ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2021 року м.Дніпро Справа № 904/5076/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В.

судді: Кощеєв І.М., Орєшкіна Е.В.

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Шаповала Віталія Руслановича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2021, суддя Колісник І.І., у справі №904/5076/21

за позовом фізичної особи-підприємця Осипенка Геннадія Анатолійовича, м. Київ

до відповідача фізичної особи-підприємця Шаповала Віталія Руслановича, м. Дніпро

про стягнення 104557,59 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

Фізична особа-підприємець Осипенко Геннадій Анатолійович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця Шаповала Віталія Руслановича 104557,59 грн., з яких: 72068,48 грн. - основний борг, 3926,23 грн. - пеня, 907,51 грн. - 3% річних, 3445,37 грн. - інфляційні витрати, 24210,00 грн. - штраф за простій автотранспорту.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань за договором перевезення вантажу № 27/10 від 27.10.2020 в частині повної та своєчасної оплати послуг з перевезення вантажів відповідно до рахунків № СФ-0000076 від 06.12.2020, № СФ-0000077 від 08.12.2020, № СФ-0000078 від 10.12.2020, № СФ-0000081 від 11.12.2020, що в свою чергу, стало підставою для здійснення нарахування позивачем пені, інфляційних витрат та 3% річних на суму боргу.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2021 у справі №904/5076/21 позов задоволено частково; стягнуто з фізичної особи-підприємця Шаповала Віталія Руслановича на користь фізичної особи-підприємця Осипенка Геннадія Анатолійовича основний борг у сумі 72068,48 грн., пеню в сумі 3925,44 грн, інфляційні втрати в сумі 3445,37 грн, 3% річних у сумі 907,32 грн., судовий збір у сумі 1744,37 грн., у решті позову відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було неналежно виконано зобов`язання за договором в частині оплати наданих позивачем послуг із перевезення, а тому сума основного боргу підлягає стягненню у повному обсязі разом з нарахованими на цю суму відсотками річних, інфляційними втратами та пенею за порушення виконання грошового зобов`язання.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення штрафу за простій автомобільного транспорту під час їхнього завантаження (розвантаження), суд першої інстанції зазначив, що підставою для застосування штрафних санкцій є доведений факт вчинення порушення зобов`язання (його невиконання або неналежне виконання).

Місцевим судом було встановлено, що позивачем не доведено належними й допустимими доказами факту простою автомобільного транспорту з вини відповідача, які б слугували підставою для застосування до нього штрафу, передбаченого умовами пункту 6.5 договору, а також не доведено розміру заявленого до стягнення штрафу.

Доводи та вимоги апеляційної скарги.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, фізична особа-підприємець Шаповал Віталій Русланович звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та винести нове про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що факт перерахування грошових коштів на поточний рахунок перевізника фізичної особи-підприємця Осипенка Геннадія Анатолійовича підтверджується оборотно-сальдовою відомістю фізичної особи-підприємця Шаповал Віталія Руслановича, випискою по особовому рахунку відповідача, з яких вбачається, що відповідачем дійсно було здійснено оплату спірних сум на поточний рахунок позивача, НОМЕР_1 , відкритого у АТ «Альфа-Банк», згідно з договору № 27/10 від 27.10.2020, а саме: 10.12.2020 здійснено оплату на суму 1 000,00 грн., 10.12.2020 здійснено оплату на суму 94 000,00 грн., 14.12.2020 здійснено оплату на суму 55 000,00 грн., 15.12.2020 здійснено оплату на суму 30 000,00 грн.

Апелянт вказує, що суд не навів належних та допустимих доказів у підтвердження неналежного виконання відповідачем умов Договору перевезення № 27/10 від 27.10.2020 та не надав оцінки представленій виписці по поточному рахунку фізичної особи-підприємця Осипенко Геннадія Анатолійовича.

Крім того, відповідач вважає, що приймаючи до уваги ступінь виконання зобов`язання відповідачем, майновий стан відповідача, відсутність доказів понесення позивачем збитків в результаті дій відповідача та виходячи з загальних засад цивільного судочинства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, судом першої інстанції було безпідставно стягнуто не тільки суму основного боргу, а й пеню в сумі 3 924,44 грн., інфляційні втрати в сумі 3 445,37 грн. та 3 % річних у сумі 907,32.

Скаржник також звертає увагу, що належних та допустимих доказів отримання відповідачем претензії про сплату боргу за договором перевезення вантажу позовна заява не містить.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.11.2021 у справі № 904/5076/21 поновлено фізичній особі-підприємцю Шаповал Віталію Руслановичу строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2021 у справі №904/5076/21 та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Шаповал Віталія Руслановича для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Між фізичною особою-підприємцем Осипенком Геннадієм Анатолійовичем (далі - позивач, перевізник) та фізичною особою-підприємцем Шаповалом Віталієм Руслановичем (далі - відповідач, замовник) укладено Договір перевезення вантажу № 27/10 від 27.10.2020 (далі - договір).

У порядку та на умовах, визначених цим договором, перевізник бере на себе зобов`язання доставити ввірений йому для перевезення вантаж - зернові та олійні культури з місця призначення, до пункту призначення (згідно з транспортною накладною), і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі, а замовник бере на себе зобов`язання з оплати за перевезення вантажу згідно виставленого рахунку та акта виконаних робіт (пункт 1.1 договору).

Відповідно до пункту 2.3 договору конкретні обсяги вантажів, строки перевезення за кожним конкретним замовленням оформлюються заявкою, яка подається замовником перевізнику у письмовій або усній формі.

За умовами 2.4 договору замовник зобов`язаний указувати в заявці найменування вантажу, вагу, пункти завантаження та розвантаження, строки завантаження, вартість транспортних послуг та форму оплати за перевезення.

Пунктами 4.3, 4.5 договору на замовника покладено обов`язки із завантаження (розвантаження) транспортного засобу, наданого для виконання перевезення, але не більше 24 годин та своєчасної сплати за послуги з перевезення згідно з пунктом 5 цього договору.

Розділом 5 договору визначено порядок розрахунків і плати за перевезення вантажу.

Згідно з пунктом 5.1 договору розрахунки між перевізником і замовником здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок перевізника.

Розрахунки здійснюються протягом 7 банківських днів у сумі 100% від вартості наданих послуг після доставки вантажу до пункту призначення, отримання рахунку (пункт 5.2 договору).

Пунктом 5.3 договору передбачено, що за прострочення розрахунку замовник сплачує перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожен день прострочення оплати.

Відповідно до пункту 6.5 договору в разі виникнення простою транспортного засобу при завантаженні чи розвантаженні вантажу (понад нормативи, указані в пункті 4 цього договору) замовник сплачує перевізнику штраф у розмірі 1000 грн за добу за кожний автомобіль окремо.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2020, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (пункт 8.1 договору).

Як убачається з наявних у справі актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), товарно-транспортних накладних, перевізником (позивачем) на виконання умов договору протягом жовтня - грудня 2020 року надавалися замовнику (відповідачу) послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Послуги з перевезення надавались автомобілями, належними позивачу на праві власності, що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів: РСА №806019, РСА №806014, РСА №806014, ЯНВ №019558, ОІА №691562, АНС №005267, ЯНВ № 019559, АА№205847.

Водії, зазначені в товарно-транспортних накладних: Дерев`янко С.В., Жупанов М.І., Шевченко О.І., Саржєвський П.В. перебувають із позивачем у трудових відносинах, про що свідчать накази про прийняття на посаду водія автотранспортних засобів: № 23 від 01.09.2020, № 7 від 18.05.2015, № 9 від 26.07.2018, № 12 від 11.10.2018.

Спірними за позовом є автомобільні перевезення на заявлену позивачем суму 72 068,48 грн за наступними підписаними сторонами без заперечень та зауважень актами здачі-прийняття робіт (надання послуг):

- № ОУ-0000066 від 06.12.2020 на суму 34371,00 грн, з яких відповідно до бухгалтерського обліку позивача (рах. 361) залишок заборгованості становить 5340,28 грн.;

- № ОУ-0000067 від 08.12.2020 на суму 35824,80 грн.;

- № ОУ-0000068 від 10.12.2020 на суму 14624,00 грн.;

- № ОУ-0000071 від 11.12.2020 на суму 16279,40 грн..

