РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.12.2021Справа № 910/2135/21

За позовомТовариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант»
до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1
простягнення 32708,06 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Негеля Ю.М.

Представники учасників справи: не з`явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» 32708,06 грн, з яких: 32000,00 грн страхового відшкодування, 515,25 грн пені, 64,00 грн інфляційних втрат та 128,81 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №06-TR/АО-2469933 від 04.12.2019 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Mini Cooper, державний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Toyota, державний номер НОМЕР_2 , водієм якого скоєно ДТП, застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/2855912, а тому позивач вказує, що обов`язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/2135/21, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, залучено до участі у справі ОСОБА_1 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

05.03.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, а також клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 постановлено здійснювати розгляд справи №910/2135/21 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 15.04.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 призначено у справі №910/2135/21 судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України.

06.07.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання судового експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України №СЕ-19/111-21/30270-АВ від 29.06.2021 про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи, та про надання дозволу на проведення судової експертизи по матеріалам справи. Разом з клопотанням до суду надійшли матеріали справи №910/2135/21.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2021 поновлено провадження у справі №910/2135/21 для розгляду клопотання експерта; задоволено клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи; зобов`язано позивача надати судовому експерту (у визначений експертом час) для проведення огляду автомобіль Cooper, державний номер НОМЕР_1 ; зобов`язано сторін, у разі неможливості надання транспортного засобу для огляду, у строк до 02.08.2021 через канцелярію суду надати запитувані експертом матеріали; надано дозвіл на проведення судової експертизи по матеріалам справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2021 провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

27.10.2021 матеріали справи повернулись до Господарського суду міста Києва з висновком експерта за результатами проведення судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2021 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 25.11.2021.

18.11.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з урахуванням висновку експерта, в якому відповідач просить закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення суми відшкодування у розмірі 16199,60 грн (оскільки вказана сума сплачена відповідачем на користь позивача 11.11.2021), відмовити у задоволенні вимог про стягнення суми відшкодування у розмірі 15800,40 грн та відмовити у стягненні пені, що перевищує 260,53 грн, 3% річних, що перевищує 62,21 грн, інфляції, що перевищує 64,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.12.2021.

У судове засідання, призначене на 16.12.2021, учасники справи своїх представників не направили, про причини неявки представників суд не повідомили.

Оскільки учасників справи було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, жодних заяв чи клопотань від учасників справи не надходило, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

04.12.2019 між Товариством з додатковою відповідальністю Страховою компанією «Альфа-Гарант» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №06-TR/АО-2469933 (надалі - Договір), об`єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме автомобілем Mini Cooper, державний номер НОМЕР_1 , на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП.

25.06.2020 близько 14 год 47 хв в місті Вишневе на перехресті вилиць Київська та Жулянська, сталася ДТП, а саме: водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Toyota, державний номер НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху не дотримався інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Mini Cooper, державний номер НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, що підтверджується постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.07.2020 у справі №369/8023/20, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі страхового акта №СТ/20/0158 від 19.08.2020, у відповідності до розрахунку суми страхового відшкодування, визначеного вказаним актом, та заяви страхувальника про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування позивач, виконуючи свої зобов`язання за Договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом перерахування коштів у сумі 32000,00 грн на рахунок ремонтної організації - Фізичної особи-підприємця Бєсєди Олександра Сергійовича, що підтверджується платіжним дорученням №10851 від 20.08.2020.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 32000,00 грн право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.07.2020 у справі №369/8023/20 вбачається, що транспортний засіб - автомобіль Toyota, державний номер НОМЕР_2 , водієм якого спричинено ДТП, що потягнуло завдання шкоди власнику автомобіля Mini Cooper, державний номер НОМЕР_1 , знаходився під керуванням ОСОБА_1 .

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем Toyota, державний номер НОМЕР_2 , встановлена у судовому порядку.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Toyota, державний номер НОМЕР_2 , була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/2855912 з встановленим розміром страхової суми за шкоду, заподіяну майну, - 130000,00 грн, франшизи - 0 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У позовній заяві позивач стверджує, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 32000,00 грн, посилаючись при цьому на рахунок №04-08 від 04.08.2020, виставлений Фізичною особою-підприємцем Бєсєдою Олександром Сергійовичем. Даний рахунок зазначено як підстава для визначення розміру збитку і у складеному позивачем страховому акті №СТ/20/0158 від 19.08.2020. Крім того, до справи позивачем додано висновок автотоварознавчого дослідження №СТ/20/0158 від 06.08.2020, за змістом якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mini Cooper, державний номер НОМЕР_1 , становить 32447,33 грн з ПДВ.

В свою чергу, відповідачем заявлений до стягнення розмір шкоди заперечувався. Як зазначає відповідач, згідно з актом огляду транспортного засобу (дефектною відомістю) було зафіксовано пошкодження автомобіля Mini Cooper, державний номер НОМЕР_1 , що не пов`язані з ДТП, а саме: бампер задній - деформовано та пошкоджено ЛФП в центральній частині; крило заднє ліве - деформовано та пошкоджено ЛФП в області бокового скла; двері задні ліві - пошкоджено ЛФП.

Відтак, за твердженням відповідача, частина із наведених у рахунку №04-08 від 04.08.2020 робіт не стосується відновлювального ремонту транспортного засобу саме у зв`язку із його пошкодженням в результаті ДТП (заміна підсилювача бампера, глушника додаткового, датчика паркування заднього лівого та захисту глушника).

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Оскільки в рамках даної справи існує спір щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля Mini Cooper, державний номер НОМЕР_1 , у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу в результаті ДТП, що сталася 25.06.2020, і для з`ясування цих обставин необхідні спеціальні знання, врахувавши, що наданий позивачем висновок автотоварознавчого дослідження №СТ/20/0158 від 06.08.2020 не є висновком експерта в розумінні ст. 98 Господарського процесуального кодексу України, за клопотанням відповідача судом було призначено у справі №910/2135/21 судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України №СЕ-19/111-21/30270-АВ від 08.10.2021, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля марки Mini Cooper, державний номер НОМЕР_1 , у зв`язку із пошкодженням його в результаті ДТП, що сталася 25.06.2020, без урахування податку на додану вартість становить 16199,60 грн.

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Підстав для відхилення висновку експерта №СЕ-19/111-21/30270-АВ від 08.10.2021 судом не встановлено.

Таким чином, висновком експерта, складеного за результатами проведення судової експертизи у даній справі, підтверджується, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля марки Mini Cooper, державний номер НОМЕР_1 , у зв`язку із пошкодженням його в результаті ДТП, що сталася 25.06.2020, становить 16199,60 грн (без урахування ПДВ).

В даному випадку судом враховується, що відповідно до п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Тобто, положеннями законодавства передбачено, що відшкодування потерпілій особі податку на додану вартість здійснюється за наявності таких обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) реєстрація виконавця робіт з ремонту автомобіля як платника податку на додану вартість.

Проте, доказів відновлення транспортного засобу після ДТП матеріали справи не містять.

Таким чином, в силу положень п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в даному випадку сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, підлягає зменшенню на суму податку на додану вартість.

З огляду на викладене, враховуючи визначені полісом №АМ/2855912 розміри лімітів відповідальності та франшизи, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та без урахування ПДВ, відповідач зобов`язаний був відшкодувати позивачу витрати в розмірі 16199,60 грн.

З матеріалів справи вбачається, що заява про виплату страхового відшкодування (лист №03/4222 від 22.09.2020) була отримана відповідачем 23.09.2020, а тому з огляду на положення ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач зобов`язаний був здійснити відшкодування завданої шкоди до 22.12.2020 включно.

Однак, у встановлений законом строк відповідач свого обов`язку з виплати страхового відшкодування не виконав.

Як свідчать матеріали справи, належну до виплати суму відшкодування у розмірі 16199,60 грн сплачено відповідачем лише після відкриття провадження у даній справі, що підтверджується платіжним дорученням №30642 від 11.11.2021.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, оскільки частина із заявленої до стягнення суми відшкодування (у розмірі 16199,60 грн) сплачена відповідачем після звернення позивача з даним позовом до суду, провадження у справі в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» 16199,60 грн підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Наявності підстав для стягнення з відповідача решти заявленої до стягнення суми страхового відшкодування (у сумі 15800,40 грн) позивач належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України не довів, а тому в цій частині позов залишається судом без задоволення.

Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач просить суд стягнути з відповідача 515,25 грн пені, 64,00 грн інфляційних втрат та 128,81 грн 3% річних, нарахованих за період прострочення з 23.12.2020 по 09.02.2021.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно із положень ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є пеня.

За змістом ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Положеннями п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, доводи позивача про наявність підстав для стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими.

