РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.12.2021Справа № 910/16956/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 10851,06 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 10851,06 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що при перевезенні відповідачем вантажу за залізничною накладною №45049954 від 13.08.2020 (досилкова накладна №45058773 від 15.08.2020) у вагонах: №61014536, №55020929 та №56937535 було виявлено недостачу відвантаженої руди залізної агломераційної доставленої до пункту призначення, внаслідок чого позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 10851,06 грн збитків, які виникли у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 01.11.2021, для подання відзиву на позов протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 11.11.2021 та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, але не пізніше 22.11.2021. Визначено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання, але не пізніше 16.11.2021.

05.11.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначив, що під час завантаження вантажу відправник не міг не побачити занадто велику кількість ушкоджень вагонів, проте останній на власний розсуд власними засобами здійснив завантаження у технічно несправні вагони, у зв`язку з чим, відповідач вважає, що відповідальність за втрату вантажу несе ПрАТ «Суха Балка».

Окрім того, відповідач у своєму відзиві просить, у разі задоволення позову, відмовити у задоволенні витрат на професійну правничу допомогу.

Також, відповідачем подано заяву про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ПрАТ «Суха Балка» та ТОВ «Лемтранс», обґрунтовуючи тим, що дані особи є учасниками перевізного процесу і розгляд справи без їх участі не забезпечить дотримання положень статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2021 заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору у справі №910/16956/21 залишено без задоволення.

12.11.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив в якій останній зазначив, що саме на відповідачеві лежить обов`язок подавати під завантаження справні, у технічному відношенні вагони, у зв`язку з чим, заперечення відповідача є безпідставними.

15.11.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання з доказами понесених позивачем на надання йому правничої допомоги.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Згідно зі ст. 52 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 року № 457 (далі Статут), на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

Судом встановлено, що 19.12.2019 між Приватним акціонерним товариством «Суха Балка» (далі постачальник) та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі покупець) укладено Договір №2057, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець зобов`язується оплатити і прийняти руду залізну агломераційну (далі Товар).

Відповідно до залізничної накладної №45049954 від 13.08.2020 (досилкова накладна №45058773 від 15.08.2020), відправником ПрАТ «Суха Балка», на підставі Договору №2057 від 19.12.2019 було здійснено поставку руди залізної залізничним транспортом, зокрема, у вагонах: №61014536, №55020929 та №56937535.

Вказані обставини підтверджуються наявною у матеріалах справи залізничною накладною №45049954 від 13.08.2020 та досилковою накладною №45058773 від 15.08.2020, згідно з якою вантаж був прийнятий до перевезення відповідачем.

На станції Асланове Донецької залізниці було проведено комісійне зважування, за результатами якого виявлено нестачу вантажу, а саме у вагонах №61014536, №55020929 та №56937535, про що складено відповідні комерційні акти.

17.08.2020 на підставі попутних актів №36143 від 17.08.2020 станції Волноваха Донецької залізниці, №33294 станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці було перевірено кількість та масу вантажу у вагоні №61014536 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу, з вагою, що зазначена у накладній №45049954 від 13.08.2020 та складено комерційний акт, який свідчить про недостачу вантажу, про що в зазначеній накладній була зроблена відповідна відмітка.

Як вказано у комерційному акті №485002/748 від 17.08.2020 вказано, що за документом значиться: вантаж руда залізна агломераційна (аглоруда), насипом. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара - 23200 кг, нетто - 70000 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 90100 кг, тара - 23200 кг, нетто - 66900 кг, що менше документа на 3100 кг.

При комерційному огляді виявлено: навантаження нижче рівня бортів на 800-1200 мм, пагорбоподібне, зі слідами дозування ківшом. Вантаж не марковано. За рухом потягу, ліворуч, над 1 люком виїмка 800 мм х 800 мм х у глибину вагону, праворуч, над 1-2 люками виїмка 200 мм х 200 мм х у глибину вагону, над 2-3 люками виїмка 800 мм х 800 мм х 800 мм. Вагон прибув у технічному стані справний, проглядаються закладення з дрантя, не порушені, що відповідає акту №36143 від 17.08.2020 станції Волноваха Донецької залізниці і не відповідає акту №33294 станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці. Течі вантажу на станції Асланове немає. Вагон бездвірний, розвантажувальні люки зачинені на запірний пристрій.

17.08.2020 на підставі попутних актів №36144 від 17.08.2020 станції Волноваха Донецької залізниці, №33298 станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці було перевірено кількість та масу вантажу у вагоні №55020929 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу, з вагою, що зазначена у накладній №45049954 від 13.08.2020 та складено комерційний акт, який свідчить про недостачу вантажу, про що в зазначеній накладній була зроблена відповідна відмітка.

В комерційному акті №485002/749 від 17.08.2020 вказано, що за документом значиться: вантаж руда залізна агломераційна (аглоруда), насипом. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара - 23300 кг, нетто - 70000 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 89000 кг, тара - 23300 кг, нетто - 65700 кг, що менше документа на 4300 кг.

Як було виявлено при комерційному огляді навантаження нижче рівня бортів на 800-1200 мм, пагорбоподібне, зі слідами дозування ківшом. Вантаж не марковано. За рухом потягу, ліворуч, над 1 люком виїмка 200 мм х 200 мм х 800 мм, праворуч, над 1-2 люками виїмка 1200 мм х 1200 мм х 800 мм. Вагон прибув у технічному стані справний, проглядаються закладення з дрантя, не порушені, що відповідає акту №36144 від 17.08.2020 станції Волноваха Донецької залізниці і не відповідає акту №33298 станції Нижньодніпровськ- Вузол Придніпровської залізниці. Течі вантажу на станції Асланове немає. Вагон бездвірний, розвантажувальні люки зачинені на запірний пристрій.

Так, 21.08.2020 на підставі попутного акту загальної №36207 від 18.08.2020 станції Волноваха Донецької залізниці було перевірено кількість та масу вантажу у вагоні №56937535 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу, з вагою, що зазначена у накладній №45049954 від 13.08.2020 (досилкова накладна № 45058773 від 15.08.2020) та складено комерційний акт, який свідчить про недостачу вантажу, про що в зазначеній накладній була зроблена відповідна відмітка.

Як зазначається у комерційному акті №485002/762 від 21.08.2020 за документом значиться: вантаж руда залізна агломераційна (аглоруда), насипом. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара - 23400 кг, нетто - 70000 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 90600 кг, тара - 23400 кг, нетто - 67200 кг, що менше документа на 2 800 кг.

При комерційному огляді виявлено: навантаження нижче рівня бортів на 1300-1400 мм, пагорбоподібне, зі слідами дозування ківшом. Вантаж не марковано. За рухом потягу, ліворуч, над 5-6 люками виїмка 400 мм х 400 мм х у глиб до полу вагону, над 6-7 люками виїмка 1000 мм х 1000 мм х у глиб до полу вагону. Вагон прибув у технічному стані справний, проглядаються закладення з дрантя, не порушені, що відповідає акту №36207 від 18.08.2020 станції Волноваха Донецької залізниці. Течі вантажу на станції Асланове немає. Вагон бездвірний, розвантажувальні люки зачинені на запірний пристрій.

Відповідно до п.10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Так, судом встановлено, що вищезазначені комерційні акти складено у відповідності з Правилами складання таких актів.

Розрахунок шкоди, спричиненої внаслідок недостачі вантажу у вагонах №61014536, №55020929 та №56937535 проведений позивачем відповідно до Правил перевезення вантажів та становить 10851,06 грн (фактична вага отриманого вантажу за вирахуванням допустимих природних втрат, помножена на вартість 1 тони руди залізної агломераційної).

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Статтею 920 Цивільного кодексу України обумовлено, що в разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про залізничний транспорт» залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до ч. 1 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Частина 1 ст. 314 Господарського кодексу України передбачає, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 22 Цивільного кодексу України унормовано, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України).

Згідно з п.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача.

За ст. 105 Статуту залізниць України залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 31 Статуту залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту).

Відповідно до ст. 130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 69 Статуту працівники залізничних під`їзних колій підприємства, які пов`язані з рухом поїздів і маневровою роботою на коліях залізниці, повинні знати Правила технічної експлуатації залізниць України, Інструкції з руху поїздів та сигналізації; працівники, які керують навантаженням і кріпленням вантажів, - Технічні умови. Порядок і терміни перевірки цих знань встановлюються Укрзалізницею.

Відповідно до п. 12.1. Правил технічної експлуатації залізниць України забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться.

Отже, прийняття відповідачем до перевезення спірних вагонів свідчить про їх технічну справність та відповідність вимогам щодо забезпечення збереження вантажу на час завантаження. Доказів несправності вагонів на момент їх завантаження матеріали справи не містять.

Отримувачем вантажу за накладною №45049954 від 13.08.2020 (досилкова накладна №45058773 від 15.08.2020) є Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», яке в свою чергу наділене правом на пред`явлення претензій та позову.

Таким чином, факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час не спростований. Відтак, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача збитків у розмірі 10851,06 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин.

Відповідно до положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача у повному обсязі.

Стосовно вимоги позивача про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2490,51 грн, слід зазначити таке.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем, на підтвердження факту надання правничої допомоги до матеріалів справи додано копію Договору №845 про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 30.03.2018, укладений із Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога», копію Додаткової угоди №230 від 22.12.2020 до Договору від 30.03.2018, копію Довіреності №162 від 28.10.2020, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №3495 від 14.07.2010, копію Додаткової угоди №288 від 01.10.2021 до Договору від 30.03.2018, копію акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 15.10.2021 до Додатковї угоди №288 від 01.10.2021 Договору на суму 2490,51 грн, копію розрахунку розміру винагороди від 15.10.2021 на суму 2490,51 грн.

Таким чином, суд беручи до уваги заперечення відповідача, зазначає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката є обґрунтованими, у зв`язку із чим, суд задовольняє вимогу позивача про стягнення з відповідача 2490,51 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати позивача зі сплати судового збору та оплати послуг адвоката покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (87504, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Левченка, буд. 1; ідентифікаційний код 00191129) 10851 (десять тисяч вісімсот п`ятдесят один) грн 06 коп. збитків, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн та 2490 (дві тисячі чотириста дев`яносто) грн 51 коп. витрат на правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 23.12.2021

Суддя Я.В. Маринченко