Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОБАНКЕР» про компенсацію (відшкодування) судових витрат
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пробанкер»
до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП»
про стягнення 295 491, 54 грн.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Пробанкер» звернулось із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» про стягнення 295 491,54 грн заборгованості за договором про надання інформаційно-консультативних послуг № 150-20/СПД-ІКП від 11.09.2020.
01.12.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОБАНКЕР» подало до суду заяву про компенсацію (відшкодування) судових витрат, пов`язаних з розглядом справи за необґрунтовані дії відповідача, відповідно до якої заявило вимоги про ухвалення додаткового рішення шляхом покладення понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 19 980,00 грн. на відповідача.
10.12.2021 позивачем через відділ діловодства суду подав докази направлення заяви про розподіл судових витрат відповідачу для долучення до справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).
За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
У позовній заяві позивачем наведено попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які він очікував понести у зв`язку з розглядом справи, та зазначено, що розрахунок правової допомоги буде подано пізніше.
Відповідно до поданої заяви про ухвалення додаткового рішення у справі позивач просив покласти на відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 19 980,00 грн.
Судом встановлено, що представник позивача - Голушко І.В. є адвокатом, вказані відомості розміщені в Єдиному реєстрі адвокатів України.
На підтвердження понесених позивачем судових витрат до матеріалів справи долучено:
- ордер серія № АІ № 11425836 від 26.08.2021, виданий АО «Лекслаб» адвокату Голушко І.В. на представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Пробанкер» у Господарському суді міста Києва на підставі договору про надання правової допомоги № 13/08/21 від 13.08.2021;
- копію договору про надання правової допомоги № 13/08/21 від 13.08.2021, укладеного між АО «Лекслаб» (АО за договором) та позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Пробанкер» (клієнтом);
- копію додаткової угоди № 1 від 18.08.2021 до договору № 13/08/21 від 13.08.2021, в якій погоджено вартість послуг щодо комплексного правового супроводу в суді першої інстанції юридичної особи за договором про надання правової допомоги № 13/08/21 від 13.08.2021 у попередньому розмірі 39 960,00 грн та порядок їх оплати двома платежами.
- копію платіжного доручення № 3813 від 18.08.2021 на суму 19 980,00 грн.
За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частинною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 сформувала правовий висновок щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
З наданого позивачем Акту приймання-передачі наданих послуг від 24.11.2021 по договору про надання правової допомоги № 13/08/21 від 13.08.2021 вбачається понесення витрат на правову допомогу на суму 19 980,00 грн., до вартості послуг включено: складання позовної заяви, збір доказів до подачі до Господарського суду міста Києва 6 год, 10 000,00 грн, складання заяви про забезпечення позову 1 год, 1000, 00 грн, подання позовної заяви до Господарського суду міста Києва 1 год, 1000, 00 грн, подання до Господарського суду міста Києва клопотання про долучення документів до справи 1 год 1000,00 грн, юридичні консультації клієнта в телефонному режимі, особисті зустрічі 10 год, 3980,00 грн, підготовка та подача заяви про видачу копії рішення та видачу судового наказу 2 год, 1000,00 грн, отримання поштової кореспонденції клієнта 1 год, 1000,0 грн.
Таким чином, судом встановлено, що до переліку наданих послуг та їх вартості включено послуги «складання заяви про забезпечення позову», «підготовка та подача заяви про видачу копії рішення та видачу судового наказу 2 год 1000,00 грн», фактичне надання яких клієнтом матеріалами справи не підтверджено, що свідчить про безпідставність включення до витрат суми 3000,00 грн.
Крім того, послуги з «подання позовної заяви до Господарського суду міста Києва 1 год, 1000, 00 грн» та «отримання поштової кореспонденції клієнта 1 год 1000,00 грн.» не є послугами правової допомоги, оскільки не потребують спеціальних знань у галузі права, а необхідності надання послуги «юридичні консультації клієнта в телефонному режимі, особисті зустрічі 10 год, 3980,00 грн» жодним чином не доведено, враховуючи розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження та здійснення представником позивача у даній справі лише процесуальних дій з підготовки та подання позову, заяви про долучення доказів надсилання відповідачу поданої заяви про розподіл судових витрат.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач (стягувач) надав належні та допустимі докази на доведення понесених ним витрат та професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, і розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, співмірним зі складністю позову, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт у сумі 11 000,00 грн, водночас з огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, наявні підстави для покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9 157,62 грн.
Відповідач заперечень проти заяви про розподіл понесених судових витрат, заяви про зменшення їх розміру не подав.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
3. В решті суми вимог відмовити.
4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому ст 255-256 ГПК України.
Повний текст додаткового рішення складено 28.12.2021
Суддя О.М.Ярмак