ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2021 р. Справа№ 925/822/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Владимиренко С.В.

за участю:

секретаря судового засідання Звершховської І.А.,

представників сторін:

від позивача: Войцеховський М.Ю.,

від відповідача: Янович-Бунь І.Б., Тараненко О.А. (керівник),

розглянувши апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно»

на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.01.2021 (повний текст складено 13.07.2021)

та апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», Комунального підприємства теплових мереж «Теплокомуненерго» Черкаської міської ради

на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 19.04.2021 (повний текст складено 13.07.2021)

у справі № 925/822/20 (суддя Грачов В.М.)

за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Теплокомуненерго» Черкаської міської ради

до Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно»

про визнання договору укладеним, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У червні 2020 Комунальне підприємство теплових мереж «Теплокомуненерго» Черкаської міської ради (далі - КП «Теплокомуненерго») звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою, у якій просило визнати договір №100-ТР/2 від 29.05.2020 на транспортування теплової енергії укладеним між КП «Теплокомуненерго» та Приватним акціонерним товариством «Черкаське хімволокно» (далі - ПАТ «Черкаське хімволокно») на запропонованих КП «Теплокомуненерго» умовах.

В обґрунтування заявлених вимог КП «Теплокомуненерго» посилається на ст. ст. 181, 187 ГК України, ст. ст. 509, 626, 638, 649 ЦК України, ст. ст. 1, 16, 19 Закону України «Про теплопостачання» та вказує, що сторони мали намір укласти договір згідно із Законом України «Про теплопостачання», проте при його укладенні не дійшли згоди щодо умов, викладених в пунктах 2.7, 3.13 договору. Принципова розбіжність в позиціях сторін полягає в тому, що визначати обсяг теплової енергії для компенсації втрат відповідача (як теплопостачальної організації по договору) позивач як теплотранстпортуюча організація по договору пропонує за фактичними втратами теплової енергії, а відповідач - на підставі розрахункових втрат теплової енергії, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), при встановленні тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії для позивача.

На думку КП «Теплокомуненерго», викладені у п. п. 3, 4 протоколу розбіжностей від 03.06.2020 до договору №100-ТР/2 від 29.05.2020 на транспортування теплової енергії заперечення відповідача суперечать положенням ст. 16 Закону України «Про теплопостачання», постанови НКРЕКП від 14.01.2020 № 94, п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ГК України, не відповідають законним інтересам позивача.

У поданій позовній заяві КП «Теплокомуненерго» наводить попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, згідно з яким станом на момент подання позову КП «Теплокомуненерго» понесло витрати в сумі 2 102,00 грн сплаченого судового збору. КП «Теплокомуненерго» вказує, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу з розрахунку 150 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на момент пред`явлення рахунку за кожну годину, витрачену адвокатами на надання позивачу правничої допомоги; позивач очікує, що розмір гонорару адвокатського об`єднання за правничу допомогу під час розгляду справи не буде перевищувати 500 000,00 грн.

18.01.2021 КП «Черкаситеплокомуненерго» в особі свого представника звернулось до Господарського суду Черкаської області із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, у якому просило стягнути з ПАТ «Черкаське хімволокно» 272 645,44 грн судових витрат на професійну правничу допомогу (т. 2 а. с. 1-3).

Короткий зміст рішень місцевого господарського суду та мотиви їх прийняття.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 12.01.2021 позов задоволено повністю.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції вказав, що узгодження наведених розбіжностей щодо умов договору на транспортування теплової енергії №100-ТР/2 від 29.05.2020, які виникли при його укладенні між сторонами, викладені у п. п. 2.7 і 3.13 у редакції КП «Теплокомуненерго», є у даному випадку такими, що відповідають вимогам законодавства, загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність.

Додатковим рішенням Господарського суду Черкаської області від 19.04.2021 заяву КП «Черкаситеплокомуненерго» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу вх. № 999/21 від 25.01.2021 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Черкаське хімволокно» на користь КП «Черкаситеплокомуненерго» 181 763,63 грн судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката. У задоволенні заяви КП «Черкаситеплокомуненерго» в частині вимог про стягнення 90 881,81 грн судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката відмовлено.

Враховуючи, що представництво КП «Черкаситеплокомуненерго» у даній справі здійснювали три адвокати (Корчагін М.П., Войцехівський М.Ю. на підставі договору про надання правничої допомоги № 2020/12 від 23.06.2020 та Бунякін М.М. на підставі договору про надання юридичних послуг від 17.07.2020), що мало результатом задоволення позовних вимог Підприємства до ПАТ «Черкаське хімволокно» про визнання договору укладеним повністю, то, вирішуючи питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення з відповідача судових витрат, суд з урахуванням норм ст. ст. 15, 126 ч. 4 ГПК України та застосувавши критерії пропорційності і розумності, дійшов висновку, що вказаним критеріям відповідає сума, які дорівнює 2/3 від попередньо заявлених представниками позивача до стягнення вартості таких судових витрат, відповідно до участі представників у справі, що становить 181763,63 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

04.08.2021, не погодившись з прийнятим судовим рішенням Господарського суду Черкаської області від 12.01.2021, ПАТ «Черкаське хімволокно» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким прийняти спірні п. п. 2.7, 3.13 договору №100-ТР/2 від 29.05.2020 на транспортування теплової енергії у редакції, наведеній у прохальній частині цієї апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ «Черкаське хімволокно» посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права; вважає, що суд прийняв оскаржуване рішення без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення спору, а також без врахування усталеної судової практики Верховного Суду.

Скаржник вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про те, що спірні розбіжності щодо визначення обсягу витрат теплової енергії для компенсації втрат не регулюються державою, застосовуються лише за взаємною згодою сторін.

На думку скаржника, у справах №925/1070/15 та №925/1391/18 Верховний Суд підтвердив, що законом установлено порядок державного регулювання ціноутворення у сфері теплопостачання, у т.ч. в частині визначення витрат для компенсації втрат теплової енергії, та для визначення розрахунку зазначених втрат необхідно керуватись відповідними постановами НКРЕКП.

З поданою апеляційною скаргою ПАТ «Черкаське хімволокно» у якості додаткових обґрунтувань своєї позиції надало апеляційному господарському суду висновок науково-правової експертизи щодо доктринального тлумачення та застосування окремих норм і положень законодавства України, виготовлений Інститутом держави і права ім. В.М. Корецького.

04.08.2021, не погодившись із прийнятим додатковим рішенням Господарського суду Черкаської області від 19.04.2021, ПАТ «Черкаське хімволокно» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить у разі задоволення його апеляційної скарги на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.01.2021 та скасування цього рішення оскаржуване додаткове рішення скасувати, у стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовити; у разі залишення апеляційної скарги на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.01.2021 без задоволення - додаткове рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача скасувати та прийняти нове, яким розмір судових витрат визнати у сумі 34 056,37 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ «Черкаське хімволокно» вказує про порушення господарським судом першої інстанції норм процесуального права; вважає, що оскаржуване рішення прийнято без повного і всебічного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення цього спору та без врахування практики Верховного Суду. На думку скаржника, присуджений до стягнення з нього розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи та обсягом і часом, витраченими адвокатами позивача на виконання робіт, є необґрунтованим та завищеним, не відповідає критеріям реальності, фактичності та неминучості.