Факт надання послуг перевезення за спірними актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) підтверджується товарно-транспортними накладними №№ 132 від 05.12.2020, № 133 від 05.12.2020, № 134 від 05.12.2020, № 155 від 07.12.2020, № 158 від 07.12.2020, № 159 від 07.12.2020, № 173 від 08.12.2020, № 183 від 09.12.2020, № 181 від 09.12.2020, № 185 від 10.12.2020, копії яких містяться у матеріалах справи.

За спірними актами позивачем були виставлені відповідачу для оплати рахунки: № СФ-0000076 від 06.12.2020 на суму 34371,00 грн., № СФ-0000077 від 08.12.2020 на суму 35824,80 грн., № СФ-0000078 від 10.12.2020 на суму 14624,00 грн., № СФ-0000081 від 11.12.2020 на суму 16279,40 грн.

Відповідно до оборотно-сальдової відомості позивача по рахунку 361 "Замовлення; Контрагенти: Шаповал В.Р. ФОП" за 01.10.2020-17.05.2021 за відповідачем, після здійснення ним часткової оплати у сумі 29030,72 грн на підставі рахунку-фактури № СФ-0000076 від 06.12.2020, обліковується заборгованість перед позивачем у загальній сумі 72 068,48 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем службою кур`єрської доставки "Нова Пошта" було направлено відповідачу лист-вимогу № 30/12 від 30.12.2020 про оплату заборгованості за надані послуги перевезення вантажу в сумі 72 068,48 грн. та штрафних санкцій за простій автотранспорту в сумі 24210,00 грн.

Несплата відповідачем заборгованості за автоперевезення вантажів за спірними актами і є причиною спору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Предметом спору в даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача за послуги з перевезення вантажу на загальну суму 104 557,59 грн., відповідно до Договору перевезення вантажу №27/10 від 27.10.2020.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

За частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Розрахунки між перевізником і замовником здійснюються шляхом перерахування коштів на поточний рахунок перевізника, розрахунок здійснюється протягом 7 (сім) банківських днів в сумі 100% від вартості наданих послуг після: доставки вантажу до пункту призначення, отримання рахунку згідно з п.п 5.1., 5.2. Договору перевезення вантажу № 27/10 від 27.10.2020.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем були надані послуги за Договором перевезення вантажу № 27/10 від 27.10.2020 на загальну суму 470 404,12 грн.

Місцевим судом встановлено, що за актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000066 від 06.12.2020 та рахунком-фактурою № СФ-0000076 від 06.12.2020; № ОУ-0000067 від 08.12.2020 та рахунком-фактурою № СФ-0000077 від 08.12.2020; № ОУ-0000068 від 10.12.2020 та рахунком-фактурою № СФ-0000078 від 10.12.2020; № ОУ-0000071 від 11.12.2020 та рахунком-фактурою № СФ-0000081 від 11.12.2020 наявна заборгованість в сумі 72 068,48 грн. (5340,28+35824,80+14624,00+16279,40=72068,48) та докази оплати позивачем відсутні.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з висновком місцевого господарського суду про доведеність невиконання відповідачем оплати вартості наданих позивачем послуг за вказаними вище актами на суму 72 068,48 грн.

Як свідчать матеріали справи, згідно з виписок по особовому рахунку фізичної особи підприємця Осипенко Геннадія Анатолійовича на момент звернення з позовом до суду, 21.05.2021, заборгованість відповідача становила 47 318,48 грн., яка була 26.05.2021 погашена в повному обсязі, що підтверджується випискою по особовому рахунку фізичної особи-підприємця Шаповал Віталія Руслановича від 26.05.2021.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 72 068,48 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідачем свої зобов`язання за Договором перевезення вантажу № 27/10 від 27.10.2020 щодо оплати наданих послуг виконано у повному обсязі, проте з порушенням строку оплати згідно з положеннями п.п. 5.1., 5.2. Договору за наступними актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): № ОУ-0000067 від 08.12.2020; № ОУ-0000068 від 10.12.2020; № ОУ-0000071 від 11.12.2020.

