ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/423/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Соловей Л.А.

при секретарі судового засідання: Пеньківській О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Драгіцина Т.М., ордер АМ №1009120 від 11.03.2021;

від відповідача: не з`явився;

від третіх осіб: не з`явились;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м.Київ) в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства" Українська залізниця" (м.Київ)

до Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області (м.Коростень, Житомирська область)

за участю у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1. Олевської районної державної адміністрації Житомирської області (м.Олевськ Олевського району Житомирської області);

2. Коростенської районної державної адміністрації Житомирської областi (м.Коростень, Житомирська область)

про стягнення 2464,68грн

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії „Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства „Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Житомирської області із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області про стягнення 2464,68грн збитків, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.01.2019 по 31.12.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо компенсації витрат, понесених перевізником на перевезення пільгових категорій громадян по Олевському району Житомирської області.

Ухвалою господарського суду від 26.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Олевську районну державну адміністрацію Житомирської області; підготовче засідання призначено на 25.05.2021.

Ухвалою суду від 25.05.2021 підготовче засідання відкладено на 15.06.2021.

14.06.2021 від позивача надійшло клопотання від 11.06.2021 №НЮппс4/91 про заміну первісного відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області на належного відповідача - Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області та залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Коростенської районної державної адміністрації Житомирської областi.

Ухвалою господарського суду від 15.06.2021, зокрема, замінено відповідача у справі - Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області на його правонаступника - Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Коростенську районну державну адміністрацію Житомирської областi; продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, по 26.07.2021 (включно); підготовче засідання відкладено на 26.07.2021.

Ухвалою господарського суду від 26.07.2021 продовжено строк підготовчого провадження за ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; підготовче засідання відкладено на 13.09.2021.

У відзиві на позовну заяву відповідач з позовними вимогами не погоджується, заперечує проти їх задоволення, вважає, що належним відповідачем у даній справі має бути Олевська міська рада Житомирської області, оскільки за період з 01.01.2019 - 31.12.2019 позивачем здійснювалися перевезення пасажирів пільгових категорій за пільговими тарифами по зупиночних пунктах, що розташовані в межах с.Рудня-Радовельська та с.Пояски, які увійшли до Олевської міської ради Житомирської області, яка і є розпорядником коштів бюджетного фінансування вказаних соціальних пільг у даному випадку (т.1, а.с.199-203).

Третя особа-2 в письмових пояснення зазначено, що Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області не має повноважень щодо відшкодування за надані пільгові послуги витрат за перевезення пільгової категорії населення за рахунок коштів державного бюджету, в тому числі і коштів органів місцевого самоврядування; просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі і провести призначене засідання за відсутності представника третьої особи-2 (т.1, а.с.205-206).

Позивачем подано відповідь на відзив від 06.10.2021, за змістом якої позивач зазначає, що послуги пільгового проїзду залізницею окремих категорій громадян надано не з власної ініціативи, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього, а тому, уповноважений на те державою орган - відповідач у справі - в силу закону має відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних коштів понесені ним витрати (т.1, а.с.230-236).

Ухвалою суду від 29.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/423/21 до судового розгляду по суті на 20.12.2021.

Представник позивача у судовому засіданні 29.11.2021 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у засідання не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили.

20.12.2021 від Коростенської РДА надійшла заява від 17.12.2021 №02-10/2455, у якій третя особа просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та здійснювати розгляд справи за відсутності повноважного представника.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Українська залізниця" згідно діючого законодавства України щодо пільг, компенсацій і гарантій протягом 2019-2020 років надавались послуги з пільгового перевезення окремих категорій громадян у приміському сполученні зі станцій та зупиночних пунктів Рудня Радовельська та Пояски, які розташовані на території Олевського району Житомирської області.

Позивач з метою своєчасного отримання компенсаційних виплат за перевезення пільгової категорії громадян у приміському сполученні, звертався до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації (правонаступником якої є Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області) листами від 10.10.2018 №ДН-4-01-4/1689, від 19.06.2019 №ДН-4-01-4/1076, від 18.09.2019 №ДН-4-01-4/1564 з проханням передбачити кошти у місцевому бюджеті на компенсацію за пільгові перевезення окремих категорій громадян приміським залізничним транспортом на 2019 рік, які залишені відповідачем без відповіді та задоволення (т.1, а.с.22-29).

Крім того, позивач звертався до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації з пропозиціями від 19.12.2018 №ДН-4-01-4/2178 та від 19.06.2019 №ДН-4-01-4/1076 укласти договір про відшкодування витрат за перевезення пільгової категорії громадян залізничним транспортом у 2019 році (т.1, а.с.24-26), які відповідач залишив без відповіді та реагування.

01.09.2020 позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації, Олевської районної державної адміністрації та Олевської районної ради Житомирської області з претензією №НЮ-16-93/п про сплату заборгованості за пільгове перевезення окремих категорій громадян за 2019 рік на суму 2464,68грн (т.1, а.с.31-38).

У відповіді на претензію від 17.09.2020 №7621 Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації з вимогами претензії не погодилося, посилаючись на відсутність виділених субвенцій у Державному бюджеті України на 2019 рік на пільгові послуги залізниці та неможливістю у зв`язку з цим реєстрації зобов`язань (т.1, а.с.39-41).

У відповіді на претензію від 14.09.2020 №50/02-19 Олевська районна рада Житомирської області зазначила, що вже більше 4-х років органи державної влади не виконують ст.142 Конституції України, якою передбачено, що всі видатки органів місцевого самоврядування, що виникли внаслідок рішень органів державної влади, компенсуються державою. В районному бюджеті ці видатки не передбачені (т.1, а.с.42).

Враховуючи відповідь на претензію Олевської районної ради Житомирської області, 24.09.2020 позивач звернувся Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації, Олевської районної державної адміністрації та Олевської районної ради Житомирської області з листом №ДН-4-01-4/1447 та уточненою претензією № НЮ-16-93/п, яка була залишена без відповіді (т.1, а.с.44-49).

Відповідно до облікових форм, копії яких наявні в матеріалах справи, позивачем за власний рахунок у 2019 році здійснено перевезення 153 пасажирів (пільгових категорій громадян) на загальну суму 2464,68грн, а саме: за січень 2019 року - 211,72грн; за лютий 2019 року - 63,88грн; за березень 2019 року - 33,94грн; за квітень 2019 року - 251,64грн; за травень 2019 року - 501,16грн; за червень 2019 року - 163,80грн; за липень 2019 року - 230,72грн; за серпень 2019 року - 48,94грн; за жовтень 2019 року - 452,49грн; за листопад 2019 року - 161,80грн; за грудень 2019 року - 354,49грн (т.1, а.с.56-57, 60-61, 64-65, 68-69, 72-73, 77-78, 82-83, 86-87, 94-95, 98-99, 102-103).

Зазначені облікові форми про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевих бюджетів, разом з рахунками позивач направляв відповідачу для оплати (т.1, а.с. 59, 63, 67, 71, 75-76, 80-81, 85, 89, 93, 97, 101, 105-106).

Внаслідок неналежного виконання відповідачем обов`язку щодо відшкодування витрат за перевезення пільгової категорії громадян залізничним транспортом за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 за останнім утворилась заборгованість у розмірі 2464,68грн.

Оскільки відповідач не оплатив виставлені рахунки, АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Українська залізниця" звернулось до суду з позовом до Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області про стягнення збитків за перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах, за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 у сумі 2464,68грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази та всі обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути безпосередньо акти цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 144 ГК України передбачено, що майнові права та майнові обов`язки суб`єкта господарювання можуть виникати з актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у випадках, передбачених законом.

За приписами частини 1 статті 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, в тому числі, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Соціальні пільги на пасажирські перевезення для пільгових категорій громадян встановлено, зокрема, Законами України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про охорону дитинства", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Норми вказаних законів, зокрема, закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовному обов`язку залізничного перевізника надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Зокрема, статтею ст.7 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що відносини підприємств залізничного транспорту з місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування базуються на податковій і договірній основах відповідно до чинного законодавства України.

Частинами 1, 2, 6 ст.9 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що встановлення тарифів на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу залізничним транспортом (за винятком приміських пасажирських перевезень) у межах України здійснюється на підставі бюджетної, цінової та тарифної політики у порядку, що визначає Кабінет Міністрів України.

Тарифи на перевезення пасажирів і багажу в приміському сполученні встановлюються АТ "Укрзалізниця" за погодженням з місцевими органами виконавчої влади.

При рівні тарифів, що не забезпечують рентабельності цих перевезень, збитки компенсуються з місцевих бюджетів. Для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи.

Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Таким чином, обслуговуючи категорію громадян України, які мають право на пільговий проїзд залізничним транспортом, залізниця не має права відмовити їм з підстав відсутності належного фінансування для подальшого відшкодування залізницям витрат на перевезення визначених категорій громадян.

Отже, забезпечуючи пільгове перевезення окремих категорій громадян, держава поклала на себе обов`язок відшкодовувати за рахунок державного або місцевого бюджетів збитки, понесені залізничним транспортом.

Механізм розрахунку обсягів компенсаційних виплат залізницям за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надано законом, що здійснюється за рахунок коштів державного або місцевого бюджетів, а також субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на зазначені цілі встановлено Постановою Кабінету Міністрів України №1359 від 16.12.2009.

Даною постановою затверджено Порядок розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян.

Відповідно до п.2 Порядку №1359 визначено, що до пільгових перевезень залізничним транспортом належать безоплатні перевезення або перевезення окремих категорій громадян зі знижкою встановленою законодавством.

У пунктах 3 - 5, 7 Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян встановлено, що облік пільгових перевезень та визначення суми недоотриманих коштів від таких перевезень проводиться залізницями на підставі інформації автоматизованої системи керування пасажирськими перевезеннями та реєстраторів розрахункових операцій про оформлені та видані пасажирам безоплатні або пільгові проїзні документи (квитки). Сума недоотриманих коштів обчислюється в автоматизованому режимі під час оформлення кожного безоплатного та пільгового проїзного документа (квитка) як різниця між повною вартістю проїзду, встановленою згідно з діючими тарифами для відповідного виду сполучення, маршруту прямування, категорії поїзда та вагона, і вартістю проїзду, що сплачує пасажир відповідно до наданих пільг. Інформація про оформлені та видані пасажирам безоплатні та пільгові проїзні документи (квитки) включається до місячної станційної звітності. Сума недоотриманих коштів включається до місячної станційної звітності області, на території якої був придбаний пільговий проїзний документ (квиток), незалежно від місця проживання (навчання) пасажира.

Згідно з пунктами 9 - 11 вказаного Порядку на підставі місячної станційної звітності залізниці складають облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного або місцевих бюджетів, згідно з додатком. Для компенсації недоотриманих коштів облікова форма складається окремо для органу виконавчої влади, який є головним розпорядником бюджетних коштів, передбачених на цю мету державним бюджетом, та органу виконавчої влади, який є головним розпорядником коштів, виділених місцевим бюджетом. Залізниці не пізніше ніж 15-го числа місяця наступного звітного періоду подають відповідним головним розпорядникам коштів рахунок на суму, яка підлягає компенсації, та облікові форми. Головні розпорядники коштів, передбачених на компенсаційні виплати, після надходження їх на власні рахунки у п`ятиденний строк перераховують зазначені кошти відповідній залізниці.

Даний Порядок покладає на розпорядника бюджетних коштів обов`язок компенсувати підтверджені обліковими формами недоотримані кошти залізницею за перевезення пільгової категорії населення в повному обсязі.

Облікові форми, складені позивачем за спірний період та надані в справу - повністю відповідають положенням п.п. 9, 10 та Додатку до Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян №1359, а тому такі облікові форми повинні бути оплачені розпорядником бюджетних коштів.

Системний аналіз наведених правових положень свідчить про те, що із виконанням позивачем обов`язку перевезення усіх пільгових категорій громадян кореспондується обов`язок відповідача компенсувати всі витрати, понесені позивачем у зв`язку з таким перевезенням.

Згідно розпорядження голови Олевської районної державної адміністрації Житомирської областi від 30.12.2020 №198 "Про реорганізацію структурних підрозділів районної державної адміністрації, якi мають статус юридичної особи публічного права", Управлiння праці та соцiального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської областi реорганізовано шляхом приєднання до Коростенської РДА. (т.1, а.с.150)

Відповідно до Положення про Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, затвердженого розпорядженням голови Коростенської РДА 02.06.2020 №104, Управління соціальної політики Коростенської РДА є структурним підрозділом Коростенської РДА Житомирської області на території району забезпечує виконання покладених на управління завдань.

З огляду на те, що функції із виконання державних програм соціального захисту населення покладено на Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, останнє зобов`язане проводити розрахунки з організаціями надавачами послуг за надані пільги окремим категоріям громадян, до яких також відноситься АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Українська залізниця", як надавач послуг з пільгового перевезення окремих категорій громадян.

На думку відповідача, у зв`язку з тим, що з 01.01.2019 по 31.12.2019 позивачем здійснювалось перевезення пасажирів по зупиночних пунктах, що розташовані в межах с.Рудня-Радовельська та с.Пояски, які увійшли до Олевської міської ради Житомирської області, з якою у 2020 році укладено відповідний договір про відшкодування витрат за перевезення пільгової категорії громадян залізничним транспортом, остання і повинна вчинити дії по виконанню договірних зобов`язань.

Однак суд не погоджується з даним твердженням відповідача, оскільки с.Рудня-Радовельська та с.Пояски у зв`язку із зміною територіального устрою України увійшли до Олевської міської ради Житомирської області у 2020 році, заявлено вимогу про відшкодування збитків, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.01.2019 по 31.12.2019.

З підстав вищевикладеного, саме Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області має відшкодувати позивачу, як перевізнику, витрати, понесені внаслідок перевезення пільгових категорій громадян за вищевказаний період.

При цьому суд звертає увагу на висновок постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.03.2020 у справі №904/94/19 за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Управління соціальної політики Нікопольської міської ради про стягнення збитків за пільгове перевезення пасажирів, де роз`яснюється що залізниця здійснює перевезення окремих категорій громадян за пільговими тарифами відповідно до чинних законів України, які передбачають такі пільги для конкретних категорій громадян, а не за окремими угодами, а збитки залізничного транспорту від використання пільгових тарифів відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів. Відсутність договору не звільняє сторін від виконання господарського зобов`язання, яке передбачене нормами чинного законодавства.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Статтею 19 вказаного Закону передбачено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Пільгове перевезення пасажирів залізничним транспортом передбачено низкою законодавчих актів України, зокрема, частиною 6 статті 9 Закону України "Про залізничний транспорт".

Норми вказаних законів, зокрема, закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовному обов`язку залізничного перевізника надавати пільги визначеним категоріям громадян та кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Отже, забезпечуючи пільгове перевезення окремих категорій громадян, держава поклала на себе обов`язок відшкодовувати за рахунок державного або місцевого бюджетів збитки, понесені залізничним транспортом, а відсутність укладеного між позивачем та відповідачем у 2019 році договору про відшкодування компенсаційних виплат за наданий пільговий проїзд у приміському сполученні не звільняє сторони від виконання господарського зобов`язання, оскільки зобов`язання сторін у цій справі виникає безпосередньо із законів України і не залежать від волевиявлення сторін.

За наведених вище обставин, відповідач відповідає за своїми зобов`язаннями, що виникли безпосередньо із закону, і така відповідальність не може ставитись в залежність від наявності чи відсутності бюджетних асигнувань.

Перевезення пасажирів на пільгових умовах виконано позивачем не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього. Як наслідок, уповноважений на те державою орган - відповідач, у силу закону має відшкодувати за рахунок бюджетних коштів понесені позивачем витрати.

Щодо доводів відповідача про те, що на рахунок управління протягом спірного періоду не надходили кошти з Державного бюджету місцевим бюджетам на зазначені цілі, а в органах державного казначейства бюджетні зобов`язання на відшкодування АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-західна залізниця" за послуги перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміському транспорті, за спірний період не реєструвались, суд зазначає, що частина 2 статті 218 ГК України та стаття 617 ЦК України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Крім того, законодавством не передбачена залежність відшкодування вартості послуг перевезення, наданих пільговим категоріям громадян, від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач доказів сплати компенсації позивачу вартості наданих послуг з перевезення пільговий категорій громадян, наданих ним в період з 01.01.2019 по 31.12.2019 в сумі 2464,68грн суду не надав.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до приписів статей 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Предмет доказування - коло фактів матеріально-правового значення, необхідних для вирішення справи по суті. Факти, які належать до предмета доказування, необхідно відрізняти від інших фактів, які встановлюються при розгляді справи, однак не пов`язані з правильним вирішенням питання про права і обов`язки сторін.

Згідно з частиною другою статті 79 Господарського процесуального кодексу України питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частин першої, другої статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 2464,68грн.

За правилами п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір в сумі 2270,00грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області вул.Івана Франка, будинок 5, Житомирська область, м.Коростень, 11500, )

на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул.Єжи Гедройця, 5, м.Київ, 03150, ) в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Українська залізниця" (вул.Лисенка, 6, м.Київ, 01601, ):

- 2464,68грн витрат, які понесла залізниця на перевезення пільгових категорій пасажирів за період з 01.01.2019 по 31.12.2019;

- 2270,00грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 29.12.21

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2 - позивачу (рек), представнику позивача - Драгіциній Т.М ();

3 - відповідачу Управлінню соціальної політики Коростенської РДА Житомирської області (11500, Житомирська область, м.Коростень, вул. Івана Франка, 5) (рек.);

4 - третій особі Олевській РДА Житомирської області (рек..);

5- третій особі Коростенській РДА Житомирської областi (11500, Житомирська область, м.Коростень, вул. Грушевського, 60/2 (рек.)