Також не погодившись з додатковим рішенням Господарського суду Черкаської області від 06.04.2021, КП «Черкаситеплокомуненерго» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні заяви щодо стягнення 90 881,81 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування апеляційної скарги КП «Черкаситеплокомуненерго» посилається на порушення місцевим господарським судом норм ч. ч. 4-6 ст. 126, ст. 129 ГПК України. Скаржник вважає, що заявлена ним до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу є співмірною з тими факторами, які підлягають врахуванню згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України. Скаржник також зазначає, що позивачу вдалось домовитись з АО «ЮФ «Антіка» про застосування єдиної недиференційованої ставки гонорару незалежно від кваліфікації адвокатів, що дало змогу забезпечити однаково високу якість усіх робіт цієї юридичної фірми, оскільки вони виконувались адвокатами з кваліфікацією старшого юриста та партнера.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2021 та витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2021 справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.В., судді Корсак В.А., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 апеляційну скаргу ПАТ «Черкаське хімволокно» на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.01.2021 залишено без руху. Роз`яснено ПАТ «Черкаське хімволокно» право подати заяву для поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав та доказів на їх підтвердження протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

Згідно з протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 13.08.2021 апеляційну скаргу ПАТ «Черкаське хімволокно» додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 19.04.2021 передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 апеляційну скаргу ПАТ «Черкаське хімволокно» на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 19.04.2021 залишено без руху. Роз`яснено ПАТ «Черкаське хімволокно» право подати заяву для поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав та доказів на їх підтвердження протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

Згідно з протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 13.08.2021 апеляційну скаргу КП «Черкаситеплокомуненерго» на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 19.04.2021 передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП «Черкаситеплокомуненерго» на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 19.04.2021 у справі 925/822/20. Розгляд справи призначено на 29.09.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2021поновлено ПАТ «Черкаське хімволокно» пропущений строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Черкаське хімволокно» на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 19.04.2021 у справі №925/822/20. Розгляд справи призначено на 29.09.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 поновлено ПАТ «Черкаське хімволокно» пропущений строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Черкаське хімволокно» на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.01.2021 та на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 19.04.2021 у справі № 925/822/20; вирішено здійснювати розгляд апеляційної скарги ПАТ «Черкаське хімволокно» на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.01.2021 та апеляційних скарг ПАТ «Черкаське хімволокно», КП «Теплокомуненерго» у справі №925/822/20 в одному апеляційному провадженні. Розгляд справи призначено на 29.09.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2021 відкладено судове засідання до 25.10.2021.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Ходаківська І.П. (у зв`язку з відпусткою судді Зубець Л.П.).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2021 прийнято апеляційну скаргу ПАТ «Черкаське хімволокно» на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.01.2021 та апеляційні скарги ПАТ «Черкаське хімволокно», КП «Теплокомуненерго» Черкаської міської ради на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 19.04.2021 у справі № 925/822/20 до провадження у визначеному складі суду.

25.10.2021 колегією суддів у судовому засіданні оголошено перерву до 15.11.2021 на підставі ст. 216 ГПК України.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Попікова О.В. (у зв`язку з відпусткою судді Ходаківської І.П.).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 прийнято апеляційну скаргу ПАТ «Черкаське хімволокно» на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.01.2021 та апеляційні скарги ПАТ «Черкаське хімволокно», КП «Теплокомуненерго» на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 19.04.2021 у справі № 925/822/20 до провадження у визначеному складі суду.

У судових засіданнях 15.11.2021, 06.12.2021 колегією суддів оголошувалась перерва у розгляді справи до 06.12.2021 та 20.12.2021 відповідно.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Владимиренко С.В. (у зв`язку з відпусткою судді Попікової О.В.).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 прийнято апеляційну скаргу ПАТ «Черкаське хімволокно» на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.01.2021 та апеляційні скарги ПАТ «Теплокомуненерго» на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 19.04.2021 у справі №925/822/20 до провадження у визначеному складі суду.

Позиції учасників справи.

ПАТ «Черкаське хімволокно» надало відзив на апеляційну скаргу КП «Черкаситеплокомуненерго» на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 06.04.2021, у якому вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, проти її доводів заперечує та вважає їх безпідставними; просить відмовити у її задоволенні.

КП «Черкаситеплокомуненерго» надало відзив на апеляційну скаргу ПАТ «Черкаське хімволокно» на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.01.2021, де наводить аргументи, які, на його думку, спростовують доводи апеляційної скарги; просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вказане рішення - без змін як законне та обґрунтоване.

З відзивом на апеляційну скаргу КП «Черкаситеплокомуненерго» подало заперечення проти долучення до матеріалів справи висновку Інституту держави і права ім. В.М. Корецького, у якому вказує, що про невідповідність висновку науково-правової експертизи нормам процесуального права, оскільки цей висновок не відповідає приписам ст. 108 ГПК України, містить юридичну оцінку доказів, надану співробітником Інституту держави і права ім. В.М. Корецького. КП «Черкаситеплокомуненерго» вважає, що висновок подано з пропуском встановленого строку і відповідач жодним чином не обґрунтував порушення строків його подання. КП «Черкаситеплокомуненерго» просить суд врахувати, що рішення про допуск до участі у справі експерта з питань права ухвалюється судом.

КП «Черкаситеплокомуненерго» надало відзив на апеляційну скаргу ПАТ «Черкаське хімволокно» на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 06.04.2021, у якому проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає, що ці доводи не спростовують висновки місцевого господарського суду про наявність підстав для покладення на ПАТ «Черкаське хімволокно» витрат позивача на професійну правничу допомогу. Разом з тим КП «Черкаситеплокомуненерго» зазначає, що не погоджується з розміром судових витрат, покладених на відповідача додатковим рішенням, у зв`язку з чим подало власну апеляційну скаргу. КП «Черкаситеплокомуненерго» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПАТ «Черкаське хімволокно» на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 06.04.2021 у цій справі.

ПАТ «Черкаське хімволокно» надало для долучення до матеріалів справи письмову промову у судових дебатах, яку просило врахувати під час розгляду справи.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Щодо наданого ПАТ «Черкаське хімволокно» з апеляційною скаргою висновку науково-правової експертизи колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Згідно зі ст. 108 ГПК України учасники справи мають право подати до суду висновок експерта у галузі права щодо:

1) застосування аналогії закону, аналогії права;

2) змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування, доктриною у відповідній іноземній державі.

Висновок експерта у галузі права не може містити оцінки доказів, вказівок про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яке рішення має бути прийнято за результатами розгляду справи.

Отже, висновок науково-правової експертизи щодо доктринального тлумачення та застосування окремих норм і положень законодавства України від 29.04.2021, складений Інститутом держави і права ім. В.М. Корецького, не є висновком експертизи в розумінні ст. 98 ГПК України та не може бути врахований як висновок експерта у галузі в порядку ст. 108 ГПК України, оскільки не стосується застосування аналогії закону (права) чи змісту норм іноземного права.

Щодо рішення Господарського суду Черкаської області від 12.01.2021.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.12.2019 КП «Теплокомуненерго» за організаційно-правовою формою є комунальним підприємством, ідентифікаційний код юридичної особи 02082522, його засновником і єдиним учасником є Черкаська міська рада, яка здійснює управління підприємством. Видами діяльності Підпримєства, зокрема, є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (35.30), монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування (43.22), інші будівельно-монтажні роботи (43.29), комплексне обслуговування об`єктів (81.10).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.07.2020 ПАТ «Черкаське хімволокно» за організаційно-правовою формою є приватним акціонерним товариством, ідентифікаційний код юридичної особи 00204033, його засновниками і учасниками є акціонери згідно з реєстром, органом управління товариства є загальні збори акціонерів, видами його діяльності, зокрема, є виробництво електроенергії (35.11), постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (35.30). Відокремленим підрозділом відповідача є «Черкаська ТЕЦ».

Згідно з п. 184 Зведеного переліку суб`єктів природних монополій, складеного Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, станом на 31.05.2020 позивач є суб`єктом природних монополій на ринку послуг транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами.

КП «Теплокомуненерго» та ПАТ «Черкаське хімволокно» є ліцензіатами НКРЕКП відповідно до постанови від 22.03.2017 №308 «Про затвердження ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами».

12.03.2020 ПАТ «Черкаське хімволокно» звернулось до КП «Теплокомуненерго» з пропозицією укласти договори на транспортування теплової енергії ПАТ «Черкаське хімволокно» мережами КП «Теплокомуненерго» і теплової енергії КП «Теплокомуненерго» мережами ПАТ «Черкаське хімволокно».

ПАТ «Черкаське хімволокно» з супровідним листом від 12.03.2020 №275 направило КП «Теплокомуненерго» підписані зі своєї сторони проекти вказаних договорів з додатками №№ 1 в 2-х примірниках для підписання і повернення другого примірника (т. 1 а. с. 48).

КП «Черкаситеплокомуненерго» з супровідним листом від 26.03.2020 №11/452 повернуло ПАТ «Черкаське хімволокно» договір на транспортування теплової енергії №100-ТР/2 від 12.03.2020 з протоколом розбіжностей від 25.03.2020 у двох примірниках, після підписання якого (протоколу розбіжностей) один примірник просило повернути (т. 1 а. с. 56).

У п. 1.1 розділу 1 «Предмет договору» договору №100-ТР/2 від 12.03.2020 передбачалось, КП «Черкаситеплокомуненерго» (як теплотранспортуюча організація) зобов`язується надати послуги з транспортування теплової енергії ПАТ «Черкаське хімволокно» (як теплопостачальній організації) тепловими мережами, які перебувають на балансі теплотранспортуючої організації, а теплопостачальна організація зобов`язується оплатити на умовах цього договору послуги з транспортування теплової енергії.

Невід`ємною частиною цього договору є додаток №1, який містить такі умови:

п. 1: орієнтовні обсяги теплової енергії, яка транспортується мережами «теплотранспортуючої організації» в 2020 році;

п. 2: орієнтовний обсяг втрат теплової енергії в мережах «теплотранспортуючої організації» в 2020 році;

п. 3: діючі тарифи на дату укладання договору на транспортування теплової енергії споживачам «теплопостачальної організації» тепловими мережами «теплотранспортуючої організації»;

п. 4: орієнтовна вартість надання послуг з транспортування за договором, яка складає 81006,16 тис. грн. без ПДВ (з ПДВ - 97207,39 тис грн);

п. 5: діючі тарифи на дату укладання договору на виробництво теплової енергії «теплопостачальної організації» за категоріями споживачів;

п. 6: орієнтовна вартість теплової енергії для компенсації втрат теплової енергії в теплових мережах по групам споживачів.

Договір і додаток від ПАТ «Черкаське хімволокно» підписані та скріплені печаткою Товариства. Від КП «Черкаситеплокомуненерго» договір підписано із застереженням про наявність протоколу розбіжностей, скріплено печаткою Підприємства; додаток до договору від Підприємства не підписано, печаткою не скріплено (т. 1 а. с. 49-54, 55).

Протокол розбіжностей складається з 39 пунктів до умов договору №100-ТР/2 від 12.03.2020, передбачених п. п. 1.2-1.4, 2.1-2.8, 3.1-3.3, 3.6, 3.7, 3.9-3.11, 3.13, 3.14, 4.1.-4.8, 5.5-5.9, 6.4, 7.2, 9.2, розділ 8 і додаток № 1 пропонувалось виключити (т. 1 а. с. 57-63).

Викладені КП «Черкаситеплокомуненерго» у протоколі розбіжностей пропозиції ПАТ «Черкаське хімволокно» не погодило, протокол розбіжностей не підписало.

Листом №609 від 08.04.2020 ПАТ «Черкаське хімволокно» повідомило КП «Черкаситеплокомуненерго», що оскільки сторони при укладенні договору на транспортування теплової енергії №100-ТР/2 від 12.03.2020 не погодили істотні умови, цей договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся), у зв`язку з чим запропонувало КП «Черкаситеплокомуненерго» підготувати та направити ПАТ «Черкаське хімволокно» свій проект договору на транспортування теплової енергії, що поставляється ПАТ «Черкаське хімволокно» власним споживачам мережами КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» (т. 1 а. с. 64).

Листом №11/519 від 21.04.2020 КП «Черкаситеплокомуненерго» повідомило ПАТ «Черкаське хімволокно», що ПАТ «Черкаське хімволокно» всупереч вимогам ч. 5 ст. 181 ГК України не вжило заходів для врегулювання розбіжностей, викладених у протоколі розбіжностей від 25.03.2020 до договору на транспортування теплової енергії №100-ТР/2 від 12.03.2020. КП «Черкаситеплокомуненерго» зазначило, що відповідно до ч. 7 ст. 181 ГК неврегульовані розбіжності у 20-и денний строк Товариство до суду не передало, а тому Підприємство вважає викладені в протоколі розбіжностей пропозиції прийнятими, а договір - укладеним (т. 1 а. с. 65).

29.05.2020 КП «Черкаситеплокомуненерго» з супровідним листом №11/933 направило ПАТ «Черкаське хімволокно» підписаний зі своєї сторони проект договору на транспортування теплової енергії №100-ТР/2 від 29.05.2020 в двох примірниках; просило один примірник договору повернути після підписання (т. 1 а. с. 66, 68-74).

29.05.2021 ПАТ «Черкаське хімволокно» отримало проекти договору на транспортування теплової енергії №100-ТР/2 від 29.05.2020; Товариство договір підписало із застереженням та разом з протоколом розбіжностей; 03.06.2020 з супровідним листом №949 ПАТ «Черкаське хімволокно» направило КП «Черкаситеплокомуненерго» один примірник договору для погодження та підписання протоколу розбіжностей (т. 1 а. с. 67).

Протокол розбіжностей від 03.06.2020 складається з 6 пунктів до умов договору №100-ТР/2 від 29.05.2020, передбачених п. п. 1.2, 1.4, 2.7, 3.13; також пропонувалось доповнити договір відсутніми п. 9.6 та додатком №1 в його редакції, доданому до протоколу розбіжностей (т. 1 а. с. 75-78).

КП «Черкаситеплокомуненерго» прийняло та погодило пропозиції ПАТ «Черкаське хімволокно», викладені в п. п. 1, 2, 5, 6 протоколу розбіжностей від 03.06.2020, а саме:

1) Пункт 1.2. Договору викласти в наступній редакції:

« 1.2 Орієнтовні обсяги теплової енергії «Теплопостачальної організації», яка транспортується мережами «Теплотранспортуючої організації» за цим Договором в період з 17 січня 2020 р. по 31 грудня 2020 р. складають 440847,20 Гкал та в розрізі категорій споживачів i звітних періодів вказані в п. 1 Додатку № 1 до даного Договору».

2) Пункт 1.4. Договору викласти в наступній редакції:

« 1.4 Opiєнтовні обсяги витрат теплової енергії для компенсації технологічних втрат теплової енергії «Теплопостачальної організації» в мережах «Теплотранспортуючої організації» за цим Договором в період з 17 січня 2020 р. по 31 грудня 2020 р. складають 39 465,18Гкал. та в poзpiзi категорій споживачів та звітних періодів вказані в п. 2 Додатку № 1 до даного Договору».

5) Доповнити Договір п. 9.6 наступного змісту:

« 9.6. Додаток № 1 є невід`ємною частиною цього Договору».

6) Доповнити Договір Додатком №1 в редакції Додатку №1 до цього Протоколу розбіжностей до Договору, що є його невід`ємною частиною».

Неврегульованими залишились розбіжності щодо умов договору, викладених у пунктах 2.7 і 3.13.

За редакцією КП «Черкаситеплокомуненерго», викладеною у проекті договору, п. 2.7 передбачає:

« 2.7. Після закінчення поточного календарного місяця, але не пізніше 10 (десятого) числа наступного місяця, «Теплопостачальна організація» зобов`язана надати «Теплотранспортуючій організації» для підписання накладну прийому-передачі фактичних витрат теплової енергії для компенсації втрат теплової енергії «Теплопостачальної організації» у теплових мережах «Теплотранспортуючої організації», розраховану відповідно до п. 4.3 даного договору. Зазначена накладна є підставою для проведення розрахунків між сторонами».

