ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.12.2021 Справа№914/3967/21

м.Львів

За заявою: Приватного підприємства «Компанія Фарт» від 18.12.2021 (вх.№5285/21 від 22.12.2021)

про забезпечення позову

у справі за позовом: Приватного підприємства «Компанія Фарт», м.Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вояж-Львів», м.Миколаїв Львівської області

про стягнення 700172,43 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Компанія Фарт» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Вояж-Львів» про стягнення заборгованості у розмірі 700172,43 грн.

Разом з позовом заявою 22.12.2021, за вх.№5285/21, від Приватного підприємства «Компанія Фарт» надійшла заява про забезпечення позову, у якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах заявлених позовних вимог у розмірі 700172,43 грн, що належать товариству з обмеженою відповідальністю Вояж-Львів (81600, Львівської області, Миколаївського району м.Миколаїв, вул.Лисенка, буд.45, ) та знаходяться на банківському рахунку НОМЕР_1 в ПАТ АКБ «Львів (МФО 325268) та на будь-яких інших рахунках товариства з обмеженою відповідальністю Вояж-Львів, виявлених під час виконання ухвали суду, до набрання рішенням у цій справі законної сили.

В обгрунтування заяви, Приватне підприємство «Компанія Фарт» зазначає, що звернення Позивача до суду обумовлено наявністю у Відповідача перед ним значної заборгованості, сума якої включає заборгованість за поставки партій товару, відповідно до розрахунку заборгованості, на умовах Договору поставки товарів з використанням пластикових електронних паливних карт № ЕПК/РО1/32/06/20 від 01 червня 2020 р.

Борг Покупця перед Продавцем почав формуватися з поставки від 31.07.2020 р. При кожній наступній поставці (реалізації нафтопродуктів) Продавцем згідно умов договору, Покупцем було порушено строки оплати, що пропорційно збільшувало борг Покупця на користь Продавця. Детальний розрахунок боргу Покупця (станом на 18.12.2021 р.) на користь Продавця міститься у «Розрахунку заборгованості», що додається. Прийняття Покупцем товару підтверджується видатковими накладними, що підписані уповноваженими представниками Сторін. Визнання боргу Відповідачем підтверджується підписаними актами звірки взаєморозрахунків.

На думку заявника, ТзОВ «Вояж-Львів» в порушення умов Договору та чинного законодавства України не виконує своїх грошових зобов`язань, на претензію ПП «Компанія Фарт» не відреагувало, від усних переговорів та зустрічей ухиляється.

Крім того, аналіз Реєстру судових рішень свідчить про недобросовісність ТОВ «Вояж-Львів» як контрагента, оскільки борги за грошовими зобов`язаннями у господарських відносинах стягуються у судовому порядку, вимоги позивачів до ТОВ «Вояж-Львів» судом задовольнялися (справи № 914/89/21, № 914/3480/21, № 914/77/21). Попри рішення судів Т`ОВ «Вояж-Львів» не виконує свої зобов`язання зі сплати боргу, тому контрагенти змушені вдаватися до примусового виконання рішення суду, зокрема 16.11.2021 р. відкрито виконавче провадження № 67530561 щодо боржника ТзОВ «Вояж-Львів».

Оскільки грошові кошти, які належать ТОВ «ВОЯЖ-ЛЬВІВ», знаходяться у його повному та безперешкодному володінні на розрахунковому рахунку, Відповідач може витратити вказані грошові кошти не на погашення заборгованості перед Позивачем, що в свою чергу зробить неможливим виконання ймовірного рішення суду у цій справі.

Заявник вважає, що такий захід забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти в межах заявлених позовних вимог, що належать Відповідачу, буде правомірним.

У відповідності до вимог ст. 139 ГПК України, ПП «Компанія Фарт» пропонує не застосовувати зустрічне забезпечення, оскільки вважає, що підстави для його застосування відсутні.

Розглянувши заяву суд зазначає наступне.

Стаття 136 ГПК України визначає підстави для забезпечення позову. Так зокрема, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 2, 10 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії та іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З огляду на положення ст.ст.13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Підставами забезпечення позову є: 1) наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі; 2) наявність неможливості захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав, свобод та інтересів позивача в разі невжиття цих заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на можливість в майбутньому чи припущення щодо можливості вчинення відповідачем дій, спрямованих на утруднення виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином, аналіз приписів норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову, свідчить, що забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпеченню позову застосовується судом, виходячи з обставин справи та змісту заявлених позовних вимог. Вибір способу захисту забезпечення залежить від суті позовних вимог.

В свою чергу слід відзначити, що вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи. Тобто, це заходи з припинення дій, які можуть утруднити виконання у майбутньому рішення суду чи зробити його виконання неможливим, а тому заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання судового рішення.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

З огляду на предмет спору у даній справі та заходи забезпечення позову, які позивач просить вжити, звертаючись із даною заявою про забезпечення позову, позивач повинен довести, що наявні у відповідача грошові кошти можуть зникнути або зменшитись в результаті об`єктивних (незадовільний фінансовий стан, наявність невиконаних безспірних зобов`язань, відкритих виконавчих проваджень щодо відповідача тощо) або суб`єктивних (вчинення відповідачем умисних дій, направлених на приховування або відчуження майна або вчинення інших дій з метою уникнення виконання зобов`язань за спірним договором) причин.

Посилання на невиконання відповідачем зобов`язань за договором поставки товарів з використанням пластикових електронних паливних карт № ЕПК/РО1/32/06/20 від 01 червня 2020 р як на підставу для забезпечення позову у даній справі господарським судом не приймаються до уваги, оскільки такі обставини є безпосередньо предметом позову у даній справі, а факт ухилення відповідача від виконання зобов`язань не є встановленим та підлягає доведенню під час вирішення справи по суті і сам по собі не може свідчити про майбутнє ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

При цьому, господарським судом враховується висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 13.04.2018р. у справі №916/2828/17 та від 14.06.2018р. у справі №910/361/18.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в п.17 постанови від 26.02.2019р. у справі №914/1353/16, в п.6.3. постанови від 25.02.2019р. у справі №924/789/18, в п.14 постанови від 25.02.2019р. у справі №922/2673/18).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в п.6.4 постанови від 25.02.2019р. у справі №908/658/18, п.14 постанови від 15.01.2019р. у справі №915/870/18).

В матеріалах справи відсутні докази вчинення відповідачем умисних дій, направлених на приховування або відчуження майна або вчинення інших дій з метою уникнення виконання грошових зобов`язань перед позивачем. Можливе порушення відповідачем умов договору (рішення у цій справі ще не ухвалено, а фактичні обставини у повному обсязі не встановлено) не може бути самостійною підставою для висновку, що відповідач навмисне ухиляється від виконання договору та що наявні підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти наявні на рахунках відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом із тим, заява позивача про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях щодо можливого ухилення відповідача від виконання рішення суду в даній справі в разі задоволення позову. Доказів того, що відповідач здійснює дії спрямовані на зняття або витрачання коштів позивачем суду не надано.

З огляду на наведене вище, підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках відповідача в межах ціни позову та судового збору, суд на даний час не вбачає, тому в задоволенні заяви відмовляє.

У випадку надання позивачем належних, допустимих, достовірних або вірогідних у сукупності доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду - позивач не позбавлений права на повторне звернення до суду з заявою про забезпечення позову у загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Львівської області, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Приватного підприємства «Компанія Фарт» від 18.12.2021 (вх.№5285/21 від 22.12.2021) про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

3. Ухвала може бути оскаржена у порядку ст.256,257 ГПК України.

Суддя Кітаєва С.Б.