За частиною першою статті 193 Господарського кодексу України, яка кореспондується з частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Заявлена позивачем до стягнення пеня у загальній сумі 3 926,23 грн., розрахована із заборгованості за кожним із спірних актів за загальний період з 16.12.2020 по 21.05.2021.

Враховуючи, що на момент звернення позивача до суду сума заборгованості становила 47 318,48 грн., за наслідком здійсненого апеляційним судом перерахунку пеня підлягає зменшенню до 2 687,09 грн., з яких:

- 1 031,53 грн. за період з 18.12.2020 по 21.05.2021 із заборгованості у сумі 19 427,72 за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000067 від 08.12.2020;

- 785,97 грн. за період з 22.12.2020 по 21.05.2021 із заборгованості у сумі 14624,00 грн. за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000068 від 10.12.2020;

- 869,59 грн. за період з 23.12.2020 по 21.05.2021 із заборгованості у сумі 16279,40 грн. за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000071 від 11.12.2020.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За результатами здійсненного апеляційним судом перерахунку зменшенню підлягає сума 3% річних до 629,54 грн. та сума інфляційних витрат до 2 406,15 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу за простій автомобільного транспорту у сумі 24 210,00 грн. відповідно до рахунків-фактур № СФ-0000051 від 14.11.2020, № СФ-0000055 від 16.11.2020, № СФ-0000063 від 23.11.2020, № СФ-0000064 від 24.11.2020, № СФ-0000065 від 25.11.2020, № СФ-0000066 від 27.11.2020, № СФ-0000067 від 28.11.2020, № СФ-0000069 від 30.11.2020, № СФ-0000075 від 06.12.2020, № СФ-0000079 від 10.12.2020, № СФ-0000080 від 11.12.2020, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивачем не доведено належними й допустимими доказами факту простою автомобільного транспорту з вини відповідача, які б слугували підставою для застосування до нього штрафу, передбаченого умовами пункту 6.5 договору, а також не доведено розміру заявленого до стягнення штрафу.

Тому, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Отже, враховуючи встановлені обставини, рішення місцевого господарського суду в частині розрахунку сум, що підлягають стягненню з відповідача, підлягає зміненню.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 Господарського процесуального кодексу України ).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до частини першої, четвертої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, змінивши резолютивну частину рішення суду в частині розміру суми індексу інфляції, три відсотки річних, пені та суми судового збору за подання позову до господарського суду, що підлягає стягненню з відповідача.

Згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням покладаються на сторін у справі пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269-270, 275, 276, 281-282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Шаповала Віталія Руслановича задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2021 у справі №904/5076/21 в частині стягнення з фізичної особи-підприємця Шаповала Віталія Руслановича ( АДРЕСА_1 : реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь фізичної особи-підприємця Осипенка Геннадія Анатолійовича ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) основного боргу у сумі 72 068,48 грн., пені в сумі 3925,44 грн., інфляційних втрат в сумі 3445,37 грн., 3% річних у сумі 907,32 грн., судовий збір у сумі 1744,37 грн. змінити, виклавши абзац 2, резолютивної частини рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2021 у справі №904/5076/21 у наступній редакції:

«Стягнути з фізичної особи-підприємця Шаповала Віталія Руслановича ( АДРЕСА_1 : реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь фізичної особи-підприємця Осипенка Геннадія Анатолійовича ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) 5 722,78 грн., з яких пеня у сумі 2 687,09 грн., три відсотки річних у сумі 629,54 грн., інфляційні втрати у сумі 2 406,15, судовий збір у сумі 124,25 грн.»

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Осипенка Геннадія Анатолійовича на користь фізичної особи-підприємця Шаповала Віталія Руслановича 2 616,55 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна