ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.12.2021 Справа №905/702/21

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Зекунова Е.В., суддів Аксьонової К.І. та Лейби М.О., за участю секретаря судового засідання Бутенко П.Є., розглянувши матеріали справи за позовом Селянського (фермерського) господарства ОРІОН до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії,-

За участю представників сторін:

від позивача не з`явився;

від відповідача не з`явився;

від третьої особи не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Селянське (фермерське) господарство ОРІОН звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, у якому просить:

-скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :07:000:1394 площею 8,9637 га шляхом закриття Поземельної книги відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1051;

-скасувати кадастровий номер :07:000:1394 площею 8,9637 га за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/702/21 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 25.05.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 25.05.2021 відкладено підготовче засідання на 22.06.2021 року.

15.06.2021 до канцелярії Господарського суду Донецької області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечує.

15.06.2021 до канцелярії Господарського суду Донецької області від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 22.06.2021 залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ); продовжено строк розгляду справи №905/702/21 на стадії підготовчого провадження на тридцять днів до 25.07.2021 року; підготовче засідання призначено на 20.07.2021 року о 15:00 год; зобов`язано позивача та відповідача направити на адресу ОСОБА_1 усі заяви з процесуальних питань та по суті справи, що було подано в перебігу розгляду справи, зокрема позовну заяву, відзив, відповідь на відзив, докази чого надати до суду; запропоновано третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача надати письмові пояснення по справі до 15.07.2021 року.

30.06.2021 до канцелярії Господарського суду Донецької області від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

06.07.2021 до канцелярії Господарського суду Донецької області від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

19.07.2021 до канцелярії Господарського суду Донецької області від третьої особи надійшла заява про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 20.07.2021 призначено справу №905/702/21 до колегіального розгляду у складі трьох суддів.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 20.07.2021 прийнято справу №905/702/21 до колегіального розгляду у складі головуючого судді Зекунова Е.В., суддів Сковородіної О.М. та Аксьонової К.І.; справу №905/702/21 ухвалено розглядати спочатку; підготовче засідання призначено на 26.08.2021 року.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Донецької області № 02-01/274 від 26.08.2021 відповідно до п.2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Господарському суді Донецької області у зв`язку з перебуванням судді Сковородіної О.М. у відпустці на дату судового засідання, у справі № 905/702/21 визначено наступний склад суду: головуючий суддя Зекунов Е.В., суддя Аксьонова К.І., суддя Паляниця Ю.О. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2021).

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.08.2021 прийнято справу №905/702/21 до колегіального розгляду у складі головуючого судді Зекунова Е.В., суддів Сковородіної О.М. та Паляниці Ю.О. справу №905/702/21 ухвалено розглядати спочатку; підготовче засідання призначено на 20.09.2021 року.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Донецької області № 02-01/289 від 17.09.2021 відповідно до п.2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Господарському суді Донецької області у зв`язку з перебуванням судді Паляниці Ю.О. у відпустці на дату судового засідання, у справі № 905/702/21 визначено наступний склад суду: головуючий суддя Зекунов Е.В., суддя Аксьонова К.І., суддя Лейба М.О. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2021).

13.09.2021 до канцелярії Господарського суду Донецької області від ОСОБА_1 надійшла заява про зупинення провадження у справі №905/702/21.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 20.09.2021 року прийнято справу №905/702/21 за позовом Селянського (фермерського) господарства ОРІОН до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії, до колегіального розгляду у складі головуючого судді Зекунова Е.В., судді Аксьонової К.І., судді Лейби М.О.; відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі №905/702/21; розгляд справи почато спочатку; підготовче засідання призначено на 18.10.2021 року.

23.09.2021 до канцелярії Господарського суду Донецької області від позивача надійшли заперечення проти заяви про зупинення провадження.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 25.10.2021 повідомлено сторін, що призначене на 18.10.2021 судове засідання не відбулося, у зв`язку з дистанційною роботою судді Зекунова Е.В. за фактичним місцем проживанням в м. Харкові; розгляд справи призначено на 01.11.2021.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 01.11.2021 закрито підготовче провадження у справі №905/702/21 та призначено розгляд справи по суті на 01.12.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 01.11.2021 відкладено розгляд справи по суті на 15.12.2021 року.

