді рішення не доведено, що станом на час розгляду справи господарським судом Одеської області ним надавалися до суду докази в підтвердження наявності у нього права власності на спірні об`єкти нерухомості, набуття ним цього права правомірно.

У рішенні Господарського суду Одеської області від 12.01.2006р. не міститься підтвердження та встановлення наявності у матеріалах справи належних та допустимих доказів про належність Одеській обласній організації Всеукраїнської спілки автомобілістів як спірного нерухомого майна на праві власності, так і земельних ділянок, на яких таке майно розташоване.

Технічні паспорти на об`єкти не є правовстановлюючими документами, а засвідчують виключно обставину проведення інвентаризації об`єктів нерухомості.

З матеріалів справи та встановлених місцевим господарським судом обставин вбачається лише, що позивачу надавалися у тимчасове користування земельні ділянки.

Таким чином, позивачем не було надано належних та допустимих доказів щодо набуття правомірно права власності на спірне майно, тому у позивача відсутнє право, на захист якого він звернувся до суду. Протилежного позивачем не доведено і в суді апеляційної інстанції.

На переконання суду апеляційної інстанції, в даному випадку позивач не підтвердив існуючого права на спірні об`єкти нерухомості, а намагався набути та легалізувати таке право за рішенням суду, що вбачається безпосередньо з відзиву на апеляційну скаргу, де ООО ВСА стверджує, що на підставі рішення суду в даній справі їй були видані свідоцтва про право власності.

З огляду викладеного, колегія суддів вважає помилковими висновки господарського суду Одеської області щодо наявності підстав для задоволення позову Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів (наразі Громадська організація «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів») про визнання та реєстрацію за позивачем права власності на нежитлові приміщення, розташовані у м. Одесі по вул. Іцхака Рабіна, 28, автостоянка №35 та нежитлові приміщення, розташовані у м. Одесі по вул. Краснова, 3 В.

Згідно з п.3 ч.1 ст.277 ГПК України однією з підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції допущене неправильне застосування норм ст. 392 ЦК України, а також порушення норм процесуального права у зв`язку із незалучення до участі у справі ГО «ВСА», що є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів окремо зауважує, що в межах предмету апеляційного розгляду не вирішується спір про право, наявність якого наразі убачається між позивачем та третьою особою, не встановлюється також і характер відносин та підпорядкування ОООВСА та ГО «ВСА», чинності їх Статутів в різних редакціях, тощо, тому залишає відповідну частину доводів апеляційної скарги та відзиву на неї без ґрунтовного та детального правового аналізу.

Відповідно до ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ч.14 ст.129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги покладається на позивача, оскільки вимоги апеляційної скарги задоволені у повному обсязі, а спір в суді виник внаслідок неправильних дій саме позивача (ч.8 ст. 129 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України,

колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 12.01.2006р. у справі №9/430-05-11867 скасувати.

У задоволенні позовних вимог Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів відмовити повністю.

Стягнути з Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» на користь Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» 561грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 28.12.2021р.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Л.В. Лавриненко