ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.12.2021 Справа № 18/1031/11

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Полтавського обласного центру зайнятості в особі Миргородської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості

про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання та про видачу дублікату наказу у справі № 18/1031/11, порушеної

за позовом Миргородського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі

Миргородського міськрайонного центру зайнятості

до Приватного сільськогосподарського підприємства "Перекоти-поле"

про стягнення 66354,32 грн

заінтересована особа: Миргородський відділ державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)

за участю представника від прокуратури: Пальонна О. О.

інші представники учасників справи - не з`явилися

встановив:

Полтавський обласний центр зайнятості в особі Миргородської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості (стягувач) звернувся до суду з заявою про видачу дублікату наказу у справі № 18/1031/11 та про поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання (т.5 а.с. 111-114).

Заявник у заяві посилається на те, що Відділ державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції 14.11.2012 відкрив виконавче провадження № 35200576 про стягнення боргу з Приватного сільськогосподарського підприємства "Перекоти-поле" на користь Миргородського міськрайонного центру зайнятості в сумі 66354,32 грн. Заявник вказує, що 13.12.2012 Відділ виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження, а наказ суду направив для виконання голові ліквідаційної комісії ПСП "Перекоти-поле" Шевченку О. І. Протягом процедури ліквідації вказаний наказ не виконаний, стягувачеві не повернутий.

Боржник пояснень по суті заяви суду не надав.

Миргородський відділ державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у запереченні від 20.01.2021 № 30065 (вхід. № 14286 від 22.12.2021) висловився проти задоволення заяви про поновлення строку пред`явлення наказу до виконання, зазначаючи, що виконавче провадження було закінчено ще 13.12.2012; наказ був направлений до ліквідаційної комісії боржника відповідно до діючого на той час законодавства; стягувач звернувся із заявою майже через 9 років після закінчення строку для пред`явлення наказу до виконання; об`єктивні поважні причини для пропуску строку відсутні.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.11.2021 вказана заява передана на розгляд судді Безрук Т. М. (т.5 а.с.148).

Ухвалою від 24.11.2021 суд прийняв до провадження заяву в частині вимог про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу № 18/1031/11 від 06.03.2012 до виконання, а в частині вимог про видачу дублікату наказу залишив заяву без руху (т.5 а.с.153-156).

Ухвалою від 02.12.2021 суд залучив до участі у розгляді цієї заяви Миргородський відділ державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, витребував докази та відклав розгляд заяви на 23.12.2021 на 10-00 год.

Ухвалою від 08.12.2021 суд прийняв до провадження заяву Полтавського обласного центру зайнятості в особі Миргородської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості в частині вимог про видачу дублікату наказу; об`єднав в одне провадження розгляд заяви про видачу дубліката наказу та заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу; призначити розгляд заяви в судове засідання на 23.12.2021 на 10-00 год.

Про час та місце розгляду заяви стягувач повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 26.11.2021, від 03.12.2021, від 09.12.2021.

Ухвали від 02.12.2021 та від 08.12.2021, надіслані боржнику Приватному сільськогосподарському підприємству "Перекоти-поле" на адресу с. Білики, Миргородський район, Полтавська область, 37661, повернулися до суду з довідками поштового відділення про відсутність адресата за адресою.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне сільськогосподарське підприємство "Перекоти-поле" зареєстроване за адресою: с. Білики, Миргородський район, Полтавська область, 37661 (т.5, а.с.150).

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, ухвали від 02.12.2021 та від 08.12.2021 вважаються врученими боржнику, а боржник є належно повідомлений про час та місце розгляду даної справи у відповідності до ст. ст. 120, 242 ГПК України.

Крім того, про розгляд вказаної заяви Приватне сільськогосподарське підприємство "Перекоти-поле" повідомлялося шляхом розміщення 24.11.2021, 09.12.2021 відповідних оголошень на офіційному сайті Судової влади України.

З метою належного повідомлення Приватного сільськогосподарського підприємства "Перекоти-поле" про розгляд заяви, суд 02.12.2021 надіслав ухвалу від 02.12.2021 керівнику цього підприємства Шевченку О. І. Проте, це відправлення повернулося до суду з відміткою про відсутність адресата за адресою.

Таким чином, суд вчинив всі можливі дії для належного та своєчасного повідомлення боржника про розгляд цієї заяви.

Неявка представників учасників справи не перешкоджає розгляду цієї заяви.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Господарський суд Полтавської області у справі № 18/1031/11 прийняв рішення від 15.11.2011 про визнання договорів на створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних № 53 від 23.07.2004 року, № 54 від 23.07.2004 року, № 55 від 23.07.2004 року, № 97 від 04.11.2004 року, № 174 від 27.07.2005 року, № 213 від 24.01.2006 року, № 218 від 16.02.2006 року, № 219 від 16.02.2006 року, № 220 від 16.02.2006 року, укладені між Миргородським міськрайонним центром зайнятості () та Приватним сільськогосподарським підприємством "Перекоти-поле" () недійсними;

про стягнення з Приватного сільськогосподарського підприємства "Перекоти-поле" на користь Миргородського міськрайонного центру зайнятості 66354,32 грн. грошових коштів, отриманих як дотація на створення роботодавцем додаткових робочих місць та допомоги по безробіттю (т.4, а.с.138-140).

28.11.2011 Господарський суд Полтавської області у справі № 18/1031/11 прийняв додаткове рішення про стягнення з Приватного сільськогосподарського підприємства "Перекоти-поле" в дохід державного бюджету України 1411,50 грн судового збору (т.4, а.с.150).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.02.2012 рішення Господарського суду Полтавської області від 15.11.2011 залишено без змін (т.5, а.с.44-48).

Постановою Вищого господарського суду України від 29.10.2012 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 27.02.2012 залишено без змін (т.5, а.с.85-88).

На виконання вказаних судових рішень Господарський суд Полтавської області видав наказ від 16.03.2012 № 18/1031/11 про стягнення з Приватного сільськогосподарського підприємства "Перекоти-поле" на користь Миргородського міськрайонного центру зайнятості 66354,32 грн грошових коштів, отриманих в якості дотацій на створення роботодавцем додаткових робочих місць та допомоги по безробіттю (т.5, а.с.57).

На виконання додаткового рішення Господарський суд Полтавської області видав наказ від 16.03.2012 у справі № 18/1031/11 про стягнення з Приватного сільськогосподарського підприємства "Перекоти-поле" в дохід державного бюджету України 1411,50 грн судового збору (т.5, а.с.57).

Ухвалою від 02.12.2021 суд замінив у справі № 18/1031/11 та у виконавчому провадженні з виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 16.03.2021 № 18/1031/11 стягувача - Миргородський міськрайонний центр зайнятості його процесуальним правонаступником Полтавським обласним центром зайнятості.

Стягувач звернувся до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та про видачу дублікату наказу про стягнення з Приватного сільськогосподарського підприємства "Перекоти-поле" на користь Миргородського міськрайонного центру зайнятості 66354,32 грн. грошових коштів, отриманих як дотація на створення роботодавцем додаткових робочих місць та допомоги по безробіттю.

В обґрунтування заяви стягувач посилається на те, що з 13.12.2012 наказ перебував у голови ліквідаційної комісії ПСП "Перекоти-поле" Шевченко О. І., наказ не виконаний, стягувачеві не повернутий, тому у позивача не було можливості пред`явити цей наказ на виконання до органів виконавчої служби в межах строку пред`явлення, визначеним Законом України Про виконавче провадження.

Листами від 26.06.2018, від 15.05.2019, від 05.10.2019, від 10.03.2020 стягувач звертався до боржника про надання інформації про хід виконання наказу під час ліквідаційної процедури ПСП "Перекоти-поле" та про повернення оригіналу наказу № 18/1031/11 від 16.03.2012 про стягнення боргу в сумі 66354,32 грн (т.5 а.с.133-142).

Стягувач у заяві вказує, що боржник наказ не повернув ні стягувачу, ні до Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області; рішення суду не виконав.

При розгляді вказаної заяви суд зазначає наступне.

Згідно ст. 329 ГПК України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

В наказі Господарського суду Полтавської області від 16.03.2012 № 18/1031/11 строк для пред`явлення його до виконання встановлено до 28.02.2013 року (тобто 1 рік); (т. 5, а.с.57).

Як свідчать подані суду докази, державний виконавець відділу державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції прийняв постанову від 14.11.2012 про відкриття виконавчого провадження № 35200576 з виконання наказу від 16.03.2012 № 18/1031/11 про стягнення 66354,32 грн.

Таким чином, вказаний наказ був пред`явлений до виконання в установлений строк.

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне сільськогосподарське підприємство "Перекоти-поле" перебуває в стані припинення з 21.11.2012 за рішенням засновників про ліквідацію підприємства (т.5 а.с.150).

