ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" грудня 2021 р. Cправа № 902/944/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ФА Інтертрейдінг Україна" (вул. Рибальська, буд. 22, м. Київ, 01011)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренвіс" (буд. 4, вул. Хутірська, с. Криштопівка, Іллінецький р-н., Вінницька обл., 22742)

про стягнення 3259882,57 грн

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Гнатик Є.Б.

за участю представників:

позивача: Машкіна В.М.

відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В :

20.09.2021 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ФА Інтертрейдінг Україна" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренвіс" про стягнення 3 259 882,57 грн

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/944/21) передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 21.09.2021 р. відкрито провадження у справі № 902/944/21. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 18.10.2021 р.

На визначену дату судом в судове засідання з`явився представник позивача. Представник відповідача, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений ухвалою суду від 21.09.2021 р.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про відкладення розгляду справи, про що винесено ухвалу яку занесено до протокол судового засідання.

Ухвалою суду від 18.10.2021 р. повідомлено учасників справи про підготовче судове засідання на 09.11.2021 р.

На визначену дату судом в судове засідання з`явився представник позивача. Представник відповідача, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений ухвалою суду від 18.10.2021 р.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду справи по суті, про що винесено ухвалу яку занесено до протокол судового засідання.

Ухвалою суду від 09.11.2021 р. повідомлено учасників справи про судове засідання по суті на 06.12.2021 р.

На визначену дату судом в судове засідання з`явився представник позивача. Представник відповідача, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений ухвалою суду від 09.11.2021 р.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про відкладення розгляду справи по суті, про що винесено ухвалу яку занесено до протокол судового засідання.

Ухвалою суду від 06.12.2021 р. повідомлено учасників справи про судове засідання по суті на 22.12.2021 р.

На визначену дату судом в судове засідання з`явився преставник позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлені ухвалою суду від 06.12.2021 р.

Водночас, відповідачу ухвала суду від 06.12.2021 р. вручена останньому 14.12.2021 р., що підтверджується витягом з сервісу відстежень підприємства "Укрпошта".

Суд вважає за необхідне зазначити, що при неявці в судове засідання представника відповідача суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" обов`язок щодо внесення змін про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, з поміж іншого і стосовно місцезнаходження, покладається на останню.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Крім того, частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

Будь-яких письмових заяв і клопотань щодо відкладення розгляду справи, а також відзиву на позовну заяву, на день розгляду справи від відповідача до суду не надійшло.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що відповідач належним чином був повідомлений про дане судове засідання. Неявка останнього є підставою до розгляду справи за його відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

Водночас слід зазначити, що положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Із наявних доказів в матеріалах справи судом встановлено, 27.06.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФА Інтертрейдінг Україна» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гренвіс» (Покупець) укладено договір поставки сільськогосподарської техніки № VAITUA-270618 (далі договір 1).

Відповідно до п. 1.1. договору-1 Постачальник зобов`язується передати у власність сільськогосподарську техніку (надалі - «Товар»), Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його ціну у розмірі передбаченому цим Договором.

Відповідно до п.1.2 договору -1 найменування товару, його кількість, асортимент, ціна, строки оплати та строки поставки встановлені у додатку № 1 (надалі - Спеціфікація), який є невід`ємною частиною цього Договору.

Між сторонами було погоджено, що ціна договору встановлюється у Специфікації. Ціною договору є загальна вартість Товару, що підлягає поставці відповідно до цього договору. Сторони мають визначити ціну Товару у гривні та її еквівалент в іноземній валюті у Специфікації (п. 2.1. договору).

У відповідності до п. 2.2. договору -1 сторони цим підтверджують, що протягом дії цього договору зобов"язання Покупця з оплати товару виникають та мають бути виконані в національній валюті України гривні. Базова ціна товару складає гривневий еквівалент вартості Товару в іноземній валюті, що встановлено в специфікації до цього договору, що є його невід`ємною частиною; і такий еквівалент гривні має визначатись на основі міжбанківського курсу продажу іноземної валюти, опублікованої на сайті http://minfin.com.ua/ у розділі «міжбанк» (надалі Міжбанківська ставка), що діяв на 17:00 годину (GMT+2) дня, що передував дню підписання Специфікації до договору. Загальнв вартість, що підлягає сплаті за Товар у гривні має бути еквівалентна сумі кожного платежу, що підлягає сплаті за товар в іноземній валюті, як зазначено в Специфікації до договору, помноженої на міжбанківську ставку, що діяла на 17:00 годину (GMT+2) дня, що передував дню фактичної оплати за товар Покупецем.

Умови поставки товару визначаються згідно з умовами Incoterms 2010. Особливий вид Incoterms 2010, умови поставки стосовно товару визначаються у розділі "Місце поставки", що міститься у специфікації до цього договору.Якщо умови поставки згідно з розділом «Місце поставки» передбачають поставку товару Постачальником на адресу, що буде зазначена покупцем, вартість товару включатиме також вартість поставки (п.4.1. договору - 1).

Згідно із п.4.1.1 договору - 1 датою переходу права власності Покупцю-вважається дата підписання Акту прийому-передачі товару у місці поставки, специфікації до цього договору.

Пунктом 4.2 договору-1 зазначено, що факт передання товару Покупцю підтверджується Актом прийому-передачі товару та ТТН.

Як слідує з матеріалів справи позивач на виконання умов договору-1 поставив товар відповідачу на суму 3 964 345, 35 грн (129 700,00 євро), що підтверджується Актом прийому-передачі товару за договором поставки № VAITUA-270618 від 27.06.2018 р. та ТТН № 200 від 04.07.2018 р.

Між позивачам та відповідачем 12.05.2020 р. підписано акт звірки взаєморозрахунків, відповідно до якого борг за договором - 1 становить 83 331,60 євро.

В подальшому 18.05.2020 р. між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 2 до договору - 1, у п. 1 якої вказали, що сторони підтверджують наявність заборгованості покупця перед постачальником в сумі, що складає гривневий еквівалент 83 331,60 євро

Між сторонами умовами додаткової угоди було досягнуто згоди, що після проведення корегування відповідно до актів прийому-передачі (повернення) від 18.05.2020 р. № 1 до договору № VAITUA-270619/1 поставки сільськогосподарської техніки від 18.05.2020 р., підтвердити суму заборгованості у сумі 74 951,60 євро.

Водночас строк оплати платежів додатковою угодою встановлено наступним чином: не пізніше 15.06.2020 року, що складає гривневий еквівалент 37 475,80 євро, не пізніше 31.08.2020 року суму, що складає гривневий еквівалент 37 475,80 євро.

Між сторонами у справі умовами договору було погоджено, що сума чергового платежу, що підлягає сплаті за товар у гривні має бути еквівалентна сумі, що підлягає сплаті за товар в іноземній валюті, як зазначено в специфікації до договору, помноженої на Міжбанківську ставку, що діяла на 17:00 годину дня, що передує дню фактичної оплати за товар покупцем ( п.2.3.2. - договору-1).

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем виконано обов`язок оплатити за товар згідно договору - 1 лише частково, а саме 22.06.2020 р. на суму 6 666,22 євро та 23.06.2020 року на суму 6 664,40 євро.

З врахуванням встановленого заборгованість відповідача за договором-1 становить 61 620,98 євро.

27.06.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФА Інтертрейдінг Україна» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гренвіс» (Покупець,) укладено договір поставки сільськогосподарської техніки № VAITUA-270619/2 (далі договір -2).

Відповідно до п.1.1. договору-2 Постачальник зобов`язується передати у власність сільськогосподарську техніку (надалі - «Товар»), Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його ціну у розмірі передбаченому цим Договором.

Відповідно до п.1.2 договору-2 найменування товару, його кількість, асортимент, ціна, строки оплати та строки поставки встановлені у додатку № 1 (Специфікація), який є невід`ємною частиною цього Договору.

Між сторонами було погоджено, що ціна договору - 2 встановлюється у Специфікації. Ціною договору є загальна вартість Товару, що підлягає поставці відповідно до цього договору. Сторони мають визначити ціну Товару у гривні та її еквівалент в іноземній валюті у Специфікації (п. 2.1. договору - 2).

У відповідності до п. 2.2. договору -2 сторони цим підтверджують, що протягом дії цього договору зобов"язання Покупця з оплати товару виникають та мають бути виконані в національній валюті України гривні. Базова ціна товару складає гривневий еквівалент вартості Товару в іноземній валюті, що встановлено в специфікації до цього договору, що є його невід`ємною частиною; і такий еквівалент гривні має визначатись на основі міжбанківського курсу продажу іноземної валюти, опублікованої на сайті http://minfin.com.ua/ у розділі «міжбанк» (надалі Міжбанківська ставка), що діяв на 17:00 годину (GMT+2) дня, що передував дню підписання Специфікації до договору. Загальнв вартість, що підлягає сплаті за Товар у гривні має бути еквівалентна сумі кожного платежу, що підлягає сплаті за товар в іноземній валюті, як зазначено в Специфікації до договору, помноженої на міжбанківську ставку, що діяла на 17:00 годину (GMT+2) дня, що передував дню фактичної оплати за товар Покупецем.

Умови поставки товару визначаються згідно з умовами Incoterms 2010. Особливий вид Incoterms 2010, умови поставки стосовно товару визначаються у розділі "Місце поставки», що міститься у специфікації до цього договору. Якщо умови поставки згідно з розділом «Місце поставки» передбачають поставку товару Постачальником на адресу, що буде зазначена покупцем, вартість товару включатиме також вартість поставки (п.4.1. договору - 2).

Згідно із п.4.1.1 договору - 2 датою переходу права власності Покупцю-вважається дата підписання Акту прийому-передачі товару у місці поставки, специфікації до цього договору.

Як слідує з матеріалів справи позивач на виконання умов договору поставив відповідачу товар на загальну суму 1 114 383,75 грн (37 500,00 євро), що підтверджується Актом приймання-передачі товару за договором поставки № VAITUA- 270619/2 від 27.06.2019 р.

19.08.2019 р. здійснена гарантійна заміна товару, що підтверджується актом прийому-передачі (гарантійної заміни) товару за договором поставки № VAITUA- 270619/2 від 27.06.2019 р.

12.05.2020 р. між позивачем та відповідачем підписано Акт звірки взаєморозрахунків, відповідно до якого заборгованість за договором-2 поставки № VAITUA-270619/2 від 27.06.2019 р. становить 26 215,87 євро, що свідчить про неповне виконання відповідачем свого обов`язку щодо оплати товару.

Пунктом .2.3.2 договору-2 між сторонами було погоджено, що сума чергового платежу, що підлягає сплаті за товар у гривні має бути еквівалентна сумі, що підлягає сплаті за товар в іноземній валюті, як зазначено в специфікації до договору, помноженої на Міжбанківську ставку, що діяла на 17:00 годину дня, що передує дню фактичної оплати за товар покупцем.

З рахуванням встановленого, заборгованість відповідача за договором-2 становить 26 215,87 євро.

Позивачем направлялись відповідачеві претензії № 159/17/09 від 17.09.2020р. та № 93/03/07 від 03.07.2020 р., які залишені без задоволення.

Несплата відповідачем заборгованості стало підставою звернення позивача з позовом до суду.

За наслідками розгляду справи суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Статтею 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до вимог частини першої статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 712 ЦК України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.ч. 1-2 cт. 712 ЦК України).

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (cт. 663 ЦК України).

Факт невиконання зобов`язання з боку відповідача підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми боргу за спірними договорами в розмірі 2 907 153,79 грн..

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача:

за договором № VAITUA-270619/2 від 27.06.2019 р. 3 % річних в розмірі 445,76 євро (14 753,41 грн) за період з 16.11.2020 р. по 10.06.2021 р. та 1 933,86 євро пені (64 005,35 грн) а період з 16.11.2020 р. по 10.06.2021 р.

за договором № VAITUA-270618 від 27.06.2019 р. 3 % річних в розмірі 1 584,64 євро (52 447,15 грн) за період з 16.06.2020 р. по 10.06.2021 р. та 6 693,10 євро пені (221 522,87 грн) а період з 16.06.2020 р. по 10.06.2021 р.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, повинен на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не передбачений договором або законом.

Статтею 530 ЦК України передбачено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 цього Кодексу).

Згідно статей 230, 231 ГК України штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

За приписами частин першої, третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до п.7.3. договору -1 та п. 7.3 договору-2 покупець несе відповідальність за необгрунтовану затримку оплати товару, шляхом сплати пені, що дорівнює розміру подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у відповідний момент часу, стосовно суми простроченої заборгованості, за кожен день затримки.

Судом перевірено поданий позивачем розрахунок 3% річних та пені (в т.ч.: періоди нарахування з урахуванням вимог статті 530 ЦК України щодо строку виконання грошового зобов`язання відповідно до вимоги про повернення грошових коштів) за договорами за допомогою інструменту «Калькулятори» комп`ютерної програми «ЛЗ Підприємство 9.5.3 ТОВ «Інформаційно-аналітичний центр «Ліга» ТОВ «Ліга Закон» у зв`язку з чим судом вимоги позивача в цій частині задовольняються повністю у хазначених сумах та періодах.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За приписами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78,79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 46, 73, 74, 76-78, 79, 86, 123, 129, 191, 232, 233, 236-238, 240-242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гренвіс" (буд. 4, вул. Хутірська, с. Криштопівка, Іллінецький р-н., Вінницька обл., 22742, ІКЮО 34122034) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФА Інтертрейдінг Україна" (вул. Рибальська, буд. 22, м. Київ, 01011, ІКЮО 32708773) 2 907 153,79 грн сума основного боргу, 67 200,56 грн 3 % річних, 285 528,22 грн пені та 48 898,24 грн відшкодування судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на електронну пошту відповідача:

Повне рішення складено 30 грудня 2021 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Рибальська, буд. 22, м. Київ, 01011)

3 - відповідачу (буд. 4, вул. Хутірська, с. Криштопівка, Іллінецький р-н., Вінницька обл., 22742)