ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" грудня 2021 р. Cправа № 902/1115/21

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Автофастера ЛТД" (вул. Героїв Праці, буд. 20/321, кв. 40, м. Харків, 61168)

до:Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінтранссервіс" (вул. Івана Миколайчука, буд. 38, кв. 87, м. Вінниця, 21036)

про стягнення 114837,99 грн

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Гнатик Є.Б.

за участю представників сторін:

позивача: Павлов Є.О.

відповідача: не з"явився

В С Т А Н О В И В :

09.11.2021 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Автофастера ЛТД" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінтранссервіс" про стягнення 114 837,99 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/1115/21) передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 10.11.2021 р. відкрито провадження у справі № 902/1115/21. Визначено розгляд справи здійснити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 30.11.2021 р.

На визначену дату судом в судове засідання з`явився представник позивача (в режимі відеоконференції). Представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений ухвалою суду від 10.11.2021 р.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду справи по суті, про що винесено ухвалу яку занесено до протокол судового засідання.

Ухвалою суду від 30.11.2021 р. повідомлено учасників справи про судове засідання по суті на 22.12.2021 р.

На визначену дату судом в судове засідання з`явився преставник позивача (в режимі відеоконференції).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлені ухвалою суду від 06.12.2021 р.

Водночас, відповідачу ухвала суду від 30.11.2021 р. вручена останньому 14.11.2021 р., що підтверджується витягом з сервісу відстежень підприємства "Укрпошта".

Суд вважає за необхідне зазначити, що при неявці в судове засідання представника відповідача суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" обов`язок щодо внесення змін про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, з поміж іншого і стосовно місцезнаходження, покладається на останню.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Крім того, частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

Будь-яких письмових заяв і клопотань щодо відкладення розгляду справи, а також відзиву на позовну заяву, на день розгляду справи від відповідача до суду не надійшло.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що відповідач належним чином був повідомлений про дане судове засідання. Неявка останнього є підставою до розгляду справи за його відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

Водночас слід зазначити, що положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Із наявних доказів в матеріалах справи судом встановлено, 03.11.2018 між ТОВ "АВТОФАСТЕРА ЛТД (Постачальник) та ТОВ "ВІНТРАНССЕРВІС" (Покупець) укладено договір постачання № 10359 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується протягом дії договору поставляти покупцю товари (запчастини та інші супутні товари для автомобілів), а покупець зобов`язується приймати та оплачувати ці товари на умовах визначених цим договором та відповідно до додатків, специфікацій або накладних до цього договору, які є його невід`ємною частиною, та остаточно узгоджуються Сторонами на кожну окрему партію товару.

Між сторонами було погоджено, що загальна сума договору складається з усіх сум поставленого товару, зазначених у видаткових накладних протягом всього терміну дії Договору (п.1.2. договору).

Відповідно до п. 2.1. продукція (товар, вироби) постачається за графіком, в терміни і за цінами, узгодженими сторонами на кожну партію товару окремо.

Згідно з п. 3.1. оформлення замовлення на постачання товару здійснюється Покупцем на основі діючого Реєстру цін або прайс-листа постачальника на день оформлення.

Відповідно до п. 3.9. Договору датою постачання вважається дата виписки видаткової накладної постачальником.

