ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.08.2021р. м.Харків Справа № 905/1080/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

розглянувши справу №905/1080/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКА ФУД»

до відповідача Фізичної особи-підприємця Балон Світлани Віталіївни

про стягнення 209 691,79 грн.,

без повідомлення (виклику) сторін,

Суть спору: ТОВ «ЕКА ФУД» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ФОП Балон С.В. 209 691,79 грн., з яких: 160 000 грн. основний борг, 1 691,79 грн. пеня, 48 000 грн. штраф.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ЕКА ФУД» посилається на порушення ФОП Балон С.В. грошових зобов`язань за договором оренди нежитлового приміщення №04/19-01 від 01.04.2019р.

15.06.2021р. господарським судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову з посиланням на те, що позивачем не здійснено ремонтні роботи у приміщенні, яке є об`єктом договору оренди №04/19-01 від 01.04.2019р., у встановлений строк, внаслідок чого відповідач позбавлений можливості використовувати об`єкт за його призначенням для розміщення бару та звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути ним використане з вини позивача. Крім того, 06.08.2020р. відповідач направив на адресу позивача пропозицію щодо розірвання договору оренди нежитлового приміщення №04/19-1 від 01.04.2019р. у зв`язку з невиконанням позивачем зобов`язань щодо реконструкції об`єкту, відповідь на вказану пропозицію позивачем не надано та відповідне поштове відправлення повернуто поштою за закінченням терміну зберігання.

Також відповідач повідомляє, що питання щодо розірвання договору оренди є предметом розгляду у справі № 905/393/21 та разом з відзивом відповідач надав до суду клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №905/393/21 з посиланням на те, що вказана справа є пов`язаною зі справою №905/1080/21, а також на те, що обставини, встановлені у справі №905/393/21, можуть мати суттєве значення для встановлення об`єктивної істини у справі №905/1080/21.

У відповіді на відзив позивач не погоджується з викладеними у відзиві запереченнями відповідача та посилається на те, що акт приймання-передачі майна від 01.04.2019р., який підписаний між сторонами, є належним доказом, що підтверджує передання відповідачу приміщення у придатному для використання стані відповідно до цільового призначення - під розміщення кафе. При цьому, згідно умов додаткової угоди №1 від 02.04.2019р. обов`язок відповідача щодо внесення орендної плати не ставиться в залежність від проведення ремонтних робіт, тобто вона мала сплачуватися у встановленому порядку у т.ч. і протягом всього строку проведення таких робіт, а дата закінчення ремонтних робіт впливає лише на розмір орендної плати, яка підлягає внесенню відповідачем (до та протягом строку проведення ремонтних робіт орендна плата становить 20 000 грн., після їх закінчення 30 000 грн.). Акти щодо неможливості використання приміщення від 25.09.2019р., 10.10.2019р, 23.01.2020р., на які посилається відповідач, складені відповідачем в односторонньому порядку без участі позивача, а інші особи, які підписали ці акти, є невідомими та їх повноваження не підтверджені, у зв`язку з чим не можуть вважатись належними доказами на підтвердження відсутності доступу відповідача до приміщення та неможливості його використання. Крім того, позивач зазначає, що він не одержував пропозицію відповідача про розірвання договору, а тому позивач не надав на неї відповідь, зміст цієї пропозиції став відомий йому лише під час розгляду справи в суді.

Разом з відповіддю на відзив позивач надав заперечення проти клопотання про зупинення провадження у справі, в якому останній посилається на висновки, викладені у постановах Верховного суду від 23.01.2020р. у справі №917/130/19 та від 02.06.2021р. у справі №910/6674/19 та зазначає, що сама лише взаємопов`язаність двох справ (у тому числі й тих, у яких місцевий господарський суд дійшов протилежних висновків) не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у справі. При цьому ст. 227 ГПК України прямо передбачено, що суд не може посилатись на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду.