Згідно з ч. 2, ч. 3 ст.67 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV Про виконавче провадження (що діяв на час здійснення виконавчого провадження) у разі ліквідації боржника - юридичної особи виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку. У разі надходження виконавчого документа до ліквідаційної комісії (ліквідатора) арешт з майна боржника знімається за постановою державного виконавця, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. У разі якщо виконавчий документ надіслано ліквідаційній комісії (ліквідатору), виконавче провадження підлягає закінченню в порядку, встановленому цим Законом.

13.12.2012 державний виконавець відділу державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження № 35200576 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження, оскільки ПСП "Перекоти-поле" перебуває у стані припинення.

Факт перебування з 14.11.2012 по 13.12.2012 наказу на виконанні у Відділу державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції та закінчення виконавчого провадження 13.12.2012 підтверджений Миргородський відділ державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у запереченні від 20.01.2021 № 30065.

Листом від 22.01.2013 Миргородський міськрайонний центр зайнятості звернувся до голови ліквідаційної комісії ПСП "Перекоти-поле" з вимогою повідомити про стан виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 16.03.2012 № 18/1031/11.

28.02.2013 Миргородський міськрайонний центр зайнятості повторно звернувся з листом до голови ліквідаційної комісії ПСП "Перекоти-поле" з вимогою до якої черги включено вимоги Миргородського міськрайонного центру зайнятості щодо виконання наказу господарського суду Полтавської області від 16.03.2012 у справі № 18/1031/11.

06.03.2013 голова ліквідаційної комісії ПСП "Перекоти-поле" Шевченко О. І. листом 06.03.2013, повідомив Миргородський міськрайонний центр зайнятості, що вимоги по рішенню Господарського суду Полтавської області від 15.11.2011 у справі № 18/1031/11 прийняті без заперечень, але реєстр вимог не сформовано у зв`язку з відсутністю коштів для здійснення ліквідаційної процедури.

Отже, як установив суд, стягувач скористався своїм правом на пред`явлення наказу до виконання своєчасно, виконавче провадження закінчене у порядку чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства.

Стягувач вважає, що він набув право повторного пред`явлення наказу до виконання з дати вступу силу Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження». Цей Закон набрав чинності 05.10.2016.

Листами від 26.06.2018, від 15.05.2019, від 05.10.2019, від 10.03.2020 стягувач звертався до боржника про надання інформації про хід виконання наказу під час ліквідаційної процедури ПСП "Перекоти-поле", тобто за відсутності відповіді на вказані листи стягувач міг звернутися до суду з відповідною заявою.

Також, суд зазначає, що стягувач не довів наявність поважних причин пропуску вказаного строку, оскільки виконавче провадження було закінчено ще 13.12.2012; наказ був направлений до ліквідаційної комісії боржника відповідно до діючого на той час законодавства; стягувач звернувся із заявою майже через 9 років після закінчення строку для пред`явлення наказу до виконання; об`єктивні поважні причини для пропуску строку відсутні.

Приписами ч. 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, станом на 13.12.2012) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Окрім того, ч. 3 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, станом на 13.12.2012) передбачено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, станом на 13.12.2012) у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби. Про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного дня надсилаються до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), якому повернуто виконавчий документ, зобов`язаний у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови пред`явити його до виконання.

Доказів визнання незаконною та скасування постанови Відділу державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 13.12.2012 року суду не надано.

З огляду на викладене вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання наказу № 18/1031/11 від 16.03.2012 року закінчене, підстав для його відновлення законодавством, чинним на час виникнення спірних правовідносин, судом не встановлено.

Отже, виконавче провадження з виконання вказаного наказу не може бути повторно розпочате знову.

В обґрунтування заяви стягувач посилається на те, що згідно з Законом України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» змінилися підстави закінчення виконавчого провадження, на цей час заява про припинення юридичної особи не є підставою для закриття виконавчого провадження.

Проте, суд вказує, що виконавче провадження було закрите 13.12.2012, тобто задовго до вступу в силу Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення ч. 1 ст. 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності, отже суд, вирішуючи зазначене питання, не може застосовувати чинне законодавство, тобто те, яке не діяло станом на дату виникнення спірних правовідносин; по-друге, як зазначалося, постанова про закінчення виконавчого провадження є чинною, що унеможливлює його відновлення (повторне відкриття).

При цьому за ч. 1 ст. 40 чинного Закону України "Про виконавче провадження" також передбачено, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

В п.1 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» вказано, що цей Закон набирає чинності одночасно з набранням чинності Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", крім статей 8, 9 та положень, що стосуються діяльності приватних виконавців, які вводяться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» набрав чинності 05.10.2016.

В п. 6 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Виконавче провадження № 35200576 було закінчене 13.12.2012, тобто до набрання чинності Законом від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, отже положення цього Закону не можуть бути застосовані до вказаного виконавчого провадження.

Ліквідація компанії - це процедура, результатом якої є припинення юридичної особи, тобто внесення запису про припинення юридичної особи в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, після чого компанія перестає існувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦК України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами, а також за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які неможливо усунути, чи в інших випадках, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 59 ГК України встановлено, що припинення діяльності суб`єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб`єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених законами, - за рішенням суду.

Порядок здійснення розрахунків з кредиторами, зокрема з кредиторами, вимоги яких підтверджені рішенням суду, у разі ліквідації суб`єкта господарювання за рішенням власника (власників) визначено ст. ст. 111, 112 ЦК України; так, відповідно до ч. 1 ст. 111 ЦК України з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов`язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки.

Згідно з ч. 9 ст. 111 ЦК України виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому ст. 112 цього кодексу України. У разі недостатності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) організовує реалізацію майна юридичної особи.

Отже, вказаними нормами права встановлювався певний порядок задоволення вимог кредиторів у випадку, коли юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або уповноваженого органу, який є відмінним від порядку, передбаченого діючим на час виникнення спірних правовідносин Законом України "Про виконавче провадження".

Ліквідаційна процедура господарського товариства налічує декілька етапів, одним з яких є розрахунок з кредиторами, та після завершення яких до єдиного державного реєстру вноситься запис про припинення цього товариства (ч. 5 ст. 104 ЦК України).

Стягнення заборгованості з юридичної особи, яка перебуває у стані ліквідації, поза межами встановленої законом ліквідаційної процедури, зокрема й державним виконавцем у порядку Закону України "Про виконавче провадження", може надати перевагу одній особі над іншими, вимоги яких підлягають задоволенню в першу чергу. Тобто, незакінчення виконавчого провадження після початку процедури ліквідації боржника та ненадіслання виконавчого документу ліквідаційній комісії (ліквідатору) є порушенням процедури ліквідації та може спричинити порушення прав інших кредиторів, у тому числі й колишніх працівників юридичної особи-банкрута щодо стягнення невиплаченої заробітної плати.

За таких обставин виконання рішень про задоволення вимог кредиторів юридичної особи, яка перебуває у стані ліквідації, передбачено саме ліквідаційною комісією (ліквідатором) в ході ліквідаційної процедури, а не державним виконавцем у порядку Закону України "Про виконавче провадження" у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.12.2015 року у справі № 21-3331а15, у постанові Великої палати Верховного Суду від 03.10.2018 року № 487/3335/13-ц|14-111цс18, підстав для відступу від якої суд не вбачає.

Зважаючи, що заява стягувача спрямована на отримання дубліката наказу з метою його повторного пред`явлення для примусового виконання, враховуючи, що судом встановлені обставини, які унеможливлюють відновлення закінченого виконавчого провадження (можливість розпочати його знову), відтак підстави для задоволення такої заяви відсутні.

З огляду на викладене, суд відмовляє стягувачу у поновленні строку для пред`явлення наказу до виконання.

Стягувач також прохає видати дублікат наказу, посилаючись на те, що наказ був втрачений та на цей час до виконання не пред`явлений.

В п.19.4 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України вказано, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як свідчать подані докази, наказ був переданий до ліквідаційної комісії боржника, вимоги стягувача були визнані та прийняті без заперечень ліквідаційною комісією ПСП "Перекоти-поле", про що голова цієї комісії повідомив Миргородський міськрайонний центр зайнятості листом 06.03.2013.

Зазначене спростовує посилання стягувача на те, що наказ втрачений.

Враховуючи, що строк на пред`явлення наказу до виконання не був поновлений судом, заява про видачу дублікату наказу не підлягає задоволенню.

При цьому суд звертає увагу на те, що боржник перебуває у стані припинення (ліквідації) за рішенням учасників, а відтак кредитори керуються вимогами ЦК України, у тому числі ч.ч. 3-5 ст. 112 ЦК України, згідно з якими у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи. Вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред`явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно. Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.

Керуючись ст. 329, п.19.4. розділу XI "Перехідні положення", ст.234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити в задоволенні заяви Полтавського обласного центру зайнятості в особі Миргородської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та про видачу дублікату наказу у справі № 18/1031/11.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення суддею. Ухвала може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду згідно із ст. 253 - 259 ГПК України.

Дата складення повного тексту ухвали: 24.12.2021.

Суддя Т. М. Безрук