ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про перехід до розгляду справи

за правилами загального позовного провадження

24.12.2021м. ДніпроСправа № 904/8455/21

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (м. Дніпро)

до Приватного акціонерного товариства "Київстар" (м. Київ)

про стягнення неустойки, пені та втрат від інфляції за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 12/02-5213-ОД від 21.03.2013 у загальному розмірі 317 915 грн. 30 коп. та виселення з орендованого приміщення

Суддя Фещенко Ю.В.

Без участі представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд:

- стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київстар" (далі - відповідач) неустойку в сумі 317 322 грн. 72 коп., пеню в сумі 389 грн. 38 коп. та втрати від інфляції в сумі 203 грн. 20 коп. за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 12/02-5213-ОД від 21.03.2013, що разом складає суму у розмірі 317 915 грн. 30 коп.;

- виселити Приватне акціонерне товариство "Київстар" з орендованого приміщення за адресою: м. Кривий Ріг, проспект Гагаріна, будинок 57.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 12/02-5213-ОД від 21.03.2013 в частині повного та своєчасного внесення орендних платежів за період з 15.03.2020 по 15.07.2021 та, відповідно, наявністю заборгованості у загальному розмірі 317 915 грн. 30 коп.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 25.10.2021 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 56090/21 від 23.11.2021), в якому він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на таке:

- додатковою угодою про внесення змін до договору оренди нерухомого майна від 21.03.2013 № 12/02-5213-ОД від 26.09.2017 внесені зміни до договору оренди, в тому числі до пункту 10.1., який було викладено в наступній редакції: "Цей договір є пролонгованим з 21 липня 2017 року по 19 лютого 2020 року (включно)". Позивач у позовній заяві зазначив, що договір припинив свою дію з 20 лютого 2020 року на підставі п.10.1 договору. Відповідач не погоджується з тим, що договір оренди № 12/02-5213-ОД від 21.03.2013 припинив свою дію 20.02.2020;

- сторони в розділі 10 договору виклали умови щодо строку чинності, умови зміни та припинення договору;

- позивач у своєму позові посилається на те, що відповідачем не було дотримано умови пункту 5.20 договору, у той же час, як вбачається із матеріалів справи та наявних додаткових угод до договору оренди №12/02-5213-ОД від 21.03.2013 сторони у своїх відносинах по договору застосовували "автоматичне" продовження терміну дії спірного договору. Наприклад, на періоди з 21.02.2017 по 09.04.2017, з 21.05.2017 по 19.06.2017 між сторонами не було укладено додаткових угод на майбутні періоди про продовження терміну дії договору та позивача це влаштовувало. Позивач фактично погоджувався на "мовчазне" продовження терміну дії договору без укладення додаткової угоди, оскільки у подальшому продовжував укладати ще нові додаткові угоди та не звертався до відповідача із листом про припинення дії договору;

- згідно з пунктом 5.20 договору, у разі наміру продовжити строк дії договору оренди, орендар зобов`язується не пізніше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору оренди подати орендодавцю про це заяву з документами щодо виконання умов договору оренди (дозвіл пожежників, копія договору страхування державного майна, платіжні доручення про сплату страхового платежу та інше);

- відповідач наголошує, що виконав свій обов`язок щодо страхування орендованого державного майна за договором від пошкодження, втрати та загибелі про що свідчать: Сертифікат № 4 від 01.01.2020 до договору добровільного страхування загальної цивільно-правової відповідальності та відповідальності товаровиробника (продавця) №001416/3301/3200003 від ПАТ "Уніка", Сертифікат № 7 від 01.01.2021 до договору добровільного страхування загальної цивільно-правової відповідальності від ПрАТ "Страхова компанія "ЄВРОІНС Україна", Сертифікат № 304 від 18.03.2020 до Генерального договору добровільного страхування майна № 016.1553107.911/383393 від 29.01.2020 ПрАТ "Страхова компанія "Альфа Страхування", Сертифікат № 126 від 26.03.2021 до договору добровільного страхування майна № -0000006/413841 ПрАТ "Євроінс Україна", Сертифікат № 1605 від 20.03.2019 до договору добровільного страхування майна № 3-00/329661 від 29.12.2017 ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО";

