ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2021 року м.Дніпро Справа № 904/6747/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антоніка С.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Іванова О.Г.,

секретар судового засідання: Грачов А.С.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2021 (суддя Ліпинський О.В., повне рішення складено 13.10.2021.) у справі №904/6747/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Металтехекспорт", м. Харків

до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 434 061, 72 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Металтехекспорт" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" (далі - Відповідач) про стягнення грошових коштів у розмірі 434 061,72 грн., з яких: 219 683,75 грн. - 3% річних, 214 377,97 грн. - інфляційні втрати.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2021 позов задоволено.

Аргументуючи рішення про задоволення позову, господарський суд виходив з того, що оскільки судове рішення у справі №904/4441/19 про стягнення з боржника коштів повністю не виконано (доказів суду не надано), кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Також господарським судом відмовлено в задоволенні клопотання Відповідача про зменшення розміру відсотків річних, оскільки сума відповідних нарахувань, цілком відповідає розміру простроченого основного зобов`язання і лише забезпечує компенсацію знецінення грошових коштів Позивача за період прострочення Відповідачем свого грошового зобов`язання, тобто жодним чином не створює надмірного, необґрунтовано тягаря для боржника.

Не погодившись із ухвалою місцевого господарського суду, Приватне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний завод" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- суд першої інстанції прийняв до уваги , що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2020 у справі №904/3325/20 затверджено план санації товариства відповідача до відкриття провадження у справі про банкрутство та введено досудову санацію боржника, відповідно до плану якої всі кредитори відносяться до категорії «Інші кредитори» - кредитори ПрАТ «ДМЗ», строк виконання зобов`язань перед якими вже настав та які не є забезпеченими заставою майна боржника або майнового поручителя. Відповідно до встановленого означеним планом санації порядку задоволення вимог кредиторів, останні задовольняються у четверту чергу на умовах відстрочки виконання зобов`язань строком на 2 роки від дня затвердження судом плану санації та на протязі 1 року поквартально рівними частинами в порядку, які наведені в додатку 1,2 до плану санації;

- відповідно до додатку 1 до плану санації до реєстру кредиторів входить також і позивач з боргом в сумі 12728869,87грн., що не є предметом спору у даній справі, але на яку нараховано 3% річних та інфляційні втрати;

- враховуючи перебування відповідача в процедурі санації, застосування до нього заходів відповідальності у вигляді 3% річних є надмірним майновим тягарем, та, як наслідок, може призвести до банкрутства товариства;

- у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, Верховний Суд вказав, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2021 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 219 683, 75 грн. 3% річних та прийняти нове рішення, яким клопотання відповідача про зменшення процентів річних на 90% задовольнити та стягнути 3% річних в розмірі 21 968, 37 грн.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду від 15.11.2021 року ухвалено відкрити апеляційне провадження у справі №904/6747/21. Розгляд справи призначений в судовому засіданні.

Згідно з ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 15.05.2018 між Позивачем (Постачальником) та Відповідачем (Покупець) укладено договір № 948/2018 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов`язався передати покупцю продукцію (далі - товар), а покупець зобов`язався прийняти у власність і оплатити товар на передбачених цим договором умовах.

Згідно умов Договору позивач поставив Відповідачу товар. Відповідач у свою чергу, не виконав зобов`язання за договором №948/2018 від 15.05.2018 року, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість перед Позивачем.

У зв`язку з порушенням Відповідачем зобов`язань Договором №948/2018 від 15.05.2018 року Позивач звернувся до суду.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2020 року у справі №904/4441/19 частково задоволено первісний позов, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Металтехекспорт" основний борг у сумі 12 561 080,00 грн., 3% річних у сумі 321 850,57 грн., інфляційні втрати в сумі 461 213,89 грн., та судовий збір у сумі 200 162,17 грн. У решті первісного позову відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Металтехекспорт" про стягнення заборгованості в сумі 3 058 707,60 грн. задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Металтехекспорт" на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" неустойку в сумі 783 064,46 грн., судовий збір у сумі 32 372,30 грн. У решті зустрічного позову відмовлено.

В порядку частини одинадцятої статті 238 та частини одинадцятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України проведено зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають до стягнення за первісним та зустрічним позовами.

Після проведення зустрічного зарахування грошових сум та судового збору, що підлягають до стягнення за первісним і зустрічним позовами стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Металтехекспорт" основний борг у розмірі 12 561 080,00 грн., судовий збір у розмірі 167 789,87 грн.

22.06.2020 року на виконання рішення суду по справі № 904/4441/19 видано наказ.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 ГПК України).

Посилаючись на обставини, встановлені рішенням господарського суду у справі № 904/4441/19, Позивач зазначає, що відповідне рішення було виконано Відповідачем лише частково, на суму 3 172 684,46 грн., що підтверджується копіями відповідних платіжних доручень (а.с. 38, 39), згідно яких відбулося часткове погашення заборгованості за наказом господарського суду в рамках виконавчого провадження.

Враховуючи приписи ст. 625 ЦК України, зважаючи на те, що Відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання, Позивач просить суд стягнути з Відповідача три проценти річних за період прострочення з 23.11.2019 року по 23.06.2020 року в сумі 219 683,75 грн. та інфляційні втрати за період з листопада 2019 року по травень 2020 року в сумі 214 377,97 грн., які нараховані на суму основного боргу (з урахуванням її часткової оплати в червні 2020 року).

Як вбачається з тексту апеляційної скарги, рішення господарського суду у даній справі оскаржується відповідачем в частині відмови господарського суду в задоволенні клопотання ПрАТ «Дніпровський металургійний комбінат» про зменшення розміру 3% річних на 90%.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

За приписами статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом

Відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звертаючись з клопотанням про зменшення розміру трьох процентів річних на 90% відповідач послався на тяжке фінансове становище, обумовлене зростанням вартості сировини, енергетичних ресурсів та падінням цін на ринку металопродукції. Крім того, Відповідач зазначив, що 22.06.2020 року було проведено загальні збори кредиторів ПрАТ «ДМЗ», на яких прийнято рішення схвалити план санації до порушення провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2020 року у справі 904/3325/20 затверджено план санації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" до відкриття провадження у справі про банкрутство та введено досудову санацію боржника на строк передбачений планом санації ПрАТ "Дніпровський металургійний завод". Відповідно до Додатку № 1 до затвердженого судом плану санації, до реєстру кредиторів входить вимоги Позивача на суму 12 728 869,87 грн., з яких сума основного боргу, на яку Позивачем нараховані заявлені у даній справі відсотки річні та інфляційні втрати.

Так, дійсно, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2020 року у справі №904/3325/20, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.11.2020 року, затверджено план санації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" до відкриття провадження у справі про банкрутство. Введено досудову санацію боржника на строк, передбачений планом санації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод". Затверджений судом план санації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" визнано обов`язковим для всіх кредиторів, вимоги яких включено до плану санації.

Відповідно до затвердженого судом плану санації до реєстру кредиторів входить і ТОВ «Металтехекспорт».

Між тим, як правильно вказав господарський суд в оскаржуваному рішенні, саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

В даному випадку відповідачем доказів виконання ним в повному обсязі судового рішення у справі №904/4441/19 про стягнення коштів в матеріали справи не представлено.

Тому кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку трьох процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається з розрахунку позивача, останнім нараховано три проценти річних з дати початку прострочки виконання зобов`язань до дати відкриття провадження у справі про досудову санацію відповідача.

Отже, позивачем жодним чином не порушено процедуру досудової санації та умови, встановлені Кодексом України з процедур банкрутства.

При цьому, сума відповідних нарахувань, відповідає розміру простроченого основного зобов`язання, розмір відсотків річних не є надмірним, а визначений саме в тому розмірі, який передбачає стаття 625 ЦК України і лише забезпечує компенсацію знецінення грошових коштів Позивача за період прострочення Відповідачем свого грошового зобов`язання, тобто жодним чином не створює надмірного, необґрунтовано тягаря для боржника.

Крім того, колегія суддів зауважує, що нарахована сума відсотків річних не є значною в порівнянні із сумою основної заборгованості.

Також апеляційний суд відхиляє доводи відповідача про наявність підстав для зменшення розміру 3% річних з посиланням на висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №902/471/18 щодо права суду зменшити нараховані відсотки річних за статтею 625 ЦК України з огляду на таке.

У постанові від 18.03.2020 у справі № 902/471/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла з урахуванням того, що у справі №902/471/18 умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також умовами пункту 5.5 договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої в частині другій статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі 40% річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та 96% річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яносто календарних днів.

Таким чином, відповідне зменшення відсотків річних Велика Палата Верховного Суду допустила з урахуванням конкретних обставин справи №902/471/18, а саме - встановлення відсотків річних на рівні 40% та 96%, і їх явну невідповідність принципу справедливості, в той час як у даній справі відсотки річних нараховані за встановленою у статті 625 ЦК України ставкою у розмірі 3%, порушення принципів розумності, справедливості та пропорційності під час нарахування позивачем відповідачу 3% річних судом не встановлено.

Відтак, правовідносини у справі № 902/471/18 та № 904/6747/21 не є подібними за встановленими фактичними обставинами, а тому висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у справі №902/471/18 не можуть бути застосованими до даної справи.

У цьому зв`язку, апеляційним судом не вбачається підстав для зменшення суми відсотків річних.

Отже, господарським судом обгрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру трьох процентів річних на 90%.

Таким чином, рішення господарського суду відповідає фактичним обставинам справи, вимогам чинного законодавства, підстави для його скасування відсутні.

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2021 у справі №904/6747/21залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28.12.2021 р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г. Іванов