За редакцією ПАТ «Черкаське хімволокно» в протоколі розбіжностей:

« 2.7 Після закінчення поточного календарного місяця, але не пізніше 10 (десятого) числа наступного місяця, «Теплопостачальна організація» зобов`язана надати «Теплотранспортуючій організації» для підписання накладну прийому-передачі витрат теплової енергії для компенсації втрат теплової енергії «Теплопостачальної організації» у теплових мережах «Теплотранспортуючої організації», розраховану відповідно до п. 4.3 даного договору. Зазначена накладна є підставою для проведення розрахунків між сторонами».

За редакцією КП «Черкаситеплокомуненерго», викладеною у проекті договору, п. 3.13 передбачає:

« 3.13 Надавати до 8 числа місяця наступного за звітним «Теплопостачальній організації» у вигляді Довідки підписаної директором або уповноваженою особою «Теплотранспортуючої організації» Розрахунок обсягу теплової енергії для компенсації втрат теплової енергії «Теплопостачальної організації» у теплових мережах «Теплотранспортуючої організації» по групам споживачів за звітний місяць.

Обсяг теплової енергії для компенсації втрат теплової енергії «Теплопостачальної організації» у теплових мережах «Теплотранспортуючої організації» розраховується наступним чином:

1. на ділянках тепломережі, обладнаних приладами обліку на вхід в мережу «Теплотранспортуючої організації» визначається як різниця між показниками приладу комерційного обліку на межі балансової належності між Сторонами Договору та сумарних показників комерційних приладів обліку вcix споживачів «Теплопостачальної організації», до яких транспортування теплової енергії здійснювала «Теплотранспортуюча організація» на цій ділянці мережі плюс розрахунковий обсяг теплової енергії, що виставлений до сплати «Теплопостачальною організацією» споживачам, які не мають комерційного приладу обліку (чи комерційний прилад обліку непрацездатний);

2. на ділянках тепломережі, не обладнаних приладами комерційного обліку на межі балансової належності між Сторонами Договору обсяг теплової енергії для компенсації втрат теплової енергії «Теплопостачальної організації» у теплових мережах «Теплотранспортуючої організації» по групам споживачів визначається шляхом - ділення вартості витрат на теплову енергію для компенсації втрат теплової енергії «Теплопостачальної організації» у теплових мережах «Теплотранспортуючої організації» на тариф «Теплопостачальної організації» на виробництво теплової енергії по категоріям споживачів, що затверджений постановою НКРЕКП.

В свою чергу, вартість витрат на теплову енергію для компенсації втрат теплової енергії «Теплопостачальної організації» у теплових мережах «Теплотранспортуючої організації» визначається шляхом множення об`ємів теплової енергії, спожитої споживачами «Теплопостачальної організації» в звітному періоді (відповідно до даних довідки, передбаченої п. 2.5 цього Договору) на затверджені НКРЕКП для «Теплотранспортуючої організації» витрати на теплову енергію для компенсації втрат теплової енергії «Теплопостачальної організації» у теплових мережах «Теплотранспортуючої організації» (як складова частина структури тарифу на транспортування теплової енергії «Теплопостачальної організації» у тепловими мережами «Теплотранспортуючої організації», що затверджена постановою НКРЕКП).

За редакцією ПАТ «Черкаське хімволокно» в протоколі розбіжностей:

« 3.13 Надавати до 8 числа місяця наступного за звітним «Теплопостачальній організації» у вигляді Довідки підписаної директором або уповноваженою особою «Теплотранспортуючої організації» Розрахунок обсягу витрат теплової енергії для компенсації втрат теплової енергії «Теплопостачальної організації» у теплових мережах «Теплотранспортуючої організації» по групам споживачів за звітний місяць. Обсяг витрат теплової енергії для компенсації втрат теплової енергії «Теплопостачальної організації» в теплових мережах «Теплотранспортуючої організації» розраховується наступним чином:

- на ділянках теплових мереж, обладнаних вузлами комерційного обліку теплової енергії на вхід в мережу «Теплотранспортуючої організації», визначається як різниця між показами вузлів комерційного обліку, встановлених на межі балансової належності теплових мереж Сторін Договору та сумарними обсягами теплової енергії, визначеними за показами вузлів комерційного обліку, встановлених на об`єктах всіх споживачів «Теплопостачальної організації» до яких транспортування теплової енергії здійснювала «Теплотранспортуюча організація» на даній ділянці теплової мережі плюс розрахунковий обсяг теплової енергії, який виставлений до сплати «Теплопостачальною організацією» споживачам, об`єкти яких не оснащені вузлами комерційного обліку (або вузли комерційного обліку теплової енергії зняті з абонентського обліку);

- на ділянках теплових мереж «Теплотранспортуючої організації», які не обладнані вузлами комерційного обліку на межі балансової належності теплових мереж Сторін Договору, обсяг витрат теплової енергії для компенсації втрат теплової енергії «Теплопостачальної організації» в теплових мережах «Теплотранспортуючої організації» в розрізі категорій споживачів визначається згідно розрахункових втрат теплової енергії, затверджених НКРЕКП, при встановленні тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії для «Теплотранспортуючої організації», з урахуванням режиму роботи теплових мереж (втрати теплової енергії на ділянках теплових мереж, які були відключені протягом звітного періоду не враховуються при визначенні обсягу витрат теплової енергії для компенсації втрат теплової енергії). Перелік ділянок теплових мереж, які були відключені протягом звітного періоду визначається згідно довідки про відключення і переключення в теплових мережах, ЦТП та окремих будинків для ремонтів, випробувань і усунення дефектів, визначеної пунктом 3.3. даного договору».

Узгодження наведених розбіжностей щодо умов договору на транспортування теплової енергії № 100-ТР/2 від 29.05.2020, які виникли при його укладенні між позивачем і відповідачем, є предметом позову у справі, що розглядається. Неврегульованими за обставин спору є умови договору, викладені у пунктах 2.7. і 3.13.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Частиною 7 ст. 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативними актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 641 ЦК України).

Статтею 181 ГК України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до абз. 11 ч. 2 ст. 20 ГК України одним із способів захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів є установлення, зміна чи припинення господарських правовідносин. Визнання договору укладеним з викладенням його змісту у резолютивній частині судового рішення, як один із способів установлення господарських правовідносин, є належним способом захисту прав суб`єктів господарювання.

Закон України «Про теплопостачання» визначає основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання.

За визначенням ст. 1 Закону України «Про теплопостачання»:

постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору;

тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг;

теплотранспортуюча організація - суб`єкт господарської діяльності, який здійснює транспортування теплової енергії;

теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії;

транспортування теплової енергії - господарська діяльність, пов`язана з передачею теплової енергії (теплоносія) за допомогою мереж на підставі договору.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про теплопостачання» державне регулювання діяльності у сфері теплопостачання провадиться у формі: ліцензування певних видів господарської діяльності в цій сфері; регулювання тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії з урахуванням змін цін на енергоносії та інших витрат; здійснення контролю за діяльністю суб`єктів відносин у сфері теплопостачання та застосування відповідних санкцій за порушення ними умов і правил здійснення господарської діяльності у сфері теплопостачання.

Державне регулювання у сфері теплопостачання здійснюється: Кабінетом Міністрів України; Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями відповідно до закону.

До повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, належать: розробка методик розрахунків тарифів на виробництво теплової енергії та плати за її транспортування та постачання; ліцензування господарської діяльності з виробництва теплової енергії (крім виробництва теплової енергії на установках з використанням альтернативних джерел енергії), діяльності з виробництва теплової енергії на теплоцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках, транспортування її тепловими мережами, постачання теплової енергії в обсягах, що перевищують рівень, який встановлюється умовами та правилами провадження господарської діяльності (ліцензійними умовами); затвердження в установленому порядку ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням альтернативних джерел енергії, з транспортування і постачання теплової енергії та порядку контролю за їх додержанням; встановлення тарифів на теплову енергію суб`єктам природних монополій у сфері теплопостачання, ліцензування діяльності яких здійснюється Комісією, а також тарифів на теплову енергію, що виробляється за допомогою систем автономного теплопостачання, суб`єктам господарювання - ліцензіатам Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (абз. 1, 4, 5, 7 ст. 16 Закону України «Про теплопостачання»).

Частинами 1, 2, 3, 13, 15 ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.

Тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням альтернативних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством.

Тариф на теплову енергію для споживача визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Встановлення тарифів на теплову енергію нижче розміру економічно обґрунтованих витрат на її виробництво, транспортування та постачання не допускається

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг здійснює встановлення тарифів на комунальні послуги суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Статтею 10 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» визначено, що тарифи на комунальні послуги формуються суб`єктами природних монополій та суб`єктами господарювання на суміжних ринках відповідно до порядків (методик), встановлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до цього Закону.

Закон України «Про ціни і ціноутворення» визначає основні засади цінової політики і регулює відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення.

За визначенням вказаного Закону:

встановлення ціни - затвердження (фіксація) рівня ціни;

застосування ціни - продаж (реалізація) товару за встановленою ціною;

формування ціни - механізм визначення рівня ціни товару;

ціна - виражений у грошовій формі еквівалент одиниці товару;

ціноутворення - процес формування та встановлення цін.

Розділ ІІІ Закону України «Про ціни і ціноутворення» визначає порядок ціноутворення.

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про ціни і ціноутворення» (види цін) суб`єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують: вільні ціни; державні регульовані ціни.

Вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін (ст. 11 Закону).

Державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку. Державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації) (ч. ч. 1-3 ст. 12 Закону).

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про теплопостачання», Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», пп. 5 п. 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014 №715, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постановою від 31.03.2016 №528, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 20.07.2016 за №993/29123 (з наступними змінами), затвердила Процедуру встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання (далі - Процедура).

Згідно з п. 1.1 та 1.2 ця Процедура визначає порядок встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання.

Ця Процедура застосовується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), під час установлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання для суб`єктів природних монополій, а також для суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами (далі - транспортування) та постачання і в установленому законодавством порядку отримали відповідні ліцензії НКРЕКП (далі - суб`єкти господарювання або ліцензіати), та поширюється на таких суб`єктів під час встановлення зазначених тарифів.

Розрахунки тарифів виконуються заявником відповідно до вимог Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, затвердженого постановою НКРЕКП від 25.06.2019 №1174 (далі - Порядок формування тарифів), і з урахуванням вимог Порядку урахування втрат теплової енергії в теплових мережах у тарифах на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, затвердженого постановою НКРЕКП від 01.07.2016 №1214 (пп. 1.5, абз. 2 п. 2.2.).

Пунктом 1.1 розділу І Порядку урахування втрат теплової енергії в теплових мережах у тарифах на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, затвердженого постановою НКРЕКП від 01.07.2016 №1214, встановлено, що цим Порядком визначається механізм урахування втрат теплової енергії в теплових мережах у тарифах на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання при їх формуванні.

Розділом ІІ Порядку урахування втрат теплової енергії в теплових мережах у тарифах на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, затвердженого постановою НКРЕКП від 01.07.2016 №1214, визначено, що урахування втрат теплової енергії в теплових мережах у тарифах на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання здійснюється шляхом визначення в річному плані ліцензованої діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії та подальшого використання в розрахунках тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання на плановий період згідно з вимогами Порядку формування тарифів із визначенням та використанням в розрахунках тарифів відповідного показника «Втрати теплової енергії в теплових мережах» на рівні як розрахункових так і фактичних втрат теплової енергії в теплових мережах.

Відповідно до законів України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», «Про теплопостачання», Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, затвердженого постановою НКРЕКП від 25.06.2019 №1174, та Процедури встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, затвердженої постановою НКРЕКП від 31.03.2016 №528, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, 14.01.2020 прийняла постанову №94, п. 1 якої у редакції постанови НКРЕКП від 17.03.2020 №628 установила КП «Черкаситеплокомуненерго» тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, а п. 3 установила тарифи на транспортування теплової енергії ПАТ «Черкаське хімволокно» тепловими мережами КП «Черкаситеплокомуненерго» для різних категорій споживачів.

Додатком №5 до постанови НКРЕКП від 14.01.2020 № 94 є структура тарифів на транспортування теплової енергії інших власників тепловими мережами КП «Черкаситеплокомуненерго». Пунктом 10 додатку №5 є витрати на теплову енергію для компенсації втрат теплової енергії ПАТ «Черкаське хімволокно» в теплових мережах КП «Черкаситеплокомуненерго».

Того ж дня, 14.01.2020 НКРЕКП прийняла постанову № 95, п. 1 якої установила ПАТ «Черкаське хімволокно» тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, а п. 3 установила тарифи на транспортування теплової енергії КП «Черкаситеплокомуненерго» тепловими мережами ПАТ «Черкаське хімволокно» для різних категорій споживачів.

У додатку №5 до постанови №95 визначена структура цих тарифів, яка включає у себе: виробничу собівартість, у тому числі: прямі матеріальні витрати, у тому числі: витрати на електричну енергію для технологічних потреб; витрати на воду для технологічних потреб та водовідведення; матеріали, запасні частини та інші матеріальні ресурси; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати, у тому числі: відрахування на соціальні заходи; амортизаційні відрахування; внески на регулювання; інші прямі витрати; витрати на покриття втрат; розрахунковий прибуток транспортування теплової енергії; податок на прибуток; інше використання прибутку; витрати на теплову енергію для компенсації втрат теплової енергії Черкаситеплокомуненерго в теплових мережах ліцензіата; тарифи на транспортування теплової енергії Черкаситеплокомуненерго тепловими мережами ліцензіата; річний обсяг корисного відпуску з власних мереж ліцензіата теплової енергії Черкаситеплокомуненерго, Гкал.

Як встановлено вище, сторони у справі та за договором є ліцензіатами, тобто в установленому законом порядку отримали ліцензії НКРЕКП на провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії, транспортування її магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії.

КП «Черкаситеплокомуненерго» станом на 31.05.2020 є суб`єктом природних монополій на ринку послуг транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, тому укладення договору на транспортування теплової енергії №100-ТР/2 від 29.05.2020, переддоговірний спір щодо узгодження розбіжностей якого розглядається у цій справі, для них є обов`язковим.

Розділом 4 проекту спірного договору сторони погодили вартість послуг та порядок розрахунків.

Зокрема, умовами п. 4.1 проекту договору сторони погодили, що вартість послуг по транспортуванню теплової енергії мережами позивача визначається на підставі обсягів протранспортованої теплової енергії, спожитої по категоріям споживачів, визначених згідно з п. 2.5 даного договору, помножених на тариф транспортування теплової енергії ПАТ «Черкаське хімволокно» тепловими мережами КП «Черкаситеплокомуненерго», затверджений для нього чинною постановою НКРЕКП від 14.01.2020 №94.

Протокол розбіжностей ПАТ «Черкаське хімволокно» від 03.06.2020 до умов договору №100-ТР/2 від 29.05.2020 складався із 6 пунктів, що стосувались п. п. 1.2, 1.4, 2.7, 3.13, 9.6 та додатку №1 договору.