- листом від 29.11.2019 № 26505/07 відповідач звернувся до балансоутримувача нерухомого майна - ДВНЗ "Криворізький національний університет" із проханням розглянути питання про продовження на наступний строк договору оренди № 12/02-5213-ОД від 21.03.2013. На даний лист відповідач отримав відповідь від 16.12.2019 № 07-711/2 (набагато раніше ніж термін закінчення строку дії договору) про те, що балансоутримувач не заперечує щодо продовження терміну дії договору оренди нерухомого майна;

- з урахуванням того, що відповідачу не надходило заперечення щодо продовження договору від Міністерства освіти і науки України станом на 20.02.2020, як від органу уповноваженого управляти державним майном, відповідач вважає, що в силу вимог частини 3 статті 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" N 2269-ХІ від 10 квітня 1992 року станом на 20.02.2020 мало місце мовчазливе погодження Міністерством освіти і науки України Договору оренди № 12/02-5213-ОД;

- позивач не виконав свого обов`язку щодо попередження про намір припинення договору, який він повинен був вчинити згідно з пунктом 7.4. договору - від позивача була відсутня заява про припинення вказаного договору;

- відсутність доказів надіслання відповідачу листа про припинення договору свідчить, що в силу норм статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 2269-ХІІ від 10 квітня 1992 року, частини 4 статті 284 Господарського кодексу України та статті 764 Цивільного кодексу України, строк договору був автоматично продовжений;

- відповідач наголошує на те, що належними доказами відправлення листів про припинення дії договору оренди, є оригінал опису вкладення та документу, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо). В описі вкладення повинен бути зазначений поіменний перелік документів, що надсилається адресату та відповідний номер поштового відправлення;

- відповідач протягом всього строку користування об`єктом оренди своєчасно сплачував оренду плату, відповідно до вимог договору оренди № 12/02-5213-ОД позивачу Дніпровському державному технічному університету, як балансоутримувачу за договором. За період користування орендованим майном за договором № 12/02-5213-ОД відповідач сплатив позивачу та балансоутримувачу орендну плату в розмірі 185 200 грн. 73 коп. з ПДВ;

- договір оренди № 12/02-5213-ОД від 21.03.2013 був автоматично продовжений, в силу статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", частини 4 статті 284 Господарського кодексу України та статті 764 Цивільного кодексу України, тому і неустойка передбачена частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України не підлягає застосуванню, оскільки відповідач користувався і продовжує користуватися орендованим майном у період з 20.02.2020 по сьогоднішній день на підставі діючого договору оренди, тому і обов`язку щодо повернення майна в нього не виникало;

- позивач невірно нарахував неустойку передбачену частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, оскільки в період з 15.03.2020 по 15.07.2021 (період зазначений згідно розрахунку неустойки позивача) відповідач користувався орендованим майном та сплачував орендну плат;

- позивач і Державний вищий навчальний заклад "Криворізький національний університет", як балансоутримувач за договором, від відповідача, за період з лютого 2020 року по жовтень 2021 року включно, отримали орендну плату відповідно до умов договору, зараховували її на свій рахунок, і не повертали її відповідачу, але позивач не врахував ці кошти при обрахуванні заявленої до стягнення суми неустойки;

- договір оренди № 12/02-5213-ОД від 21.03.2013 був автоматично продовжений, в силу статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", частини 4 статті 284 Господарського кодексу України та статті 764 Цивільного кодексу України, тому і неустойка передбачена частиною 2 статті 785 Цивільного і кодексу України не підлягає застосуванню, оскільки відповідач належним чином виконував умови договору оренди, такі як своєчасна сплата орендної плати, виконання обов`язку щодо страхування майна, тощо. Крім того, відповідач, як орендар, що мав намір скористатися своїм правом на продовження договору повідомив про це позивача до спливу строку договору оренди. Таким чином, відповідач користується орендованим майном у період з 20.02.2020 по сьогоднішній день (18.11.2021) на підставі діючого договору оренди, тому і обов`язку щодо повернення майна в нього не виникає.

