СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

23 грудня 2021 року м. Харків Справа № 922/1555/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В.

за участю секретаря Овчаренко О.С.

за участю представників учасників справи:

прокурор - Владимирець А.О.

позивача Квартенко О.Р.

відповідача не з`явився

третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача не з`явився

третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - не з`явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги першого заступника керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова ( вх. № 3623Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від "07" травня 2021 р. у справі № 922/1555/21, повний текст якого складено підписано 07.05.2021 у приміщення господарського суду Харківської області суддею П.В. Хотенцем

за позовом фізичної особи-підприємця Мігунова Володимира Івановича, м. Харків

до Державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко Олесі Сергіївни, м. Харків

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного департаменту Маріупольської міської ради,

про визнання протиправними дій та скасування арешту

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору -Фізичної особи - підприємця Мици Юрія Вікторовича, м. Харків

до Державного реєстратора Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко Олесі Сергіївни, м. Харків

про визанння протиправними дій та скасування арешту

ВСТАНОВИВ:

Позивач - фізична особа - підприємець Мігунов Володимир Іванович звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко Олесі Сергіївни, в якому просив визнати протиправними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Прядко Олесі Сергіївни щодо відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень; скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2018 року у справі № 640/21272/18 на нежитлові приміщення підвалу №№ 133,144 загальною площею 55,2 кв.м.; частину приміщення 1-го поверху № 20 загальною площею 48,0 кв.м.; 1-го поверху №№21-25 загальною площею 127,2 кв.м. в літ. "А-2", та нежитлові будівлі літ. "Б-1" загальною площею 104,2 кв.м., літ. "В-1" загальною площею 111,2 кв.м., літ. "Г-1" загальною площею 11,4 кв.м., літ. "Д-1" загальною площею 28,6 кв.м., літ. "Е-1" загальною площею 124,5 кв.м., літ. "З-1" загальною площею 144,0 кв.м., літ. "К-1" загальною площею 269,6 кв.м., літ. "Л-1" загальною площею 108,8, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, розташовані по вул. Шевченка, 6 у м. Харкові. Також, у наданому клопотанні позивач просить розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.04.2021 у справі № 922/1555/21 у задоволенні клопотання позивача про здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відмовлено; прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче засідання на 07.05. 2021.

28.04.2021 в межах вказаної справи до господарського суду Харківської області подано позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - фізичної особи - підприємця Мици Юрія Вікторовича, до Державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко Олесі Сергіївни, м. Харків, в якому фізична особа - підприємець Мица Юрій Вікторович просив визнати протиправними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Прядко Олесі Сергіївни щодо відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень; скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2018 року у справі № 640/21272/18 на нежитлові приміщення підвалу №№ 133,144 загальною площею 55,2 кв.м.; частину приміщення 1-го поверху № 20 загальною площею 48,0 кв.м.; 1-го поверху №№21-25 загальною площею 127,2 кв.м. в літ. "А-2", та нежитлові будівлі літ. "Б-1" загальною площею 104,2 кв.м., літ. "В-1" загальною площею 111,2 кв.м., літ. "Г-1" загальною площею 11,4 кв.м., літ. "Д-1" загальною площею 28,6 кв.м., літ. "Е-1" загальною площею 124,5 кв.м., літ. "З-1" загальною площею 144,0 кв.м., літ. "К-1" загальною площею 269,6 кв.м., літ. "Л-1" загальною площею 108,8, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, розташовані по вул. Шевченка, 6 у м. Харкові.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.04.2021 у справі № 922/1555/21 прийнято позовну заяву (вхідний 9755 від 28 квітня 2021 року) фізичної особи - підприємця Мици Юрія Вікторовича до Державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко Олесі Сергіївни про визнання протиправними дій та скасування арешту для сумісного розгляду в межах господарської справи № 922/1555/21; вимоги за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору об`єднано в одне провадження з первісним позовом та повідомлено учасників справи, що підготовчого засідання у справі № 922/1555/21 призначено на 07.05.2021.

29.04.2021 до господарського суду Харківської області фізичною особою - підприємцем Мігуновим Володимиром Івановичем подано заяву (вхідний № 9866) про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач просив визнати протиправними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Прядко Олесі Сергіївни щодо відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень; скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2018 року у справі № 640/21272/18 (н/п 1-кс/640/12719/18) на нежитлові приміщення підвалу №№112-132,134-143, загальною площею 1154,5кв.м.; 1-го поверху №№1-19, загальною площею 1035,9 кв.м.; частину приміщення 1-го поверху №20, загальною площею 70,8 кв.м.; 2-го поверху №№26-66, загальною площею 1208,1 кв.м.; 3-го поверху №№67-111, загальною площею 1226,0 кв.м. в літ. "А-2", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, розташовані по вулиці Шевченка, 6 у місті Харкові.Зазначену заяву прийнято судом першої інстанції та розгляд справи здійснювався з її врахуванням..

Рішенням господарського суду Харківської області від 07.05.2021 у справі № 922/1555/21 позов фізичної особи підприємця Мігунова Володимира Івановича задоволено частково.

Скасовано арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2018 року у справі № 640/21272/18 (н/п 1-кс/640/12719/18) на нежитлові приміщення підвалу №№112-132,134-143, загальною площею 1154,5 кв.м.; 1-го поверху №№1-19, загальною площею 1035,9 кв.м.; частину приміщення 1-го поверху №20, загальною площею 70,8 кв.м.; 2-го поверху №№26-66, загальною площею 1208,1 кв.м.; 3-го поверху №№ 67-111, загальною площею 1226,0 кв.м. в літ. "А-2", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, розташовані по вулиці Шевченка, 6 у місті Харкові.

В іншій частині позову відмовлено.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, фізичної особи підприємця Мица Юрія Вікторовича задоволено частково.

Скасовано арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2018 року у справі № 640/21272/18 (н/п 1-кс/640/12720/18) на нежитлові приміщення підвалу №№133,144 загальною площею 55,2 кв.м.; частину приміщення 1-го поверху №20 загальною площею 48,0 кв.м.; 1-го поверху №№21-25 загальною площею 127,2 кв.м. в літ. "А-2", та нежитлові будівлі літ. "Б-1" загальною площею 104,2 кв.м., літ."В-1" загальною площею 111,2 кв.м., літ. "Г-1" загальною площею 11,4 кв.м., літ. "Д-1" загальною площею 28,6 кв.м., літ."Е-1" загальною площею 124,5 кв.м., літ."З-1" загальною площею 144,0 кв.м., літ."К-1" загальною площею 269,6 кв.м., літ. "Л-1" загальною площею 108,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, розташовані по вулиці Шевченка, 6 у місті Харкові.

В іншій частині позову відмовлено.

Заступник керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова подав на зазначене рішення до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу в інтересах держави в особі Міністерства розвитку громад та територій України як особи, яка не залучена до розгляду у справі, щодо якої суд ухвалив рішення про її інтереси, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить це рішення скасувати та закрити провадження у справі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 у справі № 922/1555/21 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова ( вх. №2013 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від "07" травня 2021 р. у справі № 922/1555/21.

26.11.2021 перший заступник керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова вдруге подав апеляційну скаргу на зазначене рішення, в якій, посилаючись на нез`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить це рішення скасувати та закрити провадження у справі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.12.2021, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова на рішення господарського суду Харківської області від 07.05.2021 у справі № 922/1555/21 та призначено справу до розгляду на 16.12.2021.

15.12.2021 від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти апеляційної скарги заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

16.12.2021 від представника позивача надійшло клопотання про закриття провадження у даній справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.12.2021 оголошено про перерву у розгляді справи до 23.12.2021.

22.12.2021 від прокурора надійшли пояснення щодо клопотання про закриття апеляційного провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив закрити апеляційне провадження.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, які належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання представників для участі в ньому не направили.

В свою чергу від відповідача та ФОП Мици Ю.В. надійшли клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності зазначених представників, за наявними у матеріалах справи доказами.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, вислухавши клопотання представника позивача, усні пояснення прокурора та представника позивача з приводу клопотання, дійшла висновку про закриття апеляційного провадження, зважаючи на таке.

Предметом даного апеляційного перегляду є рішення господарського суду Харківської області від 07.05.2021 у справі № 922/1555/21, яким за позовом фізичної особи підприємця Мігунова Володимира Івановича скасовано арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2018 року у справі № 640/21272/18 (н/п 1-кс/640/12719/18) на нежитлові приміщення підвалу №№112-132,134-143, загальною площею 1154,5 кв.м.; 1-го поверху №№1-19, загальною площею 1035,9 кв.м.; частину приміщення 1-го поверху №20, загальною площею 70,8 кв.м.; 2-го поверху №№26-66, загальною площею 1208,1 кв.м.; 3-го поверху №№ 67-111, загальною площею 1226,0 кв.м. в літ. "А-2", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, розташовані по вулиці Шевченка, 6 у місті Харкові та за позовом фізичної особи підприємця Мица Юрія Вікторовича скасовано арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2018 року у справі № 640/21272/18 (н/п 1-кс/640/12720/18) на нежитлові приміщення підвалу №№133,144 загальною площею 55,2 кв.м.; частину приміщення 1-го поверху №20 загальною площею 48,0 кв.м.; 1-го поверху №№21-25 загальною площею 127,2 кв.м. в літ. "А-2", та нежитлові будівлі літ. "Б-1" загальною площею 104,2 кв.м., літ."В-1" загальною площею 111,2 кв.м., літ. "Г-1" загальною площею 11,4 кв.м., літ. "Д-1" загальною площею 28,6 кв.м., літ."Е-1" загальною площею 124,5 кв.м., літ."З-1" загальною площею 144,0 кв.м., літ."К-1" загальною площею 269,6 кв.м., літ. "Л-1" загальною площею 108,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, розташовані по вулиці Шевченка, 6 у місті Харкові.

Статтею 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Прокурор в апеляційній скарзі в обґрунтування підстав представництва інтересів держави зазначив про те, що спірне нерухоме майно, щодо якого позивач та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, просили скасувати арешт, знаходилось в державній власності, оскільки належало до цілісного майнового комплексу УДНДІ "Укрводгео", який належить до сфери управління Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (на даний час перейменовано в Міністерство розвитку громад та територій України) відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 09.11.2011 № 1114-р "Питання управління Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України".

Разом з цим, в подальшому, Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в рамках виконавчих проваджень №№ 18535583, 54568549 про стягнення заборгованості з УДНДІ "Укрводгео", вчинено дії з примусової реалізації зазначеного майна на прилюдних торгах позивачеві та третій особі. Прокурор і Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, вважаючи, що продаж зазначеного державного майна відбувся незаконно, оскаржили результати торгів в судовому порядку в межах справ № 922/82/20 та № 953/24224/19, за результатами розгляду яких рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в задоволенні позову прокурора відмовлено.

Рішення набрали законної сили, є статочними, на даний час вирішуються питання касаційного оскарження цих судових рішень.

Скаржник також зазначає, що незаконність відчуження вказаного державного майна стало підставою для накладення спірного арешту в рамках кримінального провадження № 0000281.

Зокрема, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15.11.2018 у справі №640/21272/18 були задоволені клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000281 та накладено арешт на нежитлові приміщення підвалу №№ 112-132,134-143, загальною площею 1154,5кв.м.; 1-го поверху №№ 1-19, загальною площею 1035,9 кв.м.; частину приміщення 1-го поверху № 20, загальною площею 70,8 кв.м.; 2-го поверху №№ 26-66, загальною площею 1208,1 кв.м.; 3-го поверху №№ 67-111, загальною площею 1226,0 кв.м. в літ. "А-2", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, розташовані по вулиці Шевченка, 6 у місті Харкові.

Київською окружною прокуратурою м. Харкова під час моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень було виявлено рішення господарського суду Харківської області від 07.05.2021 у справі № 922/1555/21 та 29.06.2021 подано на зазначене рішення до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу в інтересах держави в особі Міністерства розвитку громад та територій України як особи, яка не залучена до розгляду у справі, щодо якої суд ухвалив рішення про її інтереси.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокуратури.

Закриваючи апеляційне провадження у справі № 922/1555/21, апеляційний суд зазначив, що оскаржуваним рішенням вирішено спір у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції Міністерство розвитку громад та територій України не було.

Безпосередньо під час апеляційного перегляду справи встановлено, що на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.08.2020 № 1010-р «Про передачу об`єктів державної власності до сфери управління Фонду державного майна України» відповідно до актів приймання-передачі єдиних майнових комплексів державних підприємств, затверджених 11.02.2021, Мінрегіоном передано до сфери управління Фонду державного майна України єдиний майновий комплекс Український державний науково-дослідний інститут водопостачання, водовідведення та охорони навколишнього природного середовища «Укрводгео».

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин (щодо звільнення з-під арешту нерухомого майна по вул. Шевченка, 6 у м. Харкові) органом управління УДНДІ «Укрводгео» є Фонд державного майна України.