КП «Черкаситеплокомуненерго» прийняло та погодило пропозиції ПАТ «Черкаське хімволокно», викладені в п. п. 1, 2, 5, 6 протоколу розбіжностей від 03.06.2020, а саме щодо орієнтовних обсягів теплової енергії, що підлягає транспортуванню, і орієнтовних обсягів витрат на теплову енергію для компенсації втрат теплової енергії відповідача за період дії договору та в poзpiзi категорій споживачів та звітних періодів вказані в п. 2 додатку №1 до даного договору; погодилось з доповненням договору додатком №1, який є невід`ємною частиною цього договору.

Неврегульованими між сторонами є умови договору, викладені у п. п. 2.7 і 3.13, віднесені до розділів 2 і 3 договору, що визначають відповідно їх обов`язки, спірними є умови про порядок визначення обсягу витрат для компенсації КП «Черкаситеплокомуненерго» відповідачу втрат його теплової енергії в теплових мережах позивача.

Послуги з транспортування теплової енергії ПАТ «Черкаське хімволокно» тепловими мережами КП «Черкаситеплокомуненерго», які є предметом спірного договору, Підприємство надає за регульованими тарифами, встановленими постановою НКРЕКП від 14.01.2020 №94, з урахуванням рекомендацій, сформованих Порядком урахування втрат теплової енергії в теплових мережах у тарифах на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, затвердженим постановою НКРЕКП від 01.07.2016 №1214, Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, затвердженим постановою НКРЕКП від 25.06.2019 №1174. У їх структурі враховані і витрати на теплову енергію для компенсації втрат теплової енергії ПАТ «Черкаське хімволокно» в теплових мережах КП «Черкаситеплокомуненерго», виходячи з прогнозних обсягів транспортування теплової енергії.

Спірні розбіжності, що виникли при укладенні договору, не є регульованими, застосовуються лише за взаємною згодою сторін.

Позивач пропонує визначати обсяг витрат теплової енергії для компенсації втрат теплової енергії теплопостачальної організації у теплових мережах теплотранспортуючої організації на ділянках теплових мереж, не обладнаних вузлами (приладами) комерційного обліку теплової енергії, у порядку, встановленому договором, який (порядок) відрізняється від застосованого НКРЕКП порядку при встановленні постановою від 14.01.2020 №95 для позивача тарифів на транспортування теплової енергії відповідача тепловими мережами позивача лише тим, що витрати теплової енергії для компенсації її втрат розраховуються виходячи не з прогнозних обсягів транспортування теплової енергії, а з фактичних обсягів протранспортованої позивачем теплової енергії відповідача.

Відповідач пропонує визначати обсяг витрат теплової енергії для компенсації втрат теплової енергії теплопостачальної організації у теплових мережах теплотранспортуючої організації на ділянках теплових мереж, не обладнаних вузлами (приладами) комерційного обліку теплової енергії, за нормативними технологічними втратами теплової енергії у порядку, встановленому Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, затвердженим постановою НКРЕКП від 25.06.2019 №1174, Порядком урахування втрат теплової енергії в теплових мережах у тарифах на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, затвердженого постановою НКРЕКП від 01.07.2016 №1214, який (порядок) був застосований НКРЕКП при затвердженні постановою від 14.01.2020 №95 для позивача тарифів на транспортування теплової енергії відповідача тепловими мережами позивача, розрахованому виходячи з прогнозних обсягів транспортування позивачем теплової енергії відповідача за відповідний період.

Згідно з КТМ (Керівним технічним матеріалом) 204 України 244-94 «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива на та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні», які затверджені Держжитлокомунгоспом України 14.12.1993, втрати теплоти в теплових мережах залежать від їх протяжності та діаметрів, способу прокладки, типу та стану теплоізоляції, ґрунтових умов, строку служби тощо, і вказані втрати визначаються як сума таких показників: кількість втрат теплоти з витоком води з трубопроводів + кількість втрат теплоти за рахунок охолодження води в трубопроводах, і вказані показники залежать, у тому числі, від сумарного значення підживлення теплової мережі та витрат води на наповнення трубопроводів мережі і систем теплопостачання (пункти 3.1.1, 3.1.2, 3.1.4 КТМ).

Умовами погодженого сторонами п. 4.1 проекту договору визначено, що вартість послуг з транспортування теплової енергії мережами позивача визначається на підставі обсягів протранспортованої теплової енергії, спожитої по категоріям споживачів згідно з п. 2.5 даного договору, помножених на тариф транспортування теплової енергії, затверджений для позивача постановою, яка діяла протягом терміну надання послуг (постанови НКРЕКП від 14.01.2020 №95 та від 17.03.2020 №640).

Таким чином, вартість послуг з транспортування теплової енергії мережами позивача визначається виходячи з фактичних обсягів протранспортованої теплової енергії, тому й умови договору щодо визначення обсягу витрат для компенсації втрат теплової енергії відповідача тепловими мережами позивача, виходячи саме із фактичних обсягів протранспортованої теплової енергії, є у даному випадку такими, що відповідають вимогам розумності та справедливості. При цьому колегія суддів бере до уваги і те, що фактичні обсяги транспортованої теплової енергії протягом відповідного сезону можуть не збігатись із запланованими (в т. ч. визначеними НКРЕКП) через вплив багатьох незалежних від виробників такої енергії та її транспортувальників чинників, наприклад, теплої зими (що зумовлює зменшення вироблення теплової енергії), відмови споживачів, аварій тощо.

Враховуючи встановлені у справі обставини у їх сукупності та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції, зважаючи на положення ч. 1 ст. 627 ЦК України, погоджується з висновком місцевого господарського суду, що узгодження спірних розбіжностей щодо умов договору на транспортування теплової енергії №100-ТР/2 від 29.05.2020, які виникли при його укладенні між сторонами, викладені у п. п. 2.7. і 3.13 у редакції КП «Черкаситеплокомуненерго», є у даному випадку такими, що відповідають вимогам законодавства, загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність.

Доводи скаржника про те, у справах №925/1070/15 та №925/1391/18 Верховний Суд підтвердив, що законом установлено порядок державного регулювання ціноутворення у сфері теплопостачання у т.ч. в частині визначення витрат для компенсації втрат теплової енергії та для визначення розрахунку зазначених втрат необхідно керуватись відповідними постановами НКРЕКП, колегія суддів не приймає, оскільки правовідносини у вказаних справах та у справі, що розглядається, не є подібними.

Щодо додаткового рішення Господарського суду Черкаської області від 19.04.2021.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

У червні 2020 КП «Теплокомуненерго» звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою, у якій просило визнати договір №100-ТР/2 від 29.05.2020 на транспортування теплової енергії укладеним між КП «Теплокомуненерго» та ПАТ «Черкаське хімволокно» на запропонованих КП «Теплокомуненерго» умовах.

У поданій позовній заяві КП «Теплокомуненерго» навело попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, згідно з яким станом на момент подання позову КП «Теплокомуненерго» понесло витрати в сумі 2 102,00 грн сплаченого судового збору. КП «Теплокомуненерго» вказує, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу з розрахунку 150 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на момент пред`явлення рахунку за кожну годину, витрачену адвокатами на надання позивачу правничої допомоги; позивач очікує, що розмір гонорару адвокатського об`єднання за правничу допомогу під час розгляду справи не буде перевищувати 500 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 12.01.2021 позов задоволено повністю.

18.01.2021 КП «Черкаситеплокомуненерго» в особі свого представника звернулось до Господарського суду Черкаської області із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, у якому просило стягнути з ПАТ «Черкаське хімволокно» 272 645,44 грн судових витрат на професійну правничу допомогу (т. 2 а. с. 1-3).