Від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 59396/21 від 09.12.2021), в якій він просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, обґрунтовуючи власну позицію наступним:

- з урахуванням того, що орендар листом № 3643/07 від 14.02.2020 повідомив про свій намір продовжити договір оренди за 5 днів до закінчення строку дії договору, а не за місяць як це узгоджено договором, та не надав жодного документу на виконання пункту 5.20 договору, Регіональним відділенням не проводилась робота щодо пролонгації договору. Отже, твердження відповідача про належне виконання покладених на нього зобов`язань не відповідає обставинам справи;

- договір оренди не передбачає автоматичної пролонгації договору, а передбачає укладення додаткової угоди в письмовій формі. Після закінчення строку договору оренди, жодної додаткової угоди після 19.02.2020 Регіональним відділенням з ПрАТ "Київстар" не було укладено, кінцевою датою є 19.02.2020;

- відповідачем до відзиву на позовну заяву додано платіжні доручення, однак, частина платіжних доручень, кошти яких сплачувались балансоутримувачу, а не до державного бюджету, не стосуються предмету спору та не мають відношення до даної справи, а тому не мають бути враховані судом. Кошти, які сплачувались орендарем до державного бюджету враховані позивачем в позовній заяві.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 61622/21 від 21.12.2021), в яких він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на таке:

- відповідач вважає, що термін дії договору оренди нерухомого майна № 12/02-5213-ОД від 21.03.2013 був автоматично продовжений та з метою поновлення порушеного права ПрАТ "Київстар" на продовження орендних правовідносин 16.12.2021 останнім було подано до Господарського суду Дніпропетровської області позов про визнання договору оренди нерухомого майна № 12/02-5213-ОД від 21.03.2013 продовженим шляхом оформлення додаткового договору про внесення змін до договору оренди державного нерухомого майна (справа № 904/9547/21);

- повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на продовження договору оренди з підстав, передбачених частиною 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 не вимагається. Суть продовження договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися об`єктом оренди після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди. Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у "мовчазній згоді";

- надані фіскальні чеки не можуть свідчити про надіслання саме вищезгаданих заяв про припинення, адже, на відміну від, наприклад, опису вкладення, вони не дають жодної можливості встановити, які документи були вкладені до поштового відправлення та надіслані адресату. Більше того, з наданих фіскальних чеків достеменно не випливає, що рекомендовані листи надсилалися відповідачеві на його адресу, як і те, що відправником листа був саме позивач. Таким чином, вказані документи за відсутності інших доказів не можуть підтвердити направлення орендодавцем орендареві заяви про припинення договору у строк, встановлений договором і законом.

- прийняте позивачем рішення про відмову у продовженні договору оренди державного майна № 12/02-5213-ОД є незаконним, оскільки суперечить умовам договору, порядку передачі в оренду державного та комунального майна, Закону України "Про оренду державного та комунального майна", статті 19 Конституції України, статті 2 Закону України "Про Фонд державного майна України", в свою чергу відповідач продовжував виконувати зобов`язання за договором, а позивач їх приймав, тому відповідач вважає, що дії позивача свідчать про прийняття виконання умов договору та про продовження терміну дії договору за статтею 284 Господарського кодексу України та статтею 764 Цивільного кодексу України.

Проаналізувавши подані сторонами заяви по суті справи та наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов до слідуючих висновків.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи; у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті; при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Частиною 6 статті 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, а також надані сторонами пояснення та докази, суд вбачає підстави для переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, а також доцільність початку розгляду справи зі стадії відкриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 176, 177, 180, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

2. Розпочати розгляд справи зі стадії відкриття провадження у справі.

3. Справу призначити до розгляду у підготовче засідання на 19.01.2022 о 12:30 год.

Підготовче засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області в залі судових засідань № 1-207 за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка,1.

4. Викликати представників учасників справи в судове засідання, визнавши їх явку обов`язковою.

5. Повідомити учасників справи про те, що інформація у цій справі доступна на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/spisok/csz/

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 24.12.2021 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали підписаний - 24.12.2021.

Суддя Ю.В. Фещенко

Учасники процесу мають можливість отримувати процесуальні документи в електронному вигляді паралельно з документами у паперовому вигляді. Для отримання процесуальних документів в електронному вигляді потрібно:

1. Зареєструватися в системі обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу (завести поштову скриньку електронного суду), розміщеній на офіційному веб-порталі судової влади України за адресою: mail.gov.ua.

2. Подати до суду заявку про отримання процесуальних документів в електронному вигляді, яку необхідно роздрукувати на офіційному веб-порталі судової влади України у вищевказаному розділі. Процесуальні документи у відповідній справі, що видані після дати подання вказаної Заявки до суду, будуть надходити в електронному вигляді на зареєстровану електронну адресу учасника судового процесу в домені mail.gov.ua, зазначену в Заявці.