З відповіді Фонду від 04.11.2021, яка надійшла до окружної прокуратури 18.11.2021, вбачається, що Фондом самостійно рішення суду від 07.05.2021 в апеляційному порядку не оскаржувалось.

Невжиття уповноваженим органом влади заходів щодо оскарження рішення господарського суду Харківської області від 07.05.2021 у справі № 922/1555/21, на думку прокурора, свідчить про його бездіяльність та позбавляє державу можливості захисту своїх порушених прав, в силу чого прокурор і подав повторну апеляційну скаргу у даній справі.

При цьому скаржник зазначає, що суд першої інстанції оскаржуваним рішенням, всупереч чинного законодавства, вирішив питання про зняття такого арешту в рамках господарського судочинства, в той час як вказане питання, на думку прокурора, може вирішуватись лише слідчим суддею, який накладав арешт. Зважаючи на наведені обставини, скаржник стверджує, що оскаржуване рішення безпосередньо впливає на права та інтереси держави в особі Фонду державного майна України щодо повернення вказаного майна у державну власність, а питання дотримання господарським судом першої інстанції, позивачем та третьою особою законодавства, яке регламентує питання арешту державного майна становить суспільний інтерес.

Разом з тим, у відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до суду апеляційної інстанції від позивача, останній зазначає, що оскаржуване рішення не стосується прав та інтересів Фонду державного майна України, якого прокурор визначив в апеляційній скарзі органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, з огляду на те, що спірне нерухоме майно, як на час подання позовів у даній справі, так і на даний час не перебуває у державній власності, в той час як право власності на нього зареєстровано за позивачем та третьою особою із самостійними вимогами на предмет спору, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За результатами оспорення прокурором в судовому порядку справи № 922/82/20 та № 953/24224/19 підстав набуття вказаного права та його державної реєстрації - відповідних результатів електронних торгів та свідоцтва на право власності на нерухоме майно, у задоволенні позовів прокурора відмовлено.

Зазначеними рішеннями підтверджується законність набуття позивачем та третьою особою із самостійними вимогами на предмет спору права власності на спірне нерухоме майно та належність їм цього права на даний час.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, колегія суддів виходить з наступного.

Предметом апеляційного перегляду є рішення господарського суду Харківської області від 07.05.2021 у справі № 922/1555/21, яким за позовом фізичної особи - підприємця Мігунова Володимира Івановича скасовано арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2018 року у справі № 640/21272/18 (н/п 1-кс/640/12719/18).

Постановою слідчого СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області О. Орловим від 16 грудня 2020 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000281 від 26 вересня 2018 року, закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Аналіз матеріалів справи показує, що спір по справі № 944/1555/21 стосується скасування арешту майна, яке на праві власності належить приватним особам. Спір щодо зняття арешту з майна власників-позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, накладеного в рамках кримінального провадження, у зв`язку із закриттям такого провадження, не стосується оспорення права власності цих осіб, зокрема оспорення підстав набуття такого права та його державної реєстрації, оскільки відповідні спори вирішено судовими рішеннями в рамках справ № 922/82/20 та № 953/24224/19, які набрали законної сили та якими підтверджено законність таких підстав.

Таким чином, в силу абсолютного характеру права власності ані існування арешту, ані його відсутність ніяким чином не може вплинути на речові права будь-якого іншого суб`єкта, окрім позивачів у даній справі.

В цьому аспекті колегія суддів звертає увагу на дві обставини.

По-перше, прокурор у своєму позові не наводить характеристики права, яке вимагає захисту і не доводить, що скасування рішення суду або «відновлення» арешту є ефективним захистом будь-яких прав позивача.

По-друге, сам ФДМУ, у своєму листі від 04.11.2021 № 10-57-26108 інформує про відсутність у нього порушеного права або інтересу і не визнає існування порушення його прав або необхідності захисту законного інтересу.

Оцінюючи цю обставину, колегія суддів зазначає, що при вирішенні приватних спорів слід відрізняти захист прокурором інтересів держави від ініціативної діяльності прокурора по втручанню у приватно правові відносини.

Від вірної кваліфікації цих обставин залежить наявність у прокурора права на апеляційне оскарження.

Так, п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 1 статті 17 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

За змістом статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурору надано право на подання апеляційної скарги, зокрема в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, в тому числі в разі вирішення судом першої інстанції про права та обов`язки такого органу, незалученного до участі у справі.