Клопотання відповідача про зупинення провадження у справі №905/1080/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №905/393/21 відхилено судом, з огляду на те, що відповідно п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України підставою для зупинення провадження у справі є саме неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи. Посилання відповідача лише на взаємопов`язаність двох справ та можливість встановлення судом у справі №905/393/21 обставин, які мають суттєве значення для справи №905/1080/21 жодним чином перерешкоджає розгляду справи №905/1080/21 та не впливає на встановлення обставин у даній справі. Водночас, у разі встановлення у рішенні суду у справі №905/393/21 про розірвання договору оренди нежитлового приміщення №04/19-01 від 01.04.2019р. обставин, які можуть мати суттєве значення для вирішення даного спору, відповідач відповідно до приписів ГПК України не позбавлений права звернутись до господарського суду із заявою про перегляд рішення суду у даній справі № 905/1080/21.

17.08.2020р. (з урахуванням перебування судді Ніколаєвої Л.В. у відпустці з 03.08.2021р. по 16.08.2021р.) судом складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

01.04.2019р. між ТОВ «ЕКА ФУД» (орендодавець, позивач) та ФОП Балон С.В. (орендар, відповідач) укладено договір оренди нежитлового приміщення №04/19-01, за умовами п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в термінове платне користування частину нежитлового приміщення загальною площею 104 кв.м., розташоване за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників, 72а (далі майно або об`єкт оренди). Строк оренди встановлюється: з моменту приймання приміщення за актом приймання передачі об`єкта оренди (додаток №1) по 31.05.2021р. (включно).

Майно передається в оренду з метою розміщення бару (п. 1.3. договору).

Майно орендодавець передає орендарю на підставі акту приймання передачі майна, який є невід`ємною частиною даного договору протягом одного дня з дати підписання даного договору. До акту приймання передачі додається схема розташування орендованого майна (п.2.1. договору).

Право користування майном і зобов`язання з оплати орендної плати за цим договором виникають в орендаря з дати підписання сторонами акту приймання-передачі майна (п. 2.2. договору).

За користування об`єктом оренди орендар сплачує орендодавцеві орендну плату у розмірі 20 000 грн. без ПДВ щомісяця (п. 3.1. договору).

Протягом 3 календарних днів з моменту укладання цього договору орендар здійснює передплату у вигляді гарантійного платежу у розмірі місячної орендної плати, встановленої п. 3.1. цього договору. Зазначений гарантійний платіж, за умови належного виконання орендарем передбачених договором орендних платежів, в майбутньому буде зарахований орендодавцем як орендна плата за останній фактичний місяць оренди. Внесений гарантійний платіж не зараховується як оплата за останній місяць оренди, а утримується орендарем самостійно як штрафна санкція у випадках порушення орендарем строків сплати орендної плати та інших, передбачених цим договором витрат орендодавця. У разі утримання орендодавцем сум гарантійного платежу орендар повинен компенсувати його у повному обсязі протягом 5-ти календарних днів з моменту направлення орендодавцем відповідного повідомлення (п. 3.2. договору).

Орендна плата сплачується орендарем незалежно від результатів господарської діяльності, щомісяця до 10-го числа кожного поточного місяця на підставі виставлених орендодавцем рахунків, які повинні надаватися орендарю до 5-го числа поточного місяця. Орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату, не пізніше строку, вказаного в даному договорі, незалежно від факту одержання ним рахунків. При неотриманні орендарем рахунків, орендна плата сплачується орендарем на підставі даного договору або відповідної додатковї угоди до нього (п. 3.5. договору).

Орендар зобов`язаний: сплачувати орендну плату згідно зі встановленими договором строками (п. 4.3 договору).

За порушення строків сплати орендної плати орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період невиконання, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 5.4. договору).