Однак, суд здійснює перерахунок заявлених до стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, оскільки, як встановлено судом, розмір простроченого грошового зобов`язання щодо виплати суми страхового відшкодування становить 16199,60 грн (а не 32000,00 грн, як про те зазначає позивач).

З урахуванням наведеного, за здійсненим судом перерахунком, в межах визначеного позивачем періоду нарахування з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пеня у розмірі 260,53 грн, 3% річних у розмірі 65,21 грн та інфляційні втрати у розмірі 64,00 грн (за період з 23.12.2020 по 09.02.2021).

В іншій частині вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та 3% річних задоволенню не підлягають з підстав необґрунтованості.

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

У позовній заяві позивач просив покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн.

В свою чергу, відповідач вважає, що сума гонорару адвоката у розмірі 5000,00 грн є значно завищеною та безпідставною.

Крім того, відповідач просить покласти на позивача витрати на проведення судової експертизи у розмірі 1015,20 грн.

Відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч.ч. 1, 2, ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч.ч. 3 - 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як встановлено судом, 14.05.2019 між позивачем (клієнт) та Адвокатським бюро «Грідін і партнери» (Адвокатське бюро) укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого Адвокатське бюро прийняло зобов`язання надати позивачу професійну правничу допомогу передбачену цим договором та/або додатками, додатковими угодами, завданнями - дорученнями до цього договору, а клієнт зобов`язався прийняти відповідну правничу допомогу та оплатити її.

Згідно завдання-доручення № 106 від 27.01.2021 до вказаного договору клієнт передав страхову справу СТ/20/0158 згідно договору страхування №06-TR/АО-2469933, винна особа Тущенко Олександр Васильович, сума збитку 32000,00 грн, сума гонорару 5000,00 грн та доручає здійснити всі необхідні дії із захисту прав та інтересів позивача за вказаною справою, в тому числі стягнення заборгованості.

Сума гонорару у розмірі 5000,00 грн сплачена позивачем Адвокатському бюро «Грідін і партнери» згідно платіжного доручення № ID-155726 від 05.02.2021.

09.02.2021 між позивачем та Адвокатським бюро складено акт приймання-передачі наданої правничої допомоги, згідно якого підтверджено надання послуг вартістю 5000,00 грн.

Адвокатським бюро надано детальний розрахунок та опис робіт (наданих послуг) від 09.02.2021, виконаних за договором про надання правової допомоги від 14.05.2019 вартістю 5000,00 грн, до яких входить: консультація клієнта - 1 год - 1000,00 грн; підготовчі дії: з`ясування обставин, фактичних даних, визначення правовідносин сторін, визначення правових норм, збір необхідних доказів, аналіз та вивчення судової практики тощо - 2 год - 2000,00 грн; підготовка та подання позовної заяви - 2 год - 2000,00 грн.

Таким чином, наданими позивачем документами підтверджується, що у зв`язку із розглядом даної справи позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн.

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04, п. 269).

Суд зазначає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. На переконання суду, рівень складності справи не вимагав значного обсягу правничої допомоги.

Враховуючи обставини даної справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для включення до витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, положеннями ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на викладене, враховуючи, що належна до виплати сума відшкодування була сплачена відповідачем після відкриття провадження у даній справі, судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2270,00 грн, витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн та витрати на проведення судової експертизи у розмірі 1015,20 грн покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (Україна, 03038, місто Київ, вулиця Федорова Івана, будинок 32 літ.А, ідентифікаційний код 30859524) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» (Україна, 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, ідентифікаційний код 32382598) пеню у розмірі 260 (двісті шістдесят) грн 53 коп., 3% річних у розмірі 65 (шістдесят п`ять) грн 21 коп., інфляційні втрати у розмірі 64 (шістдесят чотири) грн 00 коп.

3. Провадження у справі №910/2135/21 в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» суми страхового відшкодування у розмірі 16199,60 грн закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (Україна, 03038, місто Київ, вулиця Федорова Івана, будинок 32 літ.А, ідентифікаційний код 30859524) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» (Україна, 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, ідентифікаційний код 32382598) судовий збір у розмірі 1151 (одна тисяча сто п`ятдесят одна) грн 33 коп. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 507 (п`ятсот сім) грн 19 коп.

6. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» (Україна, 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (Україна, 03038, місто Київ, вулиця Федорова Івана, будинок 32 літ.А, ідентифікаційний код 30859524) витрати на проведення судової експертизи у розмірі 500 (п`ятсот) грн 30 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 04.01.2022

Суддя Ю.М. Смирнова