ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року Справа № 902/480/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. , суддя Філіпова Т.Л.

секретар судового засідання Пузирко В.В.,

представники учасників справи не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відповідача-Приватного акціо-нерного товариства «Птахокомбінат Бершадський» на рішення господарського суду Вінницької області від 09.09.2021, повний текст якого складено 15.09.2021, у справі №902/480/21 (суддя Маслій І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Морозівська птахофабрика»

с.Морозівка Баришівського району Київської області

до Приватного акціонерного товариства «Птахокомбінат Бершадський»

с.Війтівка Бершадського району Вінницької області

про стягнення 8 301 498 грн 21 коп. боргу, пені, штрафу, інфляційних та річних,-

У травні 2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Морозівська птахофабрика» (надалі в тексті Птахофабрика) звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Птахокомбінат Бершадський» (надалі в тексті Птахокомбінат) 8301498 грн 21 коп. основного боргу, пені, 20% штрафу, інфляційних втрат та річних. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповіда-чем умов Договору поставки №14/09/2020 від 14.09.2020 в частині оплати товару.(т.1, арк.справи 1-9).

Рішенням господарського суду Вінницької області від 09.09.2021 у справі №902/480/21 позов задоволено частково. Закрито провадження у справі в частині стягнення 3738388 грн 69 коп. основного боргу та присуджено до стягнення з ПрАТ «Птахокомбінат Бершадський» на користь ТзОВ «Морозівська птахофабрика» 1659856 грн 37 коп. основного боргу, 121525 грн 51 коп. пені, 1245940 грн 36 коп. -20% штрафу, 109154 грн 42 коп. інфляційних втрат, 59166 грн 99 коп. -3% річних та 124523 грн. відшкодування витрат на сплату судового збору. Відмовлено у стягненні 121525 грн 51 коп. пені та 1245940 грн 36 коп. -20% штрафу.(т.2, арк.справи 49-58).

Суд вмотивував рішення тим, що в порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором поставки №14/09/2020 від 14.09.2020 Відповідач не провів остаточної оплати вартості товару, тому станом на дату звернення до суду утворилась заборгованість в сумі 5398245 грн 06 коп. Однак, під час провадження у суді першої інстанції сторони здійснили зарахування однорідних зустрічних в сумі 3738388 грн 69 коп., що зумовило відсутність предмету спору у справі в частині стягнення 3738388 грн 69 коп. основного боргу та закриття провадження в цій частині з підстав п.2 ч.1 ст.231 ГПК України з покладенням на Відповідача витрат зі сплати судового збору. При цьому, з метою забезпечення балансу інтересів сторін, з огляду на вимоги розумності та справедливості, користуючись правом, наданим ст.551 ЦК України та ст.233 ГК України суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зменшення на 50% розміру пені та штрафу.

Не погоджуючись із рішенням в частині стягнення 121525 грн 51 коп. пені, 1245940 грн 36 коп. -20% штрафу, 109154 грн 42 коп. інфляційних втрат та 124523 грн відшкодування витрат зі сплати судового збору, Відповідач подав скаргу до Північно-західного апеляційного господар-ського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 09.09.2021 в цій частині та ухвалити нове, яким у задоволенні цієї частини позову відмовити. (т.2, арк.справи 65-70).

Обґрунтовуючи скаргу Відповідач зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, ухваливши рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку Скаржника, суд безпідставно не взяв до уваги той факт, що у разі визнання позову Відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення Позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Однак, вся сума судо-вого збору була присуджена до стягнення з Відповідача. Крім того, розмір штрафу у сумі 1245940 грн 36 коп. є надмірним, оскільки в грошовому виразі складає третю частину суми основного боргу який залишився до сплати і таке призведе до надмірного збагачення Позивача, ставши на противагу непомірним тягарем для Відповідача. Надмірною апелянт вважає і при-суджені до стягнення 121525 грн 51 коп. пені, одночасно наголошуючи, що нарахування штрафних санкцій має бути припинено протягом 6 місяців. Апелянт наголошує, що період прострочення, який застосовано Позивачем при розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, інфляційних втрат, 3% річних є некоректним.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.10.2021 відкрито провадження за апеляційною скаргою Відповідача, а ухвалою від 29.10.2021 розгляд справи призначено на 30.11.2021.(арк.справи 149, 155).

16.11.2021 на адресу апеляційного суду надійшов відзив Позивача, у якому він просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін. (т.2, арк.справи 85-87).

Учасники справи не забезпечили явку своїх представників у призначене на 30.11.2021 судове засідання, при цьому, явка сторін обов`язковою не визнавалась, а матеріалів справи дос-татньо для розгляду справи по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесу-ального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ «Морозівська птахофабрика»-постачальник та ПрАТ «Птахокомбінат Бершадський»-покупець 14.09.2020 уклали договір поставки №14/09/2020 (надалі в тексті Договір), відповідно до п1.1 якого постачальник зобов`язується поставити Покупцеві добові курчат бройлера кросу ROSS 308, COBB 500, щеплених згідно превентивної програми замовника за окрему плату, вироблених на власних виробничих потужностях у влас-них виробничих цехах (надалі товар), а покупець зобов`язується приймати цей товар та своєчас-но оплачувати його в порядку та на умовах, передбачених даним договором.(т.1, арк.справи 29-32).

Поставка товару здійснюється згідно Додатків до даного договору (з зазначенням графіку поставки, кількості, та строків оплати вартості курчат), які є невід`ємними частинами Договору. (п.1.2 Договору).

Кількість товару, що поставляється вказується у Додатках та/або Специфікаціях до даного договору.(п.2.2 Договору).

Вартість товару вказується разом з ПДВ, включає в себе пакування, доставку та зазнача-ється в Додатках до Договору. Ціна товару, що визначена Сторонами в діючих Додатках до Договору, є дійсною за умови дотримання Покупцем вимог пункту 3.4 цього Договору щодо строків і розмірів оплати кожної партії товару та відсутності прострочених платежів покупця за попередні партії поставленого товару. Підвищення або зниження ціни за одиницю товару можливе за умови обґрунтованої пропозиції однієї із сторін даного договору шляхом підписання додаткової угоди до даного договору. При цьому нова ціна буде дійсною на всі наступні пос-тавки товару, що заплановані після підписання вказаної додаткової угоди, але до моменту нового перегляду вартості товару. Пропозиції щодо перегляду ціни товару допускаються не частіше, ніж один раз на календарний місяць. Загальна вартість поставленого товару визначається згідно накладних, на підставі яких здійснювались поставки товару. Розрахунки по даному договору здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника.(п.п. 3.1-3.3 Договору).

Оплата кожної партії товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування оплати на рахунок Постачальника вартості партії курчат в наступному порядку: -50% від загальної вартості партії Товару в день закладки яєць в інкубатор, згідно рахунку «Постачальника», -50% від загальної вартості партії Товару в день поставки товару, але не пізніше 2 (двох) календарних днів, починаючи від дня поставки товару (п.3.4 Договору).

Умови поставки, упаковка товару та прийом-передача товару визначені в розділах 4, 5 та 6 Договору.

За порушення термінів оплати відповідної партії товару Покупець зобов`язаний сплатити на користь Постачальника, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла протягом всього часу існування заборгованості, від суми такої заборгованості, за весь час затримки платежу (в час затримки платежу враховуються всі календарні дні). Крім того Покупець, у разі прострочення оплати, на вимогу Постачальника зобов`язаний сплатити на користь останнього вартість неоплаченого товару із врахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 відсотків річних від простроченої суми. Сторони погодили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання проводиться за весь час існувань заборгова-ності. За порушення термінів оплати відповідної партії товару більше ніж 10 календарних днів, Покупець зобов`язаний сплатити на користь Постачальника штраф у розмірі 20% від суми заборгованості (п.7.2 Договору).

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2021 включно, але в будь-якому випадку до проведення повних взаєморозрахунків між Сторонами (п.11.1 Договору).

Договір підписано керівниками, скріплено відтисками печаток сторін.(т.1, арк.справи 32).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі Договору протягом 06.10.2020 13.03.2021 Птахофабрика передала, а Птахокомбінат отримав товар (добові курчата) на загальну суму 14988007 грн 77 коп., що стверджується видатковими та товаротранспортними накладними.(т.1, арк.справи 33-48, 49-75). Товар отримано уповноваженими особами Птахокомбінату на підставі довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей.(т.1, арк.справи 76-90).

Матеріалами справи стверджено, що за поставлений товар Птахокомбінат розрахувався частково на загальну суму 9589762 грн 71 коп.( т.1, арк.справи 91-232).

06.02.2021 Позивачем на адресу Відповідача направлявся лист-вимога №67 від 01.02.2021 про сплату заборгованості.(т.1, арк.справи 236-238).

З матеріалів справи вбачається, що 16.03.2021 сторонами складено Акт звірки розра-хунків №00010 від 16.03.2021, у якому сторони закфіксували, що на дату складання акту заборгованість Відповідача становить 5398245 грн 06 коп.(т.1, арк.справи 233).

В листі №421 від 09.11.2020 Відповідач просив Позивача відтермінувати до 30.11.2020 строк оплати за поставлений товар згідно графіку, а листом №42 від 17.01.2021 запропонував графік погашення заборгованості до 10.03.2021.(т.1, арк.справи 234-235).

У зв`язку з простроченням оплати поставленого товару Позивач звернувся до суду з позо-вом про стягнення 5398245 грн 06 коп. заборгованості по розрахунках згідно укладеного договору, а також на підставі п.7.2 Договору та ст.625 ЦК України 243051 грн 02 коп. пені, 2491880 грн 72 коп. -20% штрафу, 109154 грн 42 коп. інфляційних втрат та 59166 грн 99 коп. -3% річних.(т.1, арк.справи 15-28).

Під час провадження в суді першої інстанції сторонами здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 3738388 грн 69 коп., що зумовило закриття судом першої інстанції провадження в цій частині з підстав п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.(т.2, арк.справи 37-44).

Як вже зазначалось, рішенням від 09.09.2021 позов задоволено частково, до стягнення присуджено з Відповідача на корить Позивача 1659856 грн 37 коп. основного боргу, 121525 грн 51 коп. пені, 1245940 грн 36 коп. -20% штрафу, 109154 грн 42 коп. інфляційних втрат, 59166 грн 99 коп. -3% річних та 124 523 грн. відшкодування витрат зі сплати судового збору. Відмовлено у стягненні 121525 грн 51 коп. пені та 1245940 грн 36 коп. -20% штрафу.(т.2, арк.справи 49-58).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм процесуального права, апеляцій-ний суд вважає, що скарга безпідставна і не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Господарський договір, відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) є однією з підстав виникнення господарських зобов`язань і є обов`язковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобов-язання у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України).

Зобов`язанням, згідно ст.509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (борж-ник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господар-ських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особ-ливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного Виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпе-чення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Матеріалами справи стверджено, що 14.09.2020 з моменту укладення Договору між сто-ронами виникли відносини поставки, оскільки взаємовідносини сторін підпадають під визна-чення, яке містять статті 265 ГК України та 712 ЦК України: коли продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Оскільки, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, тому в силу ст.ст. 655, 692 ЦК України та розділу 3 Договору факт прийняття Відповідачем товару зумовлює виникнення у нього зобов`язання оплатити вартість цього товару.

Разом з тим, у відповідності до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції перегля-дає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрун-тованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Тому з урахуванням оскарження рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Від-повідача 121525 грн 51 коп. пені, 1245940 грн 36 коп. -20% штрафу, 109154 грн 42 коп. інфля-ляційних втрат та 124523 грн відшкодування витрат на сплату судового збору, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення по суті позовних вимог в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, рішення господарського суду Вінницької області від 09.09.2021 у справі №902/480/21 в частині стягнення з ПрАТ «Птахокомбінат Бершадський» на користь ТзОВ «Морозівська птахофабрика» 1659856 грн 37 коп. основного боргу, відмови у частині стягнення 121525 грн 51 коп. пені та 1245940 грн 36 коп. -20% штрафу, а також у частині закриття провад-ження в сумі 3738388 грн 69 коп. на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України з мотивів, зазначених вище не переглядається і залишається без змін.

Досліджуючи обставини справи та доводи сторін, колегія суддів приймає до уваги, що одним з аргументів апеляційної скарги є те, що суд неправомірно поклав на Відповідача всю суму судового збору, оскільки згідно ст.130 ГПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення Позивачу з дер-жавного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Так, за приписами частини 1 статті 130 ГПК України, в редакції чинній на дату прийняття рішення судом першої інстанції у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічно врегульовано розподіл судового збору у частині 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» в редакції чинній на дату прийняття рішення судом першої інстанції, коли у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повер-ення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо: 1) спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу; 4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом; 5) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу або третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; 6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Проте, ні положення статті 7 Закону України «Про судовий збір», ні частини 1 статті 130 ГПК України не містять такої підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсот-ків судового збору, сплаченого при поданні позову як закриття провадження через відсутність спору (п.2 ч.1 ст.231 ГПК України).

Колегія суддів наголошує, що суд першої інстанції закрив провадження в частині стягнення 3738388 грн 69 коп. основного боргу саме на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України через відсутність предмета спору, Відповідач не оспорює рішення в цій частині через необхідність закриття провадження з інших підстав, крім того, звукозаписами судових засідань від 06.07.2021, 16.08.2021, 09.09.2021 не встановлено, що Позивач вважає зарахування зустрічних однорідних вимог укладенням мирової угоди чи відмовою позивача від позову, оскільки останній лише наголошує, що підтримує позов в частині основного боргу, який залишився та додаткових нарахувань.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що витрати зі сплати судового збору в пов-ному обсязі суд першої інстанції правомірно поклав на Відповідача.

Позивач також заявив додаткові нарахування.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.(статті 526, 530 ЦК України).

Перевіривши на підставі статті 625 ЦК України та п.7.2 Договору розрахунок 109154 грн 42 коп. інфляційних втрат та 59166 грн 99 коп. -3% річних, колегія суддів не вбачає необхідності переоцінки висновку суду першої інстанції щодо підставності їх нарахування і задоволення позову в цій частині.

Крім того, в апеляційній скарзі Відповідач не наводить жодних аргументів щодо непра-вомірного нарахування та присудження стягнення з нього вказаних сум.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, якою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов-язання.(ч.1 ст.546, ч.1 ст.549 ЦК України, ст.230 ГК України).

Згідно зі ст.549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, а в силу ст.ст.217, 230 ГК України штраф та пеня визначені як види штрафних санкцій.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 4 статті 231 ГК України якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Матеріалами справи стверджено, що пунктом 7.2 Договору сторони встановили обов`язок покупця сплатити на користь постачальника пеню за порушення термінів оплати відповідної партії товару в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла протягом всього часу існування заборгованості. За порушення термінів оплати відповідної партії товару більше ніж 10 календарних днів, Покупець зобов`язаний сплатити на користь Поста-чальника штраф у розмірі 20% від суми заборгованості.

За приписами ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення вико-нання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2 Договору сторони погодили, що штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язання нараховуються за весь час існування заборгованості.

Враховуючи викладене обґрунтованими та підставно заявленими є нараховані 243051 грн 02 коп. пені та 2491880 грн 72 коп. -20% штрафу.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що згідно ст.233 ГК України, у разі, якщо на-лежні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій, при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір до сплати штрафних санкцій.

У відзиві на позовну заяву Відповідач просить суд зменшити розмір пені посилаючись на погашення частини основного боргу шляхом зарахування взаємних однорідних вимог.

Крім того, частина 3 ст.551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути змен-шений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обста-вин, які мають істотне значення.

Враховуючи наведені норми, вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, колегія суддів об`єктивно оцінила чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незнач-ності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

Так, матеріалами справи стверджується, що звертаючись з даним позовом, Позивач вико-ристав всі передбачені законодавством і Договором засоби компенсації матеріальних втрат та за-безпечення виконання зобов`язання боржником. Вбачається, що висновок суду першої інстанції ґрунтується на виключності обставин, які існували на момент прийняття рішення і зумовлювали зменшення пені та штрафу. Поряд з тим, місцевий суд прийняв до уваги ступінь виконання зобов`язання.

Дослідивши обставини справи, зважаючи на викладене і встановивши підстави пору-шення Відповідачем грошового зобов`язання на переконання колегії суддів, суд першої інс-танції правомірно виходив з інтересів сторін, які заслуговують на увагу і того, що даний випадок є винятковим і, покликаючись на положення ст.233 ГК України та ст.551 ЦК України та ступінь виконання ним грошового зобов`язання, правомірно зменшив на 50% розмір пені та штрафу до суми 121525 грн 51 коп. пені та 1245940 грн 36 коп. -20% штрафу.

Апеляційний суд звертає увагу, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені та штрафу є правом суду. За відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господар-ський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Матеріалами справи стверджується, що висновок суду про необхідність зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню з Відповідача ґрунтується, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовіс-ність та розумність (стаття 3 ЦК України).

З мотивів, викладених вище, колегія суддів погоджується, що даний випадок виключним, тому не вбачає підстав для переоцінки фактів у даній справі.

Враховуючи викладені обставини та проаналізувавши норми законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову та присудження до стягнення з Відповідача на користь Позивача 1659856 грн 37 коп. основного боргу, 121525 грн 51 коп. пені, 1245940 грн 36 коп. -20% штрафу, 109154 грн 42 коп. інфляційних втрат, 59166 грн 99 коп. -3% річних та 124523 грн відшкодування витрат зі сплати судового збору.

При цьому, правомірно скориставшись своїм правом на зменшення неустойки, суд першої інстанції відмовив у стягненні 121525 грн 51 коп. пені та 1245940 грн 36 коп. -20% штрафу.

З огляду на викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін.

Порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктив-ному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визна-ються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуванї ухвали, тому суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу місцевого госпо-дарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 34, 86, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Птахокомбінат Бершадський» на рішення господарського суду Вінницької області від 09.09.2021 у справі №902/480/21 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верхов-ного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №902/480/21 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Філіпова Т.Л.