До поданої заяви КП «Черкаситеплокомуненерго» долучило:

- договір №2020/18 від 06.08.2020 про надання правничої допомоги;

- додаткову угоду №1 від 31.12.2020 до договору №2020/12 від 23.06.2020 про надання правової допомоги;

- лист, направлений 24.06.2020 Войцеховським М. (АО «ЮФ «Антіка») на електронну пошту КП «Черкаситеплокомуненерго», з проектом позовної заяви КП «Черкаситеплокомуненерго» до ПАТ «Черкаське хімволокно» про визнання укладеним договору на транспортування теплвої енергії №100-ТР/2 від 29.05.2020;

- копію позовної заяви КП «Черкаситеплокомуненерго» до ПАТ «Черкаське хімволокно» про визнання укладеним договору №100-ТР/2 від 29.05.2020 на транспортування теплової енергії;

- рахунок №2020-7 від 23.06.2020 на суму 100 010,63 грн;

- виписку з особового рахунка з 02.07.2020 по 02.07.2020;

- звіт від 14.07.2020 про надані послуги (виконану роботу) за договором про надання правничої допомоги;

- рахунок №2020-7/2 від 14.07.2020 на суму 25 949,97 грн;

- виписку з особового рахунка з 21.08.2020 по 21.08.2020;

- звіт №АО2020-18 від 30.10.2020 про надані послуги (виконану роботу) за договором про надання правничої допомоги;

- рахунок №2020-18 від 30.10.2020 на суму 83 182,03 грн;

- виписку з особового рахунка з 18.11.2020 по 18.11.2020;

- звіт №АО2020-21 від 03.12.2020 про надані послуги (виконану роботу) за договором про надання правничої допомоги;

- рахунок №2020-21 від 03.12.2020 на суму 18 707,17 грн;

- виписку з особового рахунка з 17.12.2020 по 17.12.2020;

- звіт №АО2021-1 від 12.01.2021 про надані послуги (виконану роботу) за договором про надання правничої допомоги;

- рахунок №АО2021-1 від 12.01.2021 на суму 44 795,64 грн;

- виписку з особового рахунка з 15.01.2021 по 15.01.2021;

- ордер серії АІ №1044352 на надання правничої (правової) допомоги КП «Черкаситеплокомуненерго» на підставі договору про надання правової допомоги №2020/12 від 23.06.2020 у Господарському суді Черкаської області адвокатом Войцеховським М.Ю., виданий АО «Юридична фірма «Антіка» 15.07.2020;

- ордер серії АІ №1057134 на надання правничої (правової) допомоги КП «Черкаситеплокомуненерго» на підставі договору про надання правової допомоги №2020/12 від 23.06.2020 у Господарському суді Черкаської області, Північному апеляційному господарському суді, Верховному Суді адвокатом Корчагіним М.П., виданий АО «Юридична фірма «Антіка» 22.09.2020;

- докази направлення заяви на адресу ПАТ «Черкаське хімволокно».

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 25.02.2021 заяву позивача призначено до розгляду в судове засідання на 04.03.2021; про розгляд заяви повідомлено сторін.

03.03.2021 ПАТ «Черкаське хімволокно» подало заперечення на подану КП «Черкаситеплокомуненерго» заяву, у якому просило відмовити у її задоволенні (т. 2 а. с. 55-61).

За текстом поданого заперечення ПАТ «Черкаське хімволокно» вказує, що в обґрунтування понесених витрат позивач надав договір №2020/18 від 06.08.2020 про надання правничої допомоги, за умовами якого правнича допомога надається щодо господарської справи №925/863/20, тобто іншої справи ніж та, що розглядалась (№925/822/20).

Крім того, ПАТ «Черкаське хімволокно» зазначає, що у позовній заяві позивач посилається на договір про надання правничої допомоги № 2020/12 від 23.06.2020; надані позивачем із заявою звіти свідчать, що послуги з правничої допомоги надавались йому на підставі договору про надання правничої допомоги №2020/12 від 23.06.2020.

Відповідач у поданому запереченні зауважив, що у договорі відсутнє посилання на розгляд даної справи, відповідно, і надані докази на його виконання не підтверджують понесені витрати позивача саме у даній справі.

Також ПАТ «Черкаське хімволокно» зазначило про можливість зменшення розміру витрат на правову допомогу на підставі ч. 5 ст. 126 ГПК України з урахуванням ціни позову, добросовісної поведінки відповідача та неспівмірністю заявлених витрат із складністю справи.

04.03.2021 (тобто, в день судового засідання з розгляду заяви позивача) представник позивача Корчагін М.П. звернувся до Господарського суду Черкаської області з клопотанням, у якому просив приєднати до матеріалів справи посвідчені та підписані ним документи та/або докази на 12 арк. (т. 2 а. с. 64-75).

Представник позивача не навів жодного обґрунтування щодо поданого клопотання.

До поданого клопотання заявник долучив:

- договір про надання правничої допомоги №2020/12 від 23.06.2020 (копія);

- додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги №2020/12 від 23.06.2020 (копія);

- «Юридичну газету» №24 (730) від 22.12.2020 (копія);

- роздруківку з Єдиного реєстру адвокатів України на ім`я Войцеховський М.Ю.;

- роздруківку з Єдиного реєстру адвокатів України на ім`я Корчагін М.П.

Докази направлення вказаного клопотання ПАТ «Черкаське хімволокно» або передачі йому в інший спосіб відсутні.

12.03.2021 представник КП «Черкаситеплокомуненерго» надав додаткові пояснення (надійшли до Господарського суду Черкаської області 16.03.2021), у яких наводить доводи, які, на його думку, спростовують наведені у поданому ПАТ «Черкаське хімволокно» запереченні на подану КП «Черкаситеплокомуненерго» заяву про ухвалення додаткового рішення.

КП «Черкаситеплокомуненерго» у поданих додаткових поясненнях вказало, що договір №2020/18 від 06.08.2020 про надання правничої допомоги до заяви про ухвалення додаткового рішення було долучено помилково, у судовому засіданні 04.03.2021 представник позивача надав до матеріалів справи копію договору №2020/12 від 23.06.2020. Позивач також відзначив, що за текстом заяви про ухвалення додаткового рішення зазначено інший договір - №2020/12 від 23.06.2020.

КП «Черкаситеплокомуненерго» щодо посилань відповідача на те, що у договорі не зазначено номер справи, щодо якої надається правнича допомога, просило врахувати висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 15.06.2020 у справі №264/6635/18; позивач також вважає, що предмет договору №2020/12 від 23.06.2020 цілком охоплює надання правничої допомоги у цій справі №925/822/20.

Позивач також зазначає, що вказана у звіті від 14.05.2020 дата є опискою в даті виконання цієї роботи, звіт датовано 14.07.2020.

КП «Черкаситеплокомуненерго» також наводить доводи, які, на його думку, спростовують твердження ПАТ «Черкаське хімволокно» щодо неможливості віднесення певних видів робіт до правничої допомоги, щодо вартості відряджень представників позивача та щодо розумності розміру гонорару.

До поданих додаткових пояснень КП «Черкаситеплокомуненерго» долучило:

- договір про надання правничої допомоги №2020/12 від 23.06.2020 (копія);

- роздруківку з Єдиного реєстру адвокатів України на ім`я Войцеховський М.Ю.;

- роздруківку з Єдиного реєстру адвокатів України на ім`я Корчагін М.П.;

- «Юридична газета» №24 (730) від 22.12.2020 (копія);

- ордер серії АІ №1057134 від 22.09.2020 на надання правничої (правової) допомоги КП «Черкаситеплокомуненерго» на підставі договору про надання правничої допомоги №2020/12 від 23.06.2020 у Господарському суді Черкаської області, Північному апеляційному господарському суді, Верховному Суді на ім`я Корчагіна М.П., виданий АО «Антіка» (копія);

- докази направлення додаткових пояснень на адресу ПАТ «Черкаське хімволокно».