Крім зазначеного вище в п. 5.4. даного договору, до орендаря застосовується додаткова відповідальність за прострочення виконання грошових зобов`язань: при порушенні строку сплати понад 10 днів орендар сплачує штраф у розмір 10% від суми заборгованості; при порушені строку сплати понад 30 днів орендар крім штрафу, передбачено п.5.5.1, додатково сплачує штраф у розмір 20% від суми заборгованості (пп. 5.5.1, 5.5.2 п. 5.5. договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.05.2021р. (включно) (п. 9.2. договору).

01.04.2019р. ТОВ «ЕКА ФУД» (орендодавець, позивач) передано, а ФОП Балон С.В. (орендар, відповідач) прийнято в оренду частину нежитлового приміщення, загальною площею 104 кв.м., яке розташоване за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників, 72а, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі. Згідно з цим актом об`єкти оренди знаходяться в гарному санітарному стані, придатне для використання його під розміщення кафе, і у орендаря не має претензій до технічного та санітарного стану приміщення на час його передачі.

02.04.2019р. між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №1 до договору оренди нежитлового приміщення №04/19-01 від 01.04.2019р., відповідно до п.1 якої з метою проведення реконструкції орендар надає орендодавцеві для узгодження проект реконструкції об`єкту оренди і відповідну кошторисну документацію в термін до 01.06.2019р.

З 01.06.2019р. по 31.06.2019р. (включно) орендодавець повинен узгодити і затвердити проект реконструкції об`єкта оренди і попередній кошторис (п. 2 додаткової угоди №1 від 02.04.2019р.).

З 01.07.2019р. орендодавець за свій рахунок розпочинає проведення ремонтних робіт згідно затвердженого проекту реконструкції об`єкту оренди і кошторису. Термін проведення будівельних робіт становить з 01.07.2019р. по 31.08.2019р. У разі збільшення терміну проведення ремонтних робіт сторони погоджують нову дату закінчення ремонтних робіт, про що укладають відповідну додаткову угоду до цього договору (п. 3 додаткової угоди №1 від 02.04.2019р.).

Розмір орендної плати з дати підписання сторонами акту приймання передачі майна до дати закінчення ремонтних робіт (включно) становить 20 000 грн. на місяць. З дня, наступного за датою закінчення ремонтних робіт розмір орендної плати за один місяць становить 30 000 грн. (п.п. 4,5 додаткової угоди №1 від 02.04.2019р.).

У листах від 05.08.2019р. та від 31.08.2019р. відповідач повідомив позивача про порушення ним умов договору в частині погодження проектно-кошторисної документації та проведення ремонтних робіт на об`єкті оренди, а також про заперечення проти збільшення позивачем в односторонньому порядку орендної плати до 30 000 грн. на місяць.

У листі від 27.09.2019р. відповідач повідомив позивача про те, що він не має можливості використовувати орендоване приміщення за його цільовим призначенням на період проведення позивачем капітального ремонту та призупиняє роботу кафе до закінчення проведення ремонтних робіт, а також про те, що протягом цього часу орендна плата сплачуватись не буде.

Листом №11/10-1 від 11.10.2019р. позивач звернувся до відповідача з вимогою здійснити оплату орендної плати за жовтень 2019р. у розмірі 20 000 грн.

25.09.2019р., 10.10.2019р., 23.01.2020р. відповідачем за участю Демішева В.І., ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складено акти про те, що з 01.07.2019р. господарська діяльність відповідача за адресою: АДРЕСА_1 не здійснюється та фактичний доступ ОСОБА_4 до орендованого приміщення відсутній через проведення в ньому капітального ремонту.

06.08.2020р. відповідач надіслав на адресу позивача пропозицію щодо розірвання договору №01-07/20 від 28.07.2020р., в якій пропонував розірвати договір оренди нежитлового приміщення №04/19-01 від 01.04.2019р. та узгодити укладення відповідної додаткової угоди до договору та акту приймання передачі (акту про повернення об`єкту оренди). Вказана пропозиція повернута АТ «Укрпошта» на адресу відповідача з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Рішенням господарського суду Донецької області від 19.02.2020р. у справі №905/2116/19, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 01.07.2020р., позов ТОВ «ЕКА ФУД» до ФОП Балон С.В. та ФОП Руднєвої В.О. задоволено частково. Стягнуто, зокрема, з ФОП Балон С.В. на користь ТОВ «ЕКА ФУД» заборгованість з орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення №04/19-01 від 01.04.2019р. за період жовтень грудень 2019 року у розмірі 60 000 грн., пеню у розмірі 1 807,11 грн., штраф у розмірі 12 000 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 660,77 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 14.08.2020р. у справі №905/610/20 позов ТОВ «ЕКА ФУД» до ФОП Балон С.В. задоволено частково. Стягнуто з ФОП Балон С.В. на користь ТОВ «ЕКА ФУД» заборгованість з орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення №04/19-01 від 01.04.2019р. за період січень березень 2020 року у розмірі 60 000 грн., пеню у розмірі 1 049,18 грн., штраф у розмірі 12 000 грн., судовий збір у розмірі 2 098,55 коп.

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.12.2020р. у справі №905/1804/20 позов ТОВ «ЕКА ФУД» до ФОП Балон С.В. задоволено. Стягнуто з ФОП Балон С.В. на користь ТОВ «ЕКА ФУД» заборгованість з орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення №04/19-01 від 01.04.2019р. за період квітень вересень 2020 року у розмірі 120 000 грн., пеню у розмірі 4 281,93 грн., штраф у розмірі 36 000 грн., судовий збір у розмірі 2 344,23 грн.

З огляду на невиконання відповідачем зобов`язань за договором оренди в частині внесення орендної плати за період жовтень 2020р. травень 2021р. позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 209 691,79 грн., з яких: 160 000 грн. орендна плата, 1 691,79 грн. - пеня, 48 000 грн. - штраф.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні за змістом приписи місить ч.1 ст.283 ГК України.

Згідно з ч.ч.1,5 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Як вище встановлено судом, на підставі договору оренди нежитлового приміщення №04/19-01 від 01.04.2019р. та акту прийому передачі від 01.04.2019р. позивач передав, а відповідач прийняв в оренду частину нежитлового приміщення, загальною площею 104 кв.м., яке розташоване за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників, 72а, та зобов`язався щомісяця до 10 ого числа кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання акту приймання-передачі майна до дати закінчення ремонтних робіт сплачувати орендну плату у розмірі 20 000 грн. на місяць, а з дня, наступного за датою закінчення ремонтних робіт 30 000 грн. на місяць (із врахуванням додаткової угоди №1 віл 02.04.2019р. до договору).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч. 1,7 ст.193 ГК України.

Верховний Суд у постановах від 25.04.2018р. у справі № 803/350/17 та у справі №815/4720/16, від 13.06.2018р. у справі №815/1298/17, від 14.08.2018р. у справі №803/1387/17, від 28.08.2018р. у справі №814/4170/15, від 08.10.2018р. у справі №927/490/18, від 10.10.2019р. у справі № 919/116/19 зазначив, що прийменник до з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь.

Враховуючи викладене, а також погоджений сторонами у п. 3.5 договору порядок розрахунків, строк внесення відповідачем орендної плати настав: за зобов`язаннями жовтня 2020р. 10.10.2020р., листопада 2020р. 10.11.2020р., грудня 2020р. 10.12.2020р., січня 2021р. 10.01.2021р., лютого 2021р. - 10.02.2021р., березня 2021р. 10.03.2021р., квітня 2021р. 10.04.2021р., травня 2021р. 10.05.2021р.

При цьому, умова договору про внесення орендних платежів на підставі виставлених рахунків, зазначена у п.3.5 договору, не впливає на строк сплати орендних платежів. Рахунки є комерційними документами, в яких зазначаються платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, та суму належного за товар (послуги, роботи) платежу. Отже, виставлення таких рахунків є обов`язковим, якщо невідомі ні платіжні реквізити, ні сума платежу. Лише в такому разі відповідно до ч. 2 ст. 613 ЦК України виконання зобов`язання може бути відстрочене.

Договір, укладений між сторонами, містить умови щодо розміру орендної плати, порядку розрахунків та платіжні реквізити позивача, а тому, в даному випадку, наявність або відсутність рахунків не має вирішального значення, оскільки відповідач мав всі необхідні відомості для належного виконання зобов`язання.

Більш того, у цьому ж пункті договору сторонами погоджено, що відповідач зобов`язаний вносити орендну плату у встановлений строк незалежно від факту отримання рахунків, та у випадку їх неотримання вносити таку орендну плату на підставі договору або додаткової угоди до нього.

Між тим, вищевстановлені обставини справи свідчать, що орендну плату за жовтень 2020р. травень 2021р. відповідачем внесено не було.

Щодо надіслання відповідачем листа №01-07/20 від 28.07.2020р. про дострокове розірвання договору.

Відповідно до ст. 291 ГК України одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 784 ЦК України наймач має право вимагати розірвання договору найму, якщо: 1) наймодавець передав у користування річ, якість якої не відповідає умовам договору та призначенню речі; 2) наймодавець не виконує свого обов`язку щодо проведення капітального ремонту речі.

Статтею 651 ЦК України внормовано, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Односторонню відмову від договору, як безпосередню підставу його розірвання та його зміни, слід відмежовувати від пред`явлення вимоги про розірвання договору на розсуд однієї із його сторін. Одностороння відмова від договору, відповідно до змісту ч. 3 ст. 651 ЦК України, безпосередньо тягне правові наслідки розірвання або зміни договору. Пред`явлення вимоги про розірвання безпосередньо таких наслідків не передбачає. В останньому випадку розірвання договору може відбутися або за домовленістю між сторонами або, у разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу про розірвання договору, за рішенням суду.

У п. 7.4 договору передбачено, що договір може бути розірваний або припинений у наступних випадках: - за згодою сторін; - при обставинах, передбачених законодавством України або умовами цього договору.

Приймаючи до уваги те, що договір не містить положень щодо права відповідача на односторонню відмову від нього, а також те, що у матеріалах справи відсутні докази дострокового розірвання договору за взаємною згодою сторін (зокрема, шляхом укладення відповідної додаткової угоди) або рішення суду про розірвання договору, яке набрало законної сили (рішення у справі №905/393/21 на даний час не ухвалено), за висновками суду, договір є таким, що діяв до 31.05.2021р.

Щодо посилань відповідача на неможливість використання орендованого майна з огляду на не проведення позивачем капітального ремонту майна у встановлений строк та відсутність підстав для внесення орендної плати.

Наявний у справі акт приймання-передачі майна від 01.04.2019р., який підписаний обома сторонами та згідно з яким позивач передав, а відповідач прийняв в оренду частину нежитлового приміщення загальною площею 104 кв.м. за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Будівельників, 72а, свідчить, що приміщення знаходиться в гарному санітарному стані, придатне для його використання під розміщення кафе, і у відповідача не має претензій до технічного та санітарного стану приміщення на час його передачі.

Вказаний акт у розумінні приписів ГПК України є належним доказом, який підтверджує передачу відповідачу в оренду майна, визначеного п. 1.1 договору, та придатний для використання стан такого майна відповідно до цільового призначення, визначеного п. 1.3 договору.

Згідно з положеннями п.п. 3.2, 3.7, 3.21 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», будівництво - це нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва. Капітальний ремонт - це сукупність робіт на об`єкті будівництва, введеному в експлуатацію в установленому порядку, без зміни його геометричних розмірів та функціонального призначення, що передбачають втручання у несучі та огороджувальні системи, при заміні або відновленні конструкцій чи інженерних систем та обладнання, у зв`язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення експлуатаційних показників, а також благоустрій території. Капітальний ремонт передбачає призупинення на час виконання робіт експлуатації будинку в цілому або його частини. Реконструкція - перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, в наслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкту в цілому або його частин (за умови їх автономності).

У Постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 914/1248/18 зазначено, що згідно ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Норма права, закріплена в ч. 6 ст. 762 ЦК України, визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. Обставини, зазначені у даній статті можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією як орендодавця, так і орендаря. Верховним Судом констатовано, що для застосування ч. 6 ст. 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном, визначальною умовою звільнення від сплати орендної плати є наявність обставин, за які орендар не відповідає.

Підписуючи додаткову угоду №1 від 02.04.2019р. до договору, відповідач погодив проведення позивачем реконструкції об`єкта оренди з 01.07.2019р. по 31.08.2019р., а отже усвідомлював повну або часткову неможливість використання об`єкту оренди протягом періоду виконання робіт.

Одночасно, відповідачем погоджено і внесення ним орендної плати протягом всього строку проведення відповідних ремонтних робіт, але у зменшеному розмірі 20 000 грн. (як і заявляється позивачем у даній справі).

Тобто, у даному випадку обставини проведення ремонтних робіт, через які приміщення не могло бути використано повністю або частково, не можуть вважатись обставинами, за які відповідач не відповідає.

При цьому, обставини не проведення позивачем ремонтних робіт чи проведення їх в іншій (пізніший) строк, про що посилається відповідач та зазначено у його листах від 05.08.2019р., 31.08.2019р., 27.09.2019р., не підтверджують неможливість використання ним приміщення, оскільки на момент передачі в оренду воно знаходилось у стані, який згідно акту приймання-передачі майна від 01.04.2019р. є придатним для використання за цільовим призначенням.

Акти щодо відсутності доступу до об`єкту від 25.09.2019р., 10.10.2019р., 23.01.2020р. не є належними доказами таких обставин та не прийняті судом до уваги, оскільки вони складені відповідачем в односторонньому порядку без участі позивача, а інші особи, якими також підписані ці акти, є невідомими та їх повноваження не підтверджені. Докази звернення відповідача до правоохоронних органів щодо перешкоджання позивачем у користуванні орендованим майном у справі відсутні.

З огляду на викладене, а також те, що договір діяв до 31.05.2021р. та в силу ст. 629 ЦК України був обов`язковим до виконання у т.ч. і щодо сплати відповідачем платежів за ним, приймаючи до уваги те, що приміщення не повернуто за актом приймання передачі та перебувало у користуванні відповідача протягом спірного періоду, суд вважає, що підстави для його звільнення від внесення орендної плати відсутні.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача орендної плати у розмірі 160 000 грн., а отже і про їх задоволення в цій частині.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У ч. 2 ст.551 ЦК України встановлено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу положень ст. ст. 1, 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Сплата пені за несвоєчасне перерахування орендної плати в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення передбачена п.5.4. договору.

Згідно розрахунку позивача розмір пені за зобов`язаннями жовтня 2020р. - травня 2021р. становить 1 691,79 грн., з яких:

- за зобов`язаннями жовтня 2020р., яка нарахована на суму 20 000 грн. за період з 01.10.2020р. по 31.10.2020р. 203,28 грн.;

-за зобов`язаннями листопада 2020р., яка нарахована на суму 20 000 грн. за період з 01.11.2020р. по 30.11.2020р. 196,72 грн.;

-за зобов`язаннями грудня 2020р., яка нарахована на суму 20 000 грн. за період з 01.12.2020р. по 31.12.2020р. 203,27 грн.;

-за зобов`язаннями січня 2021р., яка нарахована на суму 20 000 грн. за період з 01.01.2021р. по 31.01.2021р. 203,27 грн.;

- за зобов`язаннями лютого 2021р., яка нарахована на суму 20 000 грн. за період з 01.02.2010р. по 28.02.2021р. 183,61 грн.;

- за зобов`язаннями березня 2021р., яка нарахована на суму 20 000 грн. за період з 01.03.2021р. по 31.03.2021р. 218,03 грн.;

- за зобов`язаннями квітня 2021р., яка нарахована на суму 20 000 грн. за період з 01.04.2021р. по 30.04.2021р. 229,51 грн.;

- за зобов`язаннями травня 2021р., яка нарахована на суму 20 000 грн. за період з 01.05.2021р. по 31.05.2021р. 254,10 грн.

Розрахунок пені перевірений господарським судом та встановлено, що позивачем не враховано умови п.3.5. договору та невірно визначено дати, з яких почалось прострочення відповідача за зобов`язаннями жовтня 2020р. травня 2021р.

Тому, господарським судом самостійно, із врахуванням вірно визначених дат, з яких почалось прострочення відповідача за зобов`язаннями жовтня 2020р. травня 2021р., не виходячи за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобов`язання, здійснено розрахунок пені, згідно з яким розмір пені за загальний період з 11.10.2020р. по 31.05.2021р. становить 1 144,08 грн., з яких:

- за зобов`язаннями жовтня 2020р, яка нарахована на суму 20 000 грн. за період з 11.10.2020р. по 31.10.2020р. 137,70 грн.;

-за зобов`язаннями листопада 2020р., яка нарахована на суму 20 000 грн. за період з 11.11.2020р. по 30.11.2020р. 131,15 грн.;

-за зобов`язаннями грудня 2020р., яка нарахована на суму 20 000 грн. за період з 11.12.2020р. по 31.12.2020р. 137,70 грн.;

-за зобов`язаннями січня 2021р., яка нарахована на суму 20 000 грн. за період з 11.01.2021р. по 31.01.2021р. 138,08 грн.;

- за зобов`язаннями лютого 2021р., яка нарахована на суму 20 000 грн. за період з 11.02.2010р. по 28.02.2021р. 118,36 грн.;

- за зобов`язаннями березня 2021р., яка нарахована на суму 20 000 грн. за період з 11.03.2021р. по 31.03.2021р. 149,59 грн.;

- за зобов`язаннями квітня 2021р., яка нарахована на суму 20 000 грн. за період з 11.04.2021р. по 30.04.2021р. 158,90 грн.;

- за зобов`язаннями травня 2021р., яка нарахована на суму 20 000 грн. за період з 11.05.2021р. по 31.05.2021р. 172,60 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 1 144,08 грн., а отже і про їх задоволення в цій частині.

Разом з тим у п. 5.5. договору сторони погодили застосування до орендаря додаткової відповідальності за прострочення виконання грошових зобов`язань: при порушенні строку сплати понад 10 днів орендар сплачує штраф в розмірі 10% від суми заборгованості; при порушенні строку сплати понад 30 днів орендар сплачує штраф в розмірі 20% від суми заборгованості.

Однак, суд зазначає, що стягнення штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк понад 10 календарних днів та штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк понад 30 календарних днів є подвійною відповідальністю за порушення зобов`язання, оскільки з установлених судом обставин справи вбачається, що відповідач вчинив єдине порушення, яке полягає в простроченні виконання зобов`язання зі сплати орендних платежів за договором оренди нежитлового приміщення №04/19-01 від 01.04.2019р. на строк понад 30 календарних днів, і вказаний строк охоплює порушення зобов`язання на строк понад 10 календарних днів.

Одночасне стягнення штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк понад 10 календарних днів та штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк понад 30 календарних днів є подвійним стягненням штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язання, що не узгоджується з приписами ст. 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду.

Вказана правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 01.06.2021р. у справі № 910/12876/19.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафу за порушення строку сплати заборгованості понад 30 днів у розмірі 20% