ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2021 року м.Дніпро Справа № 904/6064/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Антоніка С.Г.

Розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімерхімгруп" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2021 (повний текст складено та підписано 01.09.2021 суддя Назаренко Н.Г.) у справі №904/6064/21

за позовом Приватного підприємства "КРІТ-РЕГІОН", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімерхімгруп", м Дніпро

про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 75 948,27 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Приватне підприємство "Кріт-Регіон" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімерхімгруп" про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 75 948,27 грн., яка складається із заборгованості з орендної плати за грудень 2020 року в розмірі 19 380,00грн «+» компенсації вартості спожитої електроенергії за жовтень-листопад 2019року у розмірі 47 079,00грн, нарахованих на суму основного боргу 66 459,00 грн інфляційних збитків у розмірі 4 082,17 грн та 3% річних у розмірі 994.15 грн, відповідно та пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 16.12.2020р. по 16.06.2021р.. Позовні вимоги ґрунтуються на твердженнях позивача про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Полімерхімгруп" п.п.3.1-3.5, 5.1.5 умов договору оренди нежитлового приміщення № 5 від 01.01.2020р. в частині оплати оренди за грудень 2020року і спожитої електроенергії за жовтень-листопад 2020року.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2021 у справі №904/6064/21 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімерхімгруп" на користь Приватного підприємства "Кріт-Регіон" 19 380,00 грн. - заборгованості зі сплати орендної плати за листопад 2020 р., компенсації за спожиту електроенергію у розмірі 47 079,00 грн., пені у розмірі 1 402,85 грн., 3% річних - 314,65 грн., інфляційних втрат - 350,53 грн. та 1 027,91 грн. - витрат по сплаті судового збору. В частині стягнення пені у розмірі 3 009,80 грн., 3% річних у розмірі 679,50 грн. та інфляційних у розмірі 3 731,94 грн. - відмовлено.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Полімерхімгруп" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційну скаргу обґрунтовано настуним:

- ухвалою суду від 30.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 13.07.2021. Вказану ухвалу відповідач не отримував, і в судове засідання не з`явився. Про призначене на 30.08.2021 року судове засідання Відповідач довідався випадково, з інформації, наявної у реєстрі судових рішень. Відповідно, Відповідач не мав достатньо часу для підготовки заперечень на позовні вимоги та зібрання доказів для обґрунтовування цих заперечень.

Про цю обставину у суді представником Відповідача було заявлено одночасно з клопотанням про відкладення судового засідання. Проте, у клопотанні було відмовлено у звязку з перебігом строку на розгляд справи.

Відповідач був позбавлений можливості своєчасно додати до матеріалів справи докази необґрунтованості позовних вимог.

- Відповідач звільнив орендовані приміщення у листопаді, попередньо повідомивши Позивача, у звязку з укладанням іншого Договору оренди. Ця обставина доводиться як копією укладеного Договору оренди від 01 грудня 2020 року додається, так і тією обставиною, що компенсація за спожиту у грудні електроенергію Позивачем Відповідачу не нараховувалась.

- нарахування та в подальшому, стягнення заборгованості з орендної плати за грудень 2020 року є безпідставним.

- належними та допустимими доказами того, на підставі чого нарахована заборгованість Відповідача за спожиту ним електроенергію, та в якій кількості вона спожита - не доведено та не встановлено.

- на думку Відповідача, Позивач свідомо ухилився від складання та направлення рахунку-фактури, оскільки у листопаді 2020 року Відповідач вже повністю припинив виробничі процеси у зв`язку з орендою іншого приміщення, і тому електроенергія ним майже не споживалася.

В разі отримання рахунку у грудні 2020 року між сторонами неодмінно виник би спір, і Відповідач довів би надмірні нарахувкння. Проте Позивач з невідомих причин очікував до серпня 2021 року.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Приватне підприємство "КРІТ-РЕГІОН" у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що:

- доданий Апелянтом до апеляційної скарги Договір оренди нежитлового приміщення №109/2020 від 01.12.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «Полімерхімгруп» та акціонерним товариством «Видавництво «ЗОРЯ» корпоративне підприємство AT «ДАК «Укрвидавполіграфія» не спростовує наявність заборгованості зі сплати орендної плати перед Позивачем.

- факт наявності приладів обліку спожитої електроенергії у орендованому Відповідачем приміщенні підтверджується тим, що представник Відповідача (споживача) починаючи з січня 2020 року щомісяця підписував Акти про фіксацію показів приладів обліку, а Відповідач з січня 2020 року і по вересень 2020 року сплачував кошти за спожиту електроенергію згідно наданих йому розрахунків.

Розмір компенсації за спожиту електроенергію визначено відповідно до Актів про фіксацію показів приладів обліку електроенергії за жовтень і листопад 2020 року, та довідки про балансування послуг з розподілу і передачі активної електричної енергії споживачу.

Позивачем надано докази споживання відповідачем електричної енергії у кількості 15 693 кВт*год на суму 47 079,00 грн. (а.с. 16-19). Відповідачем доказів сплати за комунальні послуги не надано.

- 09 червня 2021 року позивачем було спрямовано на адресу Відповідача рекомендоване поштове відправлення з Актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.12.2020 по 27.05.2021, та додатками, які 10.06.2021 були отримані Відповідачем, проте залишені ним без відповіді.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою суду від 04.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімерхімгруп" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2021 у справі №904/6064/21. Розгляд апеляційної скарги ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження. Зупинено дію оскаржуваного рішення.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

01.01.2020 між Приватним підприємством "Кріт-Регіон" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Полімерхімгруп" (орендар) укладено договір оренди нежитлових приміщень №5.

01.05.2020 сторони уклали додаткову угоду №1 до договору, 01.10.2020 додаткову угоду № 2.

Строк дії договору сплив 31.12.2020 та відповідач звільнив орендовані приміщення, однак, всупереч п. 2.4. та п. 5.1.7 договору, не передав їх позивачу за актом приймання-передачі.

Відповідачем не сплачено орендну плату за оренду нежитлових приміщень у грудні 2020 в розмірі 19 380,00 грн., а також не сплачено компенсацію вартості спожитої електроенергії за листопад 2020 в розмірі 47 079,00 грн.

09.06.2021 позивач направив відповідачу акт звірки взаємних розрахунків від 27.05.2021 (а.с. 19-20).

Відповідач акт звірки не підписав, борг не сплатив.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Відповідно до абзацу 4 пункту 3.12. Постанови № 18 від 26.12.2011р. Пленуму ВГСУ " Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача 66 459,00 грн ( заборгованості з оренди за грудень 2020 року в розмірі 19 380,00грн «+» компенсації вартості спожитої електроенергії за жовтень- листопад 2019 року у розмірі 47 079,00грн), нарахованих на суму основного боргу 66 459,00 грн інфляційних збитків у розмірі 4 082,17 грн., 3% річних у розмірі 994,15 грн, та пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 16.12.2020р. по 16.06.2021р.

Позовні вимоги ґрунтуються на твердженнях позивача про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Полімерхімгруп" п.п.3.1-3.5, 5.1.5 умов договору оренди нежитлового приміщення № 5 від 01.01.2020р. в частині оплати оренди за грудень 2020року і спожитої електроенергії за жовтень-листопад 2020року.

Відповідно до частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заявами по суті справи, відповідно до частини 2 статті 161 Господарського процесуального кодексу України, є : позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до відзиву на позовну заяву : «Строк дії вказаного договору сплив 31 грудня 2020 року. ТОВ ПОЛІМЕРХІМГРУП(надалі - відповідач) заздалегідь повідомив ПП «КРІТ-РЕПОН» (надалі - позивач) про намір звільнити приміщення, та запросив представника Позивача для підписання акту прийому-передачі приміщень, та зняття показань приладів обліку електричної енергії. Проте, Позивач представника не надав посилаючись спочатку на святкові дні, а в подальшому - на карантинні обмеження. Разом з тим, Позивач не заперечує факт, що орендоване приміщення Відповідачем було звільнено негайно після спливу строку дії Договору.

Відповідач самостійно зафіксував показання приладів обліку шляхом їх фотографування…

Зазначених у п.3.5 Договору рахунків-фактур Відповідач від Позивача не отримував, і відповідно, навіть в разі наявності заборгованості за спожиту електроенергії не можна вважати, що строк її сплати настав.

Варто також зазначити, що споживання електроенергії Відповідачем, відбувалася тільки за умови відсутності заборгованості. Таким чином, в супереч твердженням Позивача оплата спожитої електроенергії за жовтень-листопад 2020 року була проведена, і належні докази Відповідачем будуть надані…» (а.с. 39-40).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає встановленим, що відповідачем під час розгляду справи у суді першої інстанції визнавалася обставина звільнення орендованого приміщення «негайно після спливу строку дії Договору» , тобто після 31.12.2020р..

Відповідно до частини 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги в частині того, що : « … Відповідач звільнив орендовані приміщення у листопаді, попередньо повідомивши Позивача, у звязку з укладанням іншого Договору оренди. Ця обставина доводиться як копією укладеного Договору оренди від 01 грудня 2020 року додається), і так і тією обставиною, що компенсація за спожиту у грудні електроенергію Позивачем Відповідачу не нараховувалась» відхиляються як такі, що не були предметом дослідження судом першої інстанції з вини Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімерхімгруп", яке має нести відповідні негативні наслідки від не вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до частни 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Оскільки апеляційна скарга не містить посилань на докази неможливості подання до суду першої інстанції Договору оренди нежитлових приміщь загальною площею № 1273,5 кв.м, розташованих за адресою м.Дніпро вул..Журналістів буд.7 (а.с. 80-86) з причин, які об`єктивно не залежали від апелянта, відповідний доказ не приймається до уваги колегією суддів.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що « … відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами наявність заборгованості зі сплати орендної плати за грудень 2020 за договором оренди №5 від 01.01.2020, з урахуванням додаткових угод № 1 від 01.05.2020 та №2 від 01.10.2020…». Відповідно, висновок суду першої інстанції в частині наявності підстав для стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 19 380,00 грн. є обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до умов п.п. 3.4, 3.5 договору, в період опалювального сезону орендар щомісяця компенсує орендодавцю вартість послуг опалювання орендованого приміщення за тарифами постачальника послуг пропорційно займаній площі. Відшкодування вартості послуг опалення сплачується орендарем щомісяця не пізніше 15 числа поточного місяця згідно рахунків, виставлених орендодавцем. Орендар компенсує орендодавцю вартість спожитої електроенергії за тарифами постачальника згідно виставленого рахунку-фактури;

-при наявності приборів обліку електроенергії, по їх показникам лічильника,

-при відсутності приборів обліку у орендаря, згідно рахунку постачальника послуг пропорційно займаній площі. Розрахунок до оплати виконується орендодавцем щомісячно.

На підтвердження своєї правової позиції в частині споживання Відповідачем електричної енергії, Позивачем надано «Акти про фіксацію показів приладів обілку е/е за жовтень, листопад 2020року» у кількості 15 693 кВт*год на суму 47 079,00 грн. (а.с.16-19).

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.09.2020 у справі № 910/16505/19, згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша статті 77 ГПК України).

Верховний Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

З урахуванням ненадання відповідачем доказів фото фіксації показів приладів обліку електричної енергії на час звільнення орендованого приміщення, на які він посилався у відзиві на позовну заяву, колегія суддів доходить висновку, що надані позивачем докази на підтвердження заявлених позовних вимог в частині нарахування вартості спожитої електрично енергії за жовтень, листопад 2020року у кількості 15 693 кВт*год на суму 47 079,00 грн є більш вірогідними ніж відсутність будь яких доказів на спростування відповідних обставин з боку відповідача, в зв`язку із чим, висновок суду першої інстанції в частині правомірністі та обґрунтованісті заявлених вимог по стягненню заборгованості у розмірі 47 079,00 грн визнається колегією суддів таким, що прийнято з урахуванням фактичних обставин справи.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що :

« … так звані Акти про фіксацію показів приладів обліку е/е. Проте, цей документ вважатися належним доказом не може. Так, з форми "вказаного акту не вбачається за можливе встановити, хто саме його склав, відносно кого, коли, хто виконав підпис за споживача, тощо. Відповідач вказаних актів не підписував та не підтверджував, їх примірників йому не надавалося…

…належними та допустимими доказами того, на підставі чого нарахована заборгованість Відповідача за спожиту ним електроенергію, та в якій кількості вона спожита - не доведено та не встановлено…» визнаються колегією суддів такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і відхиляються як необґрунтовані.

Доводи апеляційної скарги про те, що "Про призначене на 30.08.2021 року судове засідання Відповідач довідався випадково, з інформації, наявної у реєстрі судових рішень. Відповідно, Відповідач не мав достатньо часу для підготовки заперечень на позовні вимоги та зібрання доказів для обґрунтовування цих заперечень." відхиляються колегією суддів з огляду на наявний в матеріалах справи відзив на позовну заяву (а.с. 39а-40). Відповідні негативні наслідки невчинення дій для реалізації своїх процесуальних прав мають нестися відповідачем.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2021 у справі №904/6064/21 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімерхімгруп" на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 3 405,00 грн. (а.с. 79) покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімерхімгруп" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2021 у справі №904/6064/21 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2021 у справі №904/6064/21 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору у сумі 3 405,00 грн. покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Полімерхімгруп" (49051, м. Дніпро, вул. Журналістів, буд. 7, офіс 507, )

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г. Іванов

Суддя С.Г. Антонік