Як слідує з матеріалів справи на виконання замовлень Покупця Постачальником було поставлено товар згідно видаткових накладних № АФ-0004039 від 21.01.2021, № АФ-0004044 від 21.01.2021 р., № АФ-0004046 від 21.01.2021 р., № АФ-0004047 від 21.01.2021 р., № АФ-0004051 від 21.01.2021 р., № АФ-0004052 від 21.01.2021 р., № АФ-0004054 від 21.01.2021 р., № АФ-0004058 від 21.01.2021 р., № АФ-0004064 від 21.01.2021 р., № АФ-0004067 від 21.01.2021 р., № АФ-0004069 від 21.01.2021 р., № АФ-0004072 від 21.01.2021 р., № АФ-0004073 від 21.01.2021 р., № АФ- 0004061 від 21.01.2021 р., № АФ-0004694 від 25.01.2021 р., № АФ-0004761 від 25.01.2021 р., № АФ-0004807 від 25.01.2021 р., № АФ-0005151 від 26.01.2021 р., № АФ-0005227 від 26.01.2021 р., № АФ-0005407 від 27.01.2021 р., № АФ-0005412 від 27.01.2021 р., № АФ-0005414 від 27.01.2021 р., № АФ-0005722 від 28.01.2021 р., № АФ-0006080 від 29.01.2021 р., № АФ-0006568 від 01.02.2021 р., № АФ-0006654 від 01.02.2021 р., № АФ-0006798 від 01.02.2021 р., № АФ- 0006852 від 01.02.2021 р., № АФ-0008471 від 06.02.2021 р., № АФ-0008571 від 06.02.2021 р., № АФ-0023159 від 31.03.2021 р., № АФ-0023217 від 31.03.2021 р., № АФ-0023218 від 31.03.2021 р., № АФ-0023219 від 31.03.2021 р., АФ-0023221 від 31.03.2021 р., № АФ-0023224 від 31.03.2021 р., № АФ-0023225 від 31.03.2021 р., № АФ-0023227 від 31.03.2021 р., № АФ-0023229 від 31.03.2021 р., № АФ-0023233 від 31.03.2021 р., № АФ-0023235 від 31.03.2021 р. на загальну суму 191 758, 98 грн.

Судом встановлено, що товар прийнято відповідачем без претензій та зауважень, що підтверджується підписами уповноважених осіб відповідача та печаткою підприємства на видаткових накладних.

Відповідно до п. 3.6. договору Покупець здійснює розрахунки за поставлений товар в обумовлені сторонами терміни перерахуванням грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Згідно з п. 3.8. для цього договору умовами оплати товару є відстрочення платежу строком на 15 банківських днів з дати постачання, але товарний кредит не може перевищувати 100 000 грн., якщо не виникли умови п. 6.4. або п. 6.6. згідно цього договору.

Як слідує з доказів наявних в матеріалах справи відповідачем за поставлений товар було здійснено часткові проплати в розмірі 21 801, 99 грн, що підтверджується випискою банку.

В подальшому ТОВ «Автофастера ЛТД» та ТОВ «Вінтранссервіс» було складено акт звірки взаємних розрахунків станом на 14.04.2021 р. у відповідності до якого заборговність останнього становить 169 956, 97 грн.

Крім того, ТОВ «Вінтранссервіс» було видано гарантійний лист щодо погашення існуючої заборгованості від 07.06.2021 р., відповідно до якого ТОВ «Вінтранссервіс» визнає перед ТОВ «Автофастера ЛТД» суму заборгованості у розмірі 169 956, 99 грн та гарантує погашення вищевказаної суми боргу у строк до 07.08.2021 р.

29.06.2021 р. покупцем на рахунок ТОВ «Автофастера ЛТД» було сплачено грошові кошти у загальному розмірі 1 935,00 грн., 16.07.2021 р. - грошові кошти у загальному розмірі 26 643,00 грн, 19.10.2021 р. грошові кошти у загальному розмірі 26541,00 грн.

З врахуванням часткових проплат заборгованість відповідача станом на день розгляду справи в суді становить 114 837, 99 грн.

Несплата відповідачем заборгованості стало підставою звернення позивача з позовом до суду.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Статтею 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до вимог частини першої статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 712 ЦК України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.ч. 1-2 cт. 712 ЦК України).

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (cт. 663 ЦК України).

Факт невиконання зобов`язання з боку відповідача підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми боргу за спірним договором в розмірі 114 837,99 грн.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 231-233, 236-238, 240, 254-257 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінтранссервіс" (вул. Івана Миколайчука, буд. 38, кв. 87, м. Вінниця, 21036, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автофастера ЛТД" (вул. героїв Праці, буд. 20/321, кв. 40, м. Харків, 61168, ) 114 837,99 грн сума основного боргу та 2 270,00 грн витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 30 грудня 2021 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Героїв Праці, буд. 20/321, кв. 40, м. Харків, 61168)

3 - відповідачу ( АДРЕСА_1 ,т 21036)