У судове засідання 15.12.2021 представник позивача, представник відповідача та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином.

Статтями 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз`яснено, що у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку ст.ст.80, 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2001 року рішенням Першотравневої районної ради «Про узгодження на розробку проекту відведення» була надана згода на розробку проекту відводу земельних ділянок для ведення селянських (фермерських) господарств із земель державного запасу Мелекінської селищної ради згідно до додатку №1.

Відповідно до додатку №1 до рішення сесії районної ради від 17.02.2001 п. 2 Додатку, ОСОБА_2 була надана згода на розробку проекту відводу земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства, загальною площею 30 га.

Рішенням Першотравневої районної ради від 31.03.2001 №3/15-260 «Про затвердження проекту відводу земельних ділянок для ведення селянських (фермерських) господарств» ОСОБА_2 був затверджений проект відводу земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства та передане у постійне користування земельна ділянка площею 30 га.

23 квітня 2001 року ОСОБА_2 зареєструвала своє право постійного користування на земельну ділянку площею 30 га. для ведення селянського (фермерського) господарства (Державний акт на право постійного користування землею серія ДН від 23.04.2001), про що в книзі записів державних актів на право постійного користування землею був зроблений відповідний запис за №572.

На підставі рішення Селянського (фермерського) господарства «ОРІОН» (надалі Позивач, СФГ «ОРІОН») ОСОБА_2 була включена до складу учасників Позивача, та передала Позивачу пай землі у розмірі 30 га., про що були внесені відповідні зміни до статуту СФГ «ОРІОН».

У судовому засіданні встановлено, що в квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Першотравневого районного суду Донецької області з адміністративним позовом до ОСОБА_3 , Першотравневої районної ради народних депутатів Мангушського районну Донецької області, третя особа відділ Держгеокадастру у Першотравневому районі Донецької області про визнання недійсним п. 2 Додатку до рішення Першотравневої районної ради від 31.03.2001 №3/15-260 «Про затвердження проекту відводу земельних ділянок для ведення селянських (фермерських) господарств» про надання ОСОБА_2 в постійне користування 30 га. землі та визнання недійсним державного акту на право власності на землю серія ДН №572.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 17.01.2019 позовні вимоги було задоволено.

Постановою Донецького апеляційного суду від 06.11.2019 по справі №241/471/17 заочне рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 17.01.2019 скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Мангушської районної ради Донецької області, Селянського (фермерського) господарства «Оріон», третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області відмовлено у повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 25.03.2021 по справі №241/471/17 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Донецького апеляційного суду від 06.11.2019 по справі №241/471/17 залишено без змін.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Зокрема, у мотивувальній частині постанови від 25.03.2021 по справі №241/471/17 Верховний Суд зазначив про наступне: «Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог з огляду на те, що після одержання державного акта на право постійного користування землею та його державної реєстрації позивач ( ОСОБА_1 ) в порушення вищенаведених норм закону не створив фермерське господарство, рішенням Мелекінської сільської ради від 03 березня 2000 року №24 право ОСОБА_4 ( ОСОБА_1 ) на користування спірною земельною ділянкою було припинено з підстав її використання не за цільовим призначенням та у зв`язку з несплатою ним податку за землю. Оскільки право позивача на користування спірною земельною ділянкою було припинено, то приймаючи у березні 2001 року рішення про надання ОСОБА_3 в постійне користування земельної ділянки площею 30 га, до складу якої увійшла земельна ділянка, що раніше перебувала в користуванні позивача, Першотравнева районна рада народних депутатів Донецької області діяла в межах наданих їй повноважень».

Також, у постанові Донецького апеляційного суду від 06.11.2019 по справі №241/471/17 зазначається, що згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області 04 листопада 2014 року, громадянин ОСОБА_4 змінив своє прізвище на ОСОБА_1 .

Рішенням Першотравневої районної ради народних депутатів від 24.04.1996 року «Про затвердження проектів відводів земельних ділянок для ведення селянських фермерських господарств» затверджено проекти відводів земельних ділянок для ведення селянських (фермерських) господарств із земель запасу в постійне користування у місцях зазначених на проектному плані землекористувачам, у тому числі ОСОБА_4 ( ОСОБА_1 ).

16 квітня 1997 року ОСОБА_1 здійснив реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою площею 8,9 га., про що в книзі записів державних актів на право постійного користування землею був зроблений відповідний запис за № 308. (державний акт серія ДН №308).

Зі змісту державного Акту серія ДН №308 та державного Акту серія ДН№572 вбачається, що у складі земельної ділянки Позивача (30 га.) перебуває земельна ділянка (8,9 га.), на яку право користування громадянином ОСОБА_4 ( ОСОБА_1 ) було припинено рішенням Мелекінської сільської ради від 03 березня 2000 року № 24.

Згідно доводів СФГ «Оріон», протягом тривалого часу ОСОБА_1 вчиняє дії, які завдають майнової шкоди Позивачу та унеможливлюють ведення його господарської діяльності, а саме: ОСОБА_1 здійснює посівні та культиваційні роботи на земельній ділянці площею 8,9 га., перешкоджає у доступі Позивачу до даної землі, посилаючись на наявність у нього права постійного користування земельної ділянки площею 8,9 га, яка входить до складу земельної ділянки, та належить на праві постійного користування СФГ «Оріон».

З метою захисту права на майно що належить Позивачу, СФГ «Оріон» у 2017 році звернувся до Першотравневого районного суду Донецької області з позовом про припинення у ОСОБА_1 права постійного користування земельною ділянкою та скасування державної реєстрації.

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 19.10.2020 по справі №241/1249/17 частково задоволено позовні вимоги ФГ «Оріон» до ОСОБА_1 , скасовано державну реєстрацію права ОСОБА_1 (до 04.11.2014 ОСОБА_4 ) постійного користування земельною ділянкою, площею 8,9 га, що посвідчено державним актом на право постійного користування землею серії ДН№308 від 16.04.1997 року (номер запису в книзі записів державних актів на право постійного користування землею).

Рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 19.10.2020 по справі №241/1249/17 набрало законної сили 19.11.2020.

Зокрема, в мотивувальній частині рішення від 19.10.2020 по справі №241/1249/17 суд зазначив, що з постанови Донецького апеляційного суду від 06.11.2019 року у справі №241/471/17 вбачається, що ОСОБА_1 звертався до Першотравневого районного суду Донецької області із позовом до ОСОБА_3 , Мангушської районної ради Донецької області, Селянського (фермерського) господарства «ОРІОН», третя особа: головне управління держгеокадастру у Донецькій області про визнання частково недійсним рішення органу місцевого самоврядування та недійсним державного акту на право власності на землю.

ОСОБА_1 у позовних вимогах просив визнати недійсним рішення Першотравневої районної ради народних депутатів Донецької області від 31.03.2001 року №3/15-260 «Про затвердження проектів відводу земельних ділянок для ведення селянських (фермерських) господарств» в частині затвердження проекту відводу земельної ділянки для ведення селянських (фермерських) господарств ОСОБА_3 , та п. 2 Додатку до сесії районної ради від 31.03.2001 року №3/15-260 «Про затвердження проектів відводу земельних ділянок для ведення селянських (фермерських) господарств» та визнати недійсним державний акт на право постійного користування землею серії ДН№572 на ім`я ОСОБА_3 , виданий на підставі вказаного рішення.

Заочним рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 17.01.2019 року у справі №241/471/17 вказані позовні вимоги ( ОСОБА_1 ) були задоволені у повному обсязі.

Однак, постановою Донецького апеляційного суду від 06.11.2019 року у справі №241/471/17 дане рішення було скасовано, а у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Разом із тим, у рішенні суду по справі №241/471/17 вказано, що право ОСОБА_1 на користування спірною земельною ділянкою на підставі рішення Мелекінської сільської ради від 03 березня 2000 року №24 «Про припинення права користування земельними ділянками» було припинено. Крім того, у вищезгаданій постанові вказано, що дане рішення Мелекінської сільської ради від 03 березня 2000 року №24 «Про припинення права користування земельними ділянками» досі не скасовано та є чинним.

Також, у рішенні від 19.10.2020 по справі №241/1249/17 суд, посилаючись на приписи ч.1 ст. 2, 4, ч. 1 ст. 9, ч. 4 ст. 11 Закону України «Про фермерське господарство» та постанову Донецького апеляційного суду від 06.11.2019 у справі №241/471/17, дійшов висновку, що право користування земельною ділянкою ОСОБА_1 вже припинено.

Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач зазначає, що з метою внесення відомостей до публічної кадастрової карти, тобто внесення відомостей до геоінформаційної системи та фактично закріплення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 15.04.2020 ОСОБА_3 звернулась до ГУ Держгеокадастру у Донецькій області з клопотанням про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки та розробку документації із землеустрою площею 30,00 га, в тому числі 30,00 га ріллі із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у користуванні ОСОБА_3 , на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ДН, зареєстрованого 23.04.2001 року за №512 на території Мелекінської міської ради Мангушського району Донецької області.

20 серпня 2020 року наказом ГУ Держгеокадастру у Донецькій області №4045-СГ ОСОБА_3 надано згоду на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 30,00 га, що перебуває у постійному користуванні на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ДН, зареєстрованого 23.04.2001 року за №512 на території Мелекінської міської ради Мангушського району Донецької області за межами населеного пункту.

Пунктом 3 вказаного Наказу доручено керівнику відділу у Мангушському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області при надходженні технічної документації із землеустрою, яка була розроблена у встановленому законом порядку забезпечити реєстрацію земельної ділянки та внесення відомостей до Державного земельного кадастру.

Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянці ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Мелекінської міської ради Мангушського району Донецької області розроблено ФОП Волковою Н.В.

06 січня 2021 року ОСОБА_3 звернулась до Відділу у Мангушському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з заявою (реєстраційний номер ЗВ-021) про внесення відомостей до Державного земельного кадастру.

Рішенням №РВ-021 від 12.01.2021 року державним кадастровим реєстратором Відділу у Мангушському районі Білоусько І.С. надано відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Підставою для надання відмови став перетин земельної ділянки, що підлягає реєстрації, з ділянкою :07:000:1394 - площа якої співпадає на 28,9902%, розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати.

Згідно інформації з публічної кадастрової карти (за посиланням https://map.land.gov.ua/?cc=4161206.62859765,5947221.9333994&z=16&l=kadastr&bl=ortho10k_all ), земельна ділянка з кадастровим номером :07:000:1394 площею 8,9637 га, це та сама земельна ділянка відносно якої рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 19.10.2020 по справі №241/1249/17, скасовано державну реєстрацію права ОСОБА_1 (до 04.11.2014 ОСОБА_4 ) постійного користування земельною ділянкою, площею 8,9 га, що посвідчено державним актом на право постійного користування землею серії ДН №308 від 16.04.1997 року (номер запису в книзі записів державних актів на право постійного користування землею).

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.11.2004 №1553 «Про затвердження Положення про Державний фонд документації із землеустрою» державний фонд документації із землеустрою (далі - Державний фонд) формується на основі збирання, обробки, обліку матеріалів в електронній формі, отриманих у результаті проведення землеустрою незалежно від місця розташування земельних ділянок та форми власності на них, для використання їх органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також підприємствами, установами, організаціями і громадянами.

Пунктом 3 Постанови №1553 визначено, що Державний фонд складається з головного фонду документації із землеустрою (далі - Головний фонд); регіональних фондів документації із землеустрою (далі - регіональні фонди) - Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя; місцевих фондів документації із землеустрою (далі - місцеві фонди) - адміністративних районів та міст обласного значення.

Пункт 9 Постанови №1553 встановлює, що залежно від виду документації та рівня проведення землеустрою розробник цієї документації через електронний веб-портал Держгеокадастру за заявою за формою згідно з додатком 1 безоплатно передає копії матеріалів виконаних робіт в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису сертифікованого інженера-землевпорядника, відповідального за якість робіт із землеустрою до, зокрема, у нашому випадку до місцевого фонду, оскільки роботи проведено на місцевому рівні.

Пунктом 6 Постанови №1553 передбачено, що місцевий фонд створюється, формується і ведеться територіальними органами Держгеокадастру, що провадять свою діяльність на районному (міському) рівні. Місцевий фонд призначений для обліку та зберігання документації із землеустрою, проведеного на місцевому рівні.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру, зокрема на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні.

08 лютого 2020 року Позивач звернувся до Відділу у Мангушському районі ГУ Держгеокадастру в Донецькій області із запитом про надання інформації та копії відповідних документів, а саме: технічної документації із землеустрою та/або проекту відведення земельної ділянки на підставі якої було присвоєно кадастровий номер :07:000:1394.

Листом від 16.02.2021 №31/106-21 Відділ у Мангушському районі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області повідомив Позивача, що згідно реєстру Державного фонду, запитувана документація із землеустрою на земельну ділянку кадастровий номер :07:000:1394 у відділі відсутня.

Заперечуючи проти позову, Відповідач стверджує, що за кадастровим номером земельної ділянки :07:000:1394, у Державному земельному кадастрі наявні відомості про ОСОБА_1 як суб`єкта речового права на вказану земельну ділянку.

17 березня 2016 року на підставі технічної документації, поданої ОСОБА_1 через Центр надання адміністративних послуг у Мангушському районі, державним кадастровим реєстратором було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки та присвоєно їй кадастровий номер :07:000:1394.

Після проведення державної реєстрації земельної ділянки подані документи (зокрема, Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)) разом із витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку повертаються до ЦНАП для видачі заявникові.

Відповідач пояснив, що відповідно до частини 8 статті 12 Закону України «Про адміністративні послуги», якщо адміністративні послуги надаються у центрах надання адміністративних послуг, суб`єктам надання адміністративних послуг забороняється приймати заяви, видавати суб`єктам звернення оформлені результати надання адміністративних послуг (у тому числі рішень про відмову в наданні адміністративних послуг) поза зазначеними центрами, їх територіальними підрозділами та віддаленими (у тому числі пересувними) робочими місцями адміністраторів, крім випадків подання заяв з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг.

Водночас згідно з типовою інформаційною карткою вищезазначеної адміністративної послуги результат її падання видається центром надання адміністративних послуг заявнику (уповноваженій особі заявника), надсилається поштою на адресу, вказану заявником у заяві.

Таким чином, документи, які надходять державному реєстратору для проведення державної реєстрації земельної ділянки через ЦНАП, після надання адміністративної послуги повертаються для видачі заявникові до того ж ЦНАП і тому у суб`єкта надання адміністративної послуги (територіального органу Держгеокадастру) не залишаються.

За інформацією відділу у Мангушському районі Головного управління Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) її розробником не була передана до місцевого фонду документації із землеустрою у відповідності до вимог Положення про Державний фонд документації із землеустрою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.1 1.2004 № 1553.

Вищезазначеним відповідач пояснює, чому у відділі у Мангушському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області відсутня Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до п. 4 «Порядку ведення Державного земельного кадастру» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051 ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи.

Пункт 3 частини 6 цього Порядку визначає, що до повноважень державних кадастрових реєстраторів Держгеокадастру та державних кадастрових реєстраторів його територіальних органів (у тому числі таких, що провадять свою діяльність на районному (міському) рівні, в мм. Києві та Севастополі) належить здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації.

Згідно доводів позивача, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, 06.01.2021 року ОСОБА_3 звернулась до Відділу у Мангушському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з заявою (реєстраційний номер ЗВ-021) про внесення відомостей до Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) та переданої у постійне користування земельної ділянки площею 30 га.

Проте, рішенням ГУ Держгеокадастру у Донецькій області №РВ-021 від 12.01.2021 державним кадастровим реєстратором Відділу у Мангушському районі Білоусько І.С. надано відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру у зв`язку з розташуванням в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки.

01 лютого 2021 року в порядку досудового врегулювання спору СФГ «Оріон» звернулося до Відділу у Мангушському районі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області з заявою про скасування кадастрового номеру земельної ділянки, а саме :07:000:1394 площею 8,9637 га.

Листом від 16.02.2021 №24/136-21 Відділ у Мангушському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області повідомив заявника про відсутність законних підстав для скасування кадастрового номеру земельної ділянки з огляду на приписи п. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Посилаючись на рішення Першотравневого районного суду Донецької області по справі №241/1249/17 від 19.10.2020 та Постанову Донецького апеляційного суду по справі №241/471/17 від 06.11.2019 року, СФГ «Оріон» вважає неправомірною відмову відповідача у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру оформленої рішенням ГУ Держгеокадастру у Донецькій області №РВ-021 від 12.01.2021 та відмову у скасуванні державної реєстрації земельної ділянки, оформленою листом Відділу у Мангушському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій від 16.02.2021 №24/136-21, оскільки такі відмови порушують право СФГ «Оріон» на користування земельною ділянкою.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Законом України «Про Державний земельний кадастр».

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 2 ст. 92 Земельного кодексу України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають, зокрема, підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.

Згідно приписів ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання її користувачем документа, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом.

Відповідно до положень ст.149 Земельного кодексу України земельні ділянки, що перебувають у постійному користуванні, можуть вилучатись у землекористувачів лише за їх згодою на підставі рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування. У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку.

Стаття 22 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року № 561-XII (чинного на час видачі державного акта право постійного користування землею серія ДН від 23.04.2001) встановлювала, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 вказав, що стаття 92 Земельного кодексу України не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках. Раніше видані державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними та підлягають заміні у разі добровільного звернення осіб (Постанова Кабінету Міністрів від 2 квітня 2002 року № 449 (чинна до 23 липня 2013 року).

Таким чином, право постійного користування земельною ділянкою, набуте особою у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не підлягає обов`язковій заміні.

Відповідно до ст. 95 Земельного кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: самостійно господарювати на землі власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію, використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі.

Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Статтею 152 Земельного кодексу України встановлено, що Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр", державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки це - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про Державний земельний кадастр", державний земельний кадастр ведеться з метою інформаційного забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб при: регулюванні земельних відносин; управлінні земельними ресурсами; організації раціонального використання та охорони земель; здійсненні землеустрою; проведенні оцінки землі; формуванні та веденні містобудівного кадастру, кадастрів інших природних ресурсів; справлянні плати за землю.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про Державний земельний кадастр", відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 4 ст. 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлено, що державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Згідно з ч. 6 ст. 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр", державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр", державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення).

Постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012 року затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру (далі - Порядок), відповідно до умов якого відомості про об`єкти Державного земельного кадастру вносяться до Державного земельного кадастру державними кадастровими реєстраторами.

Пунктом 29 Порядку визначено, що кадастровим номером земельної ділянки є індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування Кадастровий номер присвоюється земельній ділянці незалежно від форми власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від однієї особи до іншої, виникнення інших, крім права власності, речових прав на земельну ділянку, зміни речових прав на земельну ділянку, інших відомостей про неї кадастровий номер не змінюється. У разі поділу чи об`єднання земельній ділянці присвоюється новий кадастровий номер.

Згідно з п. 70 Порядку, державний кадастровий реєстратор у момент надходження до нього заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру разом з документами, зазначеними у пункті 69 цього Порядку, перевіряє: 1) повноваження особи, що звернулася за внесенням відповідних відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; 2) наявність повного пакета документів, необхідних для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; 3) розташування об`єкта Державного земельного кадастру на території дії його повноважень; 4) придатність електронного документа для проведення його перевірки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

За результатами перевірки поданих документів, державний кадастровий реєстратор може прийняти рішення про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, або про відмову у вчиненні таких дій.

Відповідно до п. 114 Порядку Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, зокрема у разі, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку.

У відповідності до п. 4 ч. 6 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр", підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Пунктом 4 ч. 10 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Згідно з п. 5 ч. 10 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр", державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Положеннями частин 1, 2 статті 27 Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначено, що у разі поділу або об`єднання земельних ділянок запис про державну реєстрацію земельної ділянки та кадастровий номер земельної ділянки скасовуються, а Поземельна книга на таку земельну ділянку закривається. У Поземельній книзі на земельні ділянки, сформовані в результаті поділу або об`єднання земельних ділянок, здійснюється запис про такий поділ чи об`єднання із зазначенням скасованих кадастрових номерів земельних ділянок.