Як зазначено вище, в даному випадку апеляційну скаргу подано прокурором саме з підстав вирішення оскаржуваним рішенням питань про права та обов`язки Фонду державного майна України як органу державної влади, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах щодо управління спірним майном, яке на думку прокурора незаконно вибуло з державної власності у власність позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Прокурор, який звертається з апеляційною скаргою з відповідним обґрунтуванням підстав її подання, повинен довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про права, інтереси та (або) обов`язки органу, якого він визначив як орган, уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. .

Отже, ГПК України у чинній редакції передбачає необхідність з`ясування апеляційним господарським судом питання про те, чи вирішено оскаржуваним рішенням місцевого господарського суду питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи.

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, незалучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 10.05.2018 у справі №910/22354/15, від 19.06.2018 у справі № 910/18705/17, від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17, від 06.12.2018 у справі № 910/22354/15, від 06.10.2020 у справі № 910/21451/16, від 03.12.2020 у справі № 908/3338/19, від 16.01.2021 № 904/379/19.від 11.01.2021 у справі № 925/1600/16, від 20.06.2020 у справі № 910/3438/17, від 21.04.2021 у справі № 910/22198/17.

Якщо скаржник лише робить припущення, що оскаржуване рішення може вплинути на його права, інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що оскаржуваним рішенням вирішено його права, інтереси та (або) обов`язки, то такі посилання, з огляду на наведене вище, не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду апеляційної скарги (аналогічний висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 921/730/13-г/3 та у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2020 у справі № 904/897/19).

Отже, за змістом ст. ст. 17, 254 Господарського процесуального кодексу України особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку цих статей Кодексу, повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним і безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме (такий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.01.2021 у справі № 925/1600/16).

Разом з цим, п. 3 ч. 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Таким чином, у разі подання апеляційної скарги не учасником справи, який не був присутній під час апеляційного розгляду справи, а особою, яка взагалі не брала участі у справі чи подання прокурором апеляційної скарги в інтересах держави в особі органу, не залученого до участі у справі, суд апеляційної інстанції перш за все має з`ясувати, чи вирішував суд першої інстанції питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника чи відповідного органу і які конкретно. Встановлення факту вирішення судом першої інстанції зазначених питань є необхідною передумовою для здійснення апеляційного перегляду судового рішення та оцінки доводів особи, яка подала скаргу, оскільки в інакшому випадку (якщо буде встановлено, що питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника у справі судом першої інстанції не вирішувалися) апеляційний господарський суд закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України.

Проте, з матеріалів даної справи не вбачається, що питання, які вирішено оскаржуваним рішенням суду стосуються прав, охоронюваних законом інтересів чи обов`язків Фонду державного майна України, якого прокурор визначив в апеляційній скарзі в якості органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, оскільки за змістом оскаржуваного рішення, ним вирішено питання щодо скасування арешту з майна, зареєстрованого на праві власності за позивачем та третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, накладеного в рамках кримінального провадження, у зв`язку із закриттям такого провадження.

Колегія суддів повторно звертає увагу учасників спору на те, що питання про належність ФОП Мігунову В.І. та ФОП Мица Ю.В. на праві власності відповідного нерухомого майна вже вирішено декількома судовими рішеннями, які набрали законної сили (у справах № 922/82/20, № 953/24224/19) і є остаточними.

Крім того, ухвалою САГС від 30.08.2021 у даній справі закрите провадження за апеляційною скаргою прокурора, поданою в інтересах Міністерства розвитку громад та територій України, тобто того самого позивача, чий процесуальний інтерес (наявність процесуального інтересу) визнаний судами у справах № 922/82/20, № 953/24224/19.

Ця ухвала САГС від 30.08.2021 також набрала законної сили і створює відповідні правові наслідки є легальною констатацією відсутності права або законного інтересу у суб`єкта, який визнаний судами як належний позивач щодо спірного майна.

При цьому колегія суддів зауважує про очевидну безпідставність посилання прокурора на передання спірного майна Фонду державного майна України. В дійсності відбулося передання ЦМК Український державний науково-дослідний інститут водопостачання, водовідведення та охорони навколишнього природного середовища «Укрводгео», і, оскільки передання відбулося в серпні 2020, спірне майно ніяким чином не могло знаходиться у складі ЦМК і бути переданим ФДМУ.

Посилання прокурора на касаційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 02.06.2020 у справі № 922/82/20 та рішення Київського районного суду м. Харкова від 10.08.2020 у справі № 953/24224/19 є безпідставними, оскільки вказаними рішеннями відмовлено прокурору в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вони набрали законної сили. При цьому, вчинення дій щодо касаційного оскарження не зупиняє їх дію.

Більше того, Фонд державного майна України не був і не є учасником провадження у справах № 922/82/20 та № 953/24224/19, не подавав касаційних скарг, не заявляв жодних претензій на відповідне нерухоме майно. Як зазначалося вище, у своєму листі № 10-57-26108 від 04.11.2021 ФДМУ зазначив, що про наявність справи № 922/1555/21 Фонду стало відомо лише з повідомлення прокуратури від 29.09.2021 № 50-1728-21 і у Фонду відсутні будь-які матеріали щодо незаконності відчуження спірного майна по вул. Шевченко, 6 м. Харків (арк. справи 21 т. 2).

З наведеного вбачається, що: а) на час звернення прокурора із апеляціями право власності на спірне майно не належить державі в особі будь-яких установ чи підприємств; б) відсутні законні підставі ставити належність речового права приватним суб`єктам (позивачам) під сумнів; в) остаточною ухвалою суду від 30.08.2021 встановлена відсутність інтересу на оскарження рішення суду у Міністерства розвитку громад та територій України, яке визнано належним (заінтересованим) суб`єктом у судових справах № 922/82/20 та № 953/24224/19, і ця ухвала прокурором не оскаржувалася.

За таких умов у прокурора та ФДМУ не вбачається порушеного речового права, наявність якого свідчить про право на апеляційне оскарження.

Оцінюючи можливу наявність у ФДМУ законного інтересу, якій теж отримує судовий захист, колегія суддів зазначає наступне.

Одне з релевантних та найчастіше цитованих визначень законного інтересу наведено в рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі № 1-10/2004, згідно з яким поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Ознаки, притаманні законному інтересу, визначені у вже згадуваному рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі № 1-10/2004. Поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який:

а) виходить за межі змісту суб`єктивного права;

б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони;

в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб;

г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права;

д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом;

є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом.

Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Розмежовуючи суб`єктивне право, і пов`язаний з ним інтерес, Конституційний Суд України зазначає, що перше є особливим дозволом, тобто дозволом, що відображається у відомій формулі: "Дозволено все, що передбачено у законі", а друге - простим дозволом, тобто дозволом, до якого можна застосовувати не менш відоме правило: "Дозволено все, що не забороняється законом".

Інтерес, навіть перебуваючи під охороною закону чи права, на відміну від суб`єктивного права, не має такої правової можливості, як останнє, оскільки не забезпечується юридичним обов`язком іншої сторони. Законний інтерес відбиває лише легітимне прагнення свого носія до того, що не заборонено законом, тобто тільки його бажання, мрію, потяг до нього, а отже - й не юридичну, а фактичну (соціальну) можливість.

Це прагнення у межах сфери правового регулювання до користування якимось конкретним матеріальним або нематеріальним благом. Відмінність такого блага від блага, яке охоплюється змістом суб`єктивного права, полягає в тому, що користування благом, на яке особа має право, визначається можливістю в рамках закону, а до якого має законний інтерес - без вимог певних дій від інших осіб або чітко встановлених меж поведінки.

Оцінюючи ознаки і сутність легітимного інтересу в аспекті даної справи, колегія суддів зазначає, що інтерес прокурора щодо обмеження обороту майна, яке належить приватним власникам, не можна вважати законним, оскільки ані держава, ані суспільство не ставлять перед собою мети створення штучних ускладнень приватним власникам у реалізації їх речових прав.

У гіпотетичному випадку «відновлення» арешту прокурор створює ситуацію, в який обмеження обороту майна приватних суб`єктів є, а будь-яких прав на це майно у держави немає, що означає існування автономного, безцільного і нераціонального арешту.

За таких умов колегія суддів приходить до висновку про відсутність у цій страві законного інтересу Фонду державного майна України.

Отже, оскаржуваним рішенням вирішено спір у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття оскаржуваного рішення господарським судом першої інстанції Фонд Державного майна України не був.

Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що питання про права, інтереси та (або) обов`язки Фонду державного майна України судом першої інстанції не вирішувалися, у зв`язку з чим наявні підстави для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова на рішення господарського суду Харківської області від "07" травня 2021 р. у справі № 922/1555/21 відповідно до пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 234, 235, пунктом 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова ( вх. № 3623Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від "07" травня 2021 р. у справі № 922/1555/21.

Ухвала набирає законної сили після її оголошення.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 24.12.2021.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк