ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2021 р. Справа№ 910/14346/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Полякова Б.М.

суддів: Гарник Л.Л.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря судового засідання Дюкарєвої І.М.

розглянувши матеріали апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю Глобал-Инвест, Товариства з обмеженою відповідальністю Глобал-Инвест в особі розпорядника майна Шульги Д.Л., та Міністерства юстиції України

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.09.2021

у справі № 910/14346/21 (суддя Бойко Р.В.)

за позовом Фермерського господарства "Оазис Півдня"

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал-Инвест"

2. Міністерства юстиції України

про визнання незаконним та скасування наказу

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 21.12.2021

ВСТАНОВИВ:

ФГ "Оазис Півдня" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Міністерства юстиції України та ТОВ "Глобал-Инвест", в якому просило визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1295/5 від 19.04.2017 "Про скасування рішень державних реєстраторів прав на нерухоме майно", яким було скасовано реєстрацію прав позивача на користування 404 земельними ділянками сільськогосподарського призначення.

Разом із позовною заявою ФГ "Оазис Півдня" було подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення, до набрання законної сили рішенням у даній справі, дії наказу Міністерства юстиції України №1295/5 від 19.04.2017 "Про скасування рішень державних реєстраторів прав на нерухоме майно" та заборони Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, а також будь-яким іншим суб`єктам державної реєстрації (державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам) вчиняти будь-які реєстраційні дії на виконання наказу Міністерства юстиції України №1295/5 від 19.04.2017 "Про скасування рішень державних реєстраторів прав на нерухоме майно" щодо земельних ділянок, перелік яких викладений у змісті клопотання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 року заяву Фермерського господарства "Оазис Півдня" про забезпечення позову задоволено.

Ключовими мотивами ухвали є:

- зупинення дії спірного наказу Мінюсту та заборона вчинення реєстраційних дій щодо спірних земельних ділянок будуть спрямовані на забезпечення ефективного захисту прав позивача в обраний ним спосіб, який у випадку задоволення судом його вимог матиме змогу відновити свої права без необхідності вчинення будь-яких інших додаткових дій та заходів, можливість чого, за відсутності відповідного забезпечення, може бути нівельовано розпорядженням спірним майном та наявним на ньому врожаєм за час вирішення відповідного спору.

- вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо такого майна жодним чином не обмежить права та законні інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал-Инвест", адже такі заходи мають тимчасовий характер, в той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, ТОВ Глобал-Инвест та ТОВ Глобал-Инвест в особі розпорядника майна Шульги Д.Л., та Міністерства юстиції України звернулося з апеляційною скаргою, у якій просять скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі №910/14346/21 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ключовими аргументами скарг є:

- оспорювані заходи забезпечення позову не дають можливість ТОВ Глобал-Инвест, котре знаходиться в процедурі банкрутства, відновити свою платоспроможність за рахунок отриманих в оренду земель;

- вжиття оспорюваних заходів забезпечення позову є аналогічні тим, що зазначені позивачем в позові, а отже їх перевірка фактично призведе до вирішення спору по суті, не встановлення підстав для застосування інституту забезпечення позову.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи між суддями від справу №910/14346/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2021 заяву про самовідвід суддів Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А. у розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Глобал-Инвест на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі №910/14346/21 задоволено. Матеріали справи № 910/14346/21 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою у відповідності до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до витягів з повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №910/14346/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Поляков Б.М., судді Пантелієнко В.О., Гарник Л.Л. Вказана колегія суддів сформована відповідно до рішення загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 зі змінами від 12.11.2019.

Відтак, судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів є судом, встановленим законом, у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria», висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021, 02.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю Глобал-Инвест, Товариства з обмеженою відповідальністю Глобал-Инвест в особі розпорядника майна Шульги Д.Л., та Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі № 910/14346/21, призначено розгляд справи на 21.12.2021.

В силу положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову Фермерське господарство "Оазис Півдня" вказувало, що з дня набрання законної сили судовим рішенням по справі №821/669/17, яким було скасовано наказ Міністерства юстиції України №1295/5 від 19.04.2017 "Про скасування рішень державних реєстраторів прав на нерухоме майно" 28.12.2018 позивач відновив в Реєстрі записи про своє право користування та здійснював користування 404 спірними земельними ділянками впродовж більш ніж двох років, однак нещодавно довідався, що 17.02.2021 Великою Палатою Верховного Суду було скасовано постанови місцевого, апеляційного та касаційного адміністративних судів та закрито провадження по справі №821/669/17 з підстав її непідсудності адміністративним судам. Водночас, в межах іншої справи - №665/376/21 з апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал-Инвест" на ухвалу Чаплинського районного суду Херсонської області від 19.03.2021 позивачу стало відомо, що після скасування Великою Палатою Верховного Суду постанов місцевого, апеляційного та касаційного адміністративних судів по справі №821/669/17 відповідачем було ініційовано процедуру поновлення наказу Міністерства юстиції України №1295/5 від 19.04.2017 "Про скасування рішень державних реєстраторів прав на нерухоме майно" шляхом скасування в Реєстрі записів про права користування земельними ділянками за ФГ "Оазис Півдня".

З огляду на вказане, позивач просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення до набрання законної сили рішенням у даній справі дії наказу Міністерства юстиції України №1295/5 від 19.04.2017 "Про скасування рішень державних реєстраторів прав на нерухоме майно" та заборони Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, а також будь-яким іншим суб`єктам державної реєстрації (державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам) вчиняти будь-які реєстраційні дії на виконання наказу Міністерства юстиції України №1295/5 від 19.04.2017 "Про скасування рішень державних реєстраторів прав на нерухоме майно" щодо земельних ділянок, перелік яких викладений у змісті клопотання.

Суд першої інстанції дійшов висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, а також будь-яким іншим суб`єктам державної реєстрації (державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам) вчиняти будь-які реєстраційні дії на виконання наказу Міністерства юстиції України №1295/5 від 19.04.2017 "Про скасування рішень державних реєстраторів прав на нерухоме майно" щодо земельних ділянок, перелік яких викладений у змісті клопотання.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, оскільки він не оцінив обґрунтованості доводів заявників щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з`ясував розмірності виду забезпечення позову, який просив застосувати заявник тим вимогам, які він заявив, не оцінив рівноцінності заходів забезпечення позову змісту позовних вимог, жодним чином не обґрунтував необхідності вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права та доводи заявників.

Як вбачається з ЄДРСР, Постановою Великої палати Верховного суду від 17.02.2021 року у справі №821/669/17, Постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 13.11.2017 та П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 в частині визнання незаконним і скасування наказу Міністерства юстиції України від 19.04.2017 № 1295/5 «Про скасування рішень державних реєстраторів прав на нерухоме майно», скасування рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Чекригіна Олександра Валерійовича від 19.04.2017 за індексним номером 34843297 та постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26.04.2019 скасовано, провадження у справі закрито.

Таким чином, поновлено дію та чинність наказу Міністерства юстиції України від 19.04.2017 № 1295/5 «Про скасування рішень державних реєстраторів прав на нерухоме майно», та рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Чекригіна Олександра Валерійовича від 19.04.2017 за індексним номером 34843297.

Тобто, поновлено право оренди на земельні ділянки, перелік яких викладений у змісті клопотання про забезпечення позову, за попереднім землекористувачем ТОВ «Глобал-Инвест».

Відповідно до ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

На думку колегії суддів, оскільки фактично Постановою Великої палати Верховного суду від 17.02.2021 року у справі №821/669/17 були поновленні права ТОВ "Глобал-Инвест"на орендне користування земельними ділянками, ТОВ «Глобал-Инвест» може отримувати дохід за рахунок експлуатації отриманих в оренду земельних ділянок.

Відповідно до ч. 14 ст. 39 КзПБ з моменту відкриття провадження у справі арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Як вбачається з апеляційної скарги та підтверджується даними з ЄДРСР 19.04.2017 Господарським судом Херсонської області було відкрито справу про банкрутство ТОВ "Глобал-Инвест" та повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство оприлюдено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України.

Колегія зауважує, що з моменту оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України цей факт є загальновідомим, який відповідно ч. 3 ст. 75 ГПК України не підлягає доказуванню.

А отже, оспорюванні заходи забезпечення позову фактично обмежують права боржника щодо розпорядження належного йому майна, майнових прав, що відповідно до приписів ч. 14 ст. 39 КзПБ, має вирішуватися у межах провадження у справі про банкрутство ТОВ «Глобал-Инвест».

Крім того, колегія зауважує, що згідно зі ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Разом з тим, згідно з ч. 11 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд фактично вирішив справу без її розгляду по суті заявлених вимог, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Рішення про визнання протиправними та скасування актів індивідуальної дії не потребує виконання; їх значення полягає у констатації факту правомірності або неправомірності оскаржуваного рішення і позбавлення його правових наслідків шляхом скасування, тому у справі за таким позовом не може бути ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, отже і заходів забезпечення позовів вони не потребують (постанова Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 826/13306/18, постанові ВС від 13 січня 2021 року у справі № 910/9855/20). Відтак, вважаємо, що судом не наведено жодної обставини яка б вказувала на очевидність протиправних дій Міністерства юстиції України, аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів забезпечення позову».

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає ст. 136 ГПК України, згідно з якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 137 ГПК України (у редакції, чинній на момент звернення із заявою про забезпечення позову від 21.07.2020).

Заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (до такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09.11.2018 у справі № 915/508/18, від 12.03.2020 у справі № 916/3479/19, від 07.09.2020 у справі № 904/1766/20, від 19.10.2020 у справі № 916/30/20 від 16.12.2020 у справі № 915/2460/19 ).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відтак, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Разом з тим, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18).

На думку колегії суддів, оспорюванні заходи забезпечення позову порушують принцип співмірності, з урахуванням того, що вжиття вказаних заходів забезпечення позову є антологічними тим, що зазначені позивачем ФГ "Оазис Півдня" в позові і їх перевірка судом фактично зводиться до вирішення цього спору по суті, а не встановлення підстав для застосування інституту забезпечення позову в цій справі.

За таких обставин судова колегія прийшла до висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі №910/14346/21 підлягає скасуванню, як така, що ухвалена при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, а апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 253-255, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Глобал-Инвест, Товариства з обмеженою відповідальністю Глобал-Инвест в особі розпорядника майна Шульги Д.Л., та Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі № 910/14346/21 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі №910/14346/21 скасувати та ухвалити нове рішення.

3. У задоволенні заяви Фермерського господарства "Оазис Півдня" про забезпечення позову відмовити.

4. Матеріали оскарження справи №910/14346/21 повернути до Господарського суду м. Києва.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Б.М. Поляков

Судді Л.Л. Гарник

В.О. Пантелієнко