За змістом п.60 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012 запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

Скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів/ініціала власного імені Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються:

в електронній (цифровій) формі - кваліфікованим електронним підписом Державного кадастрового реєстратора;

у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою (п. 61 Порядку №1051 від 17.10.2012).

Державний кадастровий реєстратор письмово повідомляє протягом трьох робочих днів особу, на яку зареєстрована земельна ділянка, про скасування (поновлення) запису за формою згідно з додатком 10 (п.62 Порядку №1051 від 17.10.2012).

Згідно з пунктом 136 Порядку ведення Державного земельного кадастру, відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку в разі її поділу чи об`єднання з іншою земельною ділянкою вносяться на підставі заяви про державну реєстрацію земельної ділянки, яка утворилася в результаті такого поділу чи об`єднання, шляхом здійснення Державним кадастровим реєстратором таких дій:

1) скасування державної реєстрації земельної ділянки шляхом закриття Поземельної книги відповідно до пункту 60 цього Порядку із скасуванням кадастрового номера земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру;

2) здійснення державної реєстрації земельної ділянки, яка утворилася в результаті поділу чи об`єднання, згідно з пунктами 107 - 111 і 113 цього Порядку;

3) внесення до Поземельної книги на земельну ділянку, сформовану в результаті поділу чи об`єднання земельних ділянок, запису про такий поділ чи об`єднання із зазначенням скасованого кадастрового номера земельної ділянки шляхом: проставлення на титульному аркуші Поземельної книги в паперовій формі позначки про утворення земельної ділянки в результаті поділу чи об`єднання за формою згідно з додатком 28, в якій зазначаються скасований кадастровий номер земельної ділянки, підстава для поділу чи об`єднання земельної ділянки, дата такого поділу чи об`єднання, відомості про Державного кадастрового реєстратора, який зробив позначку.

З аналізу вищенаведених норм матеріального права, які є спеціальними та підлягають застосуванню до спірних правовідносин, вбачається, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 19.10.2020 по справі №241/1249/17 (набрало законної сили 19.11.2020) за позовом СФГ «Оріон» до ОСОБА_1 , Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Мангушська селищна рада, ІІершотравнева районна державна адміністрація Донецької області, Держгсокадастр Першотравневого району Донецької області, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій скасовано державну реєстрацію права ОСОБА_1 (до 04.11.2014 ОСОБА_4 ) постійного користування земельною ділянкою, площею 8,9 га, що посвідчено державним актом на право постійного користування землею серії ДН№308 від 16.04.1997 року (номер запису в книзі записів державних актів на право постійного користування землею).

Тобто, державна реєстрація права ОСОБА_1 постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :07:000:1394 була скасована судовим рішенням, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку.

Заперечуючи проти позову, Відповідач стверджує, що за кадастровим номером земельної ділянки :07:000:1394, на теперішній час у Державному земельному кадастрі наявні відомості про ОСОБА_1 як суб`єкта речового права на вказану земельну ділянку.

Отже, не зважаючи на наявність судового рішення у справі (в якій приймало участь Головне управління Держгеокадастру у Донецькій) про скасування державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою (з кадастровим номером :07:000:1394) ОСОБА_1 що посвідчено державним актом на право постійного користування землею серії ДН№308 від 16.04.1997 року, Відповідач відмовив Позивачу скасувати державну реєстрацію цієї земельної ділянки посилаючись на відсутність законних підстав визначених пунктом 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Щодо підсудності вказаного спору суду господарської юрисдикції.

За змістом ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах.

У свою чергу публічно-правовим спором, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, є спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Критерії розмежування судової юрисдикції викладені, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № П/811/1047/16. Згідно з указаним судовим рішенням передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаки публічно-правового спору викладені, зокрема й у постанові Верхового Суду від 18 квітня 2019 року у справі № 813/3146/16, відповідно до якої публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Предметом розгляду даної справи є вимоги щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки :07:000:1394 площею 8,9637 га.

Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Положеннями ч. 5 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок.

Згідно з ч. 10 ст. ст. 79-1 Земельного кодексу України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Зазначені норми права вказують на те, що здійснення державної реєстрації земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номеру є складовими процесу формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Сама по собі державна реєстрація земельної ділянки не призводить до виникнення, зміни чи припинення права власності чи інших речових прав на земельну ділянку. Проте здійснення державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі є обов`язковою передумовою для проведення державної реєстрації речових прав на неї у майбутньому.

За правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена в Постанові від 13 лютого 2019 року справа №820/688/17, адміністративні суди розглядають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

У даному випадку, СФГ «Оріон» звернувся до суду за захистом свого майнового права, яке посвідчено Державним актом на право постійного користування землею серія ДН від 23.04.2001, про що в книзі записів державних актів на право постійного користування землею був зроблений відповідний запис за №572, а відтак у даному випадку відсутній публічно-правовий характер правовідносин, а наявний спір про право, який підлягає розгляду за правилами визначеними Господарським процесуальним кодексом з огляду на положення Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» за яким селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, що виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією. Зокрема вказаний висновок господарського суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладеною у постанові від 26 лютого 2020 року у справі №810/2938/17.

Згідно з частинами другою та третьою статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Частинами першою та другою статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Таким чином рішення відповідної особи, прийняте у сфері земельних відносин, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.

У такому випадку вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного права особи (зокрема, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи те, що позивач звернувся до господарського суду з позовом до ГУ Держгеокадастру у Донецькій області про скасування державної реєстрації земельної ділянки, на яку право постійного користування ОСОБА_1 було скасовано Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 19.10.2020 по справі №241/1249/17 (набрало законної сили 19.11.2020), такий спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки його вирішення не впливає на права та обов`язки цієї фізичної особи.

У відповідності до статті 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Приймаючи до уваги відсутність у громадянина ОСОБА_1 самого права на земельну ділянку, скасованого Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 19.10.2020 по справі №241/1249/17, суд не вбачає підстав для визнання вказаного суб`єкта стороною спірних правовідносин у цьому спорі (тобто, останній не може бути визнаний судом належною стороною у цій справі).

Враховуючи вищезазначене, з огляду на склад сторін та характер спірних правовідносин, даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

У відповідності до статті 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, юридичні особи та фізичні особи підприємці мають право звертатись до господарського суду за захистом своїх оспорюваних або порушених прав.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 Цивільного кодексу України .

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частини 1,3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Тобто, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, до стану, яке існувало до порушення права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, виходячи зі змісту ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. При цьому, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством). Відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Згідно ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд вважає, що СФГ «Оріон» належними та допустимими доказами довів факт наявності у позивача певного суб`єктивного права та порушення (невизнання) такого права (інтересу) з боку відповідача. Так наявність державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:1394 у Державному земельному кадастрі порушує права позивача на здійснення своєї сільськогосподарської діяльності, оскільки ця ділянка знаходиться в межах земельної ділянки площею 30 га, яка на підставі Державного акту серія ДН від 23.04.2001 перебуває у постійному користуванні СФГ «Оріон».

Обраний позивачем спосіб захисту вимога зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки шляхом закриття Поземельної книги із скасуванням кадастрового номера земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру - є ефективним способом захисту передбаченим «Порядком ведення Державного земельного кадастру» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012 та не суперечить закону; тому позов підлягає задоволенню як правомірний та обґрунтований.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Селянського (фермерського) господарства ОРІОН до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :07:000:1394 площею 8,9637 га шляхом закриття Поземельної книги відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1051 із скасуванням кадастрового номера земельної ділянки :07:000:1394 площею 8,9637 га за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (84313, Донецька обл., місто Краматорськ, бульвар Машинобудивників, будинок 16, ) на користь Селянського (фермерського) господарства ОРІОН (87400, Донецька обл., Мангушський р-н, селище міського типу Мангуш, вулиця Свободи, будинок 12, ) судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 15.12.2021 року

Повний текст рішення складено та підписано 24.12.2021 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення Господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Е.В. Зекунов

Суддя К.І. Аксьонова

Суддя М.О. Лейба