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з положеннями ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За визначенням п. 9 ч. 1 ст. 1 названого Закону представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частинами 2 та 3 ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 4 ст. 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто в цілому норми процесуального законодавства передбачають такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

ПАТ «Черкаське хімволокно» подало заперечення на подану КП «Черкаситеплокомуненерго» заяву, у якому просило відмовити у її задоволенні (т. 2 а. с. 55-61). За текстом поданого заперечення ПАТ «Черкаське хімволокно» зокрема вказало, що в обґрунтування понесених витрат позивач надав договір №2020/18 про надання правничої допомоги від 06.08.2020, за умовами якого правнича допомога надається щодо господарської справи №925/863/20, тобто іншої справи ніж справа, що розглядалась (№925/822/20). ПАТ «Черкаське хімволокно» зазначило, що у позовній заяві позивач посилається на договір про надання правничої допомоги № 2020/12 від 23.06.2020; надані позивачем із заявою звіти свідчать, що послуги з правничої допомоги надавались йому на підставі договору про надання правничої допомоги №2020/12 від 23.06.2020.

Колегія суддів щодо наданих КП «Черкаситеплокомуненерго» доказів на підтвердження понесених ним витрат на професійну правний допомогу зазначає таке.

Згідно зі ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Матеріали справи свідчать, що під час розгляду Господарським судом Черкаської області справи №925/822/20 по суті КП «Черкаситеплокомуненерго» договір про надання правничої допомоги №2020/12 від 23.06.2020 не надавало.

Заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу КП «Черкаситеплокомуненерго» в особі свого представника подало до Господарського суду Черкаської області 18.01.2021. При цьому до поданої заяви заявник долучив договір №2020/18 про надання правничої допомоги від 06.08.2020, згідно з яким правнича допомога надається у справі №925/863/20; інші надані заявником докази містять посилання на договір про надання правової допомоги №2020/12 від 23.06.2020.

Договір про надання правової допомоги №2020/12 від 23.06.2020 КП «Черкаситеплокомуненерго» надало Господарському суду Черкаської області у день судового засідання 04.03.2021; при цьому, як свідчить протокол судового засідання 04.03.2021, КП «Черкаситеплокомуненерго» не заявляло клопотання про поновлення строку на подання цього доказу, а пояснило свої дії тим, що договір №2020/18 про надання правничої допомоги від 06.08.2020 (долучений до заяви про ухвалення додаткового рішення) був поданий помилково.

Матеріали справи свідчать, що договір про надання правової допомоги №2020/12 від 23.06.2020 КП «Черкаситеплокомуненерго» направило на адресу ПАТ «Черкаське хімволокно» з додатковими поясненнями, які також було направлено до Господарського суду Черкаської області, 12.03.2021.

При цьому КП «Черкаситеплокомуненерго» у додаткових поясненнях клопотання про поновлення строку на подання нового доказу - договору про надання правової допомоги №2020/12 від 23.06.2020 - не заявляло; КП «Черкаситеплокомуненерго» вказало, що договір №2020/18 про надання правничої допомоги від 06.08.2020 (долучений до заяви про ухвалення додаткового рішення) було подано помилково.

Таким чином, КП «Черкаситеплокомуненерго», надаючи до матеріалів справи 04.03.2021 фактично новий доказ на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, подало його з пропуском встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України п`ятиденного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених ГПК України. Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку (наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №910/22695/13).

Із правового контексту норм ст. ст. 118, 119 ГПК України вбачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він відновленню. Як свідчить правовий аналіз норм чинного процесуального законодавства, господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було б несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства (аналогічний правовий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 30.07.2020 у справі №910/15481/17).

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові від 17.12.2020 у справі № 911/4670/13 Верховний Суд вказав, що ГПК України не встановлює неможливості поновлення пропущеного процесуального строку для подання стороною доказів на підтвердження розміру судових витрат у зв`язку з розглядом справи (схожий за змістом правовий висновок наведено у постановах Верховного Суду від 21.12.2019 у справі №910/6298/19, від 24.12.2019 у справі №909/359/19).

Однак, як свідчать матеріали справи, КП «Черкаситеплокомуненерго», надаючи до матеріалів справи 04.03.2021 фактично новий доказ (договір №2020/12 від 23.06.2020 про надання правової допомоги), подало його з пропуском встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України п`ятиденного строку без клопотання про його (строку) поновлення. При цьому, на переконання колегії суддів, зазначення КП «Черкаситеплокомуненерго» про те, що договір №2020/18 від 06.08.2020 про надання правничої допомоги надано помилково замість договору про надання правової допомоги №2020/12 від 23.06.2020, не є клопотанням про поновлення строку на подання іншого, нового доказу.

Колегія суддів бере до уваги приписи ст. 13 ГПК України, згідно з якою кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Апеляційний господарський суд також враховує те, що, як зазначає КП «Черкаситеплокомуненерго» у апеляційній скарзі (за підписом представника - адвоката Войцефовського М.), послуги (роботи) надавались (виконувались) АО «ЮФ «Антіка» адвокатами з кваліфікацією старшого юриста та партнера, що дало змогу забезпечити однаково високу якість усіх робіт цієї юридичної фірми.

За наведених підстав поданий КП «Черкаситеплокомуненерго» з порушенням вимог ГПК України новий доказ - договір №2020/12 від 23.06.2020 про надання правової допомоги не міг бути прийнятий судом та підлягав залишенню без розгляду.

Вирішуючи питання щодо поданої КП «Черкаситеплокомуненерго» заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення з ПАТ «Черкаське хімволокно» витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів зазначає таке.

За ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги і на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості, що сплачена чи підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16.

Суд також бере до уваги висновок, зазначений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19. В абз. 2 та 3 п. 6.5 цієї постанови зазначено, що згідно зі змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

У постанові від 06.03.2019 у справі №922/1163/18 Верховний Суд звернув увагу, що суди, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». За відсутності у тексті договору умов (пунктів) щодо порядку обчислення зазначених витрат, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України Верховний Суд дотримується позиції, що в разі коли сторона не надала суду доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у строк, визначений ч. 8 ст. 129 ГПК України, суд не має підстав для розподілу здійснених стороною витрат на професійну правничу допомогу (постанова КГС ВС від 14.01.2019 у справі №927/26/18).

При цьому слід відзначити, що у норми ГПК України, і усталена судова практика визначають договір про надання правової допомоги як перший і один з основних доказів, за результатами дослідження і аналізу якого вирішується питання про розподіл відповідних судових витрат.

За наведених підстав, оскільки заявник не надав суду доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, які він сплатив у зв`язку з розглядом справи, у визначений ч. 8 ст. 129 ГПК України строк, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав залишити подану заяву КП «Черкаситеплокомуненерго» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу без розгляду, у зв`язку з чим оскаржуване додаткове рішення має бути скасовано.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення Господарського суду Черкаської області від 12.01.2021 у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; додаткове рішення місцевого господарського суду від 19.04.2021 має бути скасовано та ухвалено нове, яким заява КП «Теплокомуненерго» про ухвалення додаткового рішення залишена без розгляду.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги ПАТ «Черкаське хімволокно» на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.01.2021 у цій справі, витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Оскільки за подання апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 19.04.2021 у цій справі судовий збір не сплачується, розподіл судового збору не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275-277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.01.2021 у справі №925/822/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 12.01.2021 у справі №925/822/20 залишити без змін.

3. Апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж «Теплокомуненерго» Черкаської міської ради на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 19.04.2021 у справі №925/822/20 залишити без задоволення.

4. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 19.04.2021 у справі №925/822/20 задовольнити частково.

5. Додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 19.04.2021 у справі №925/822/20 скасувати та ухвалити нове, яким заяву Комунального підприємства теплових мереж «Теплокомуненерго» Черкаської міської ради про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду.

6. Повернути до Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/822/20.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.12.2021.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

С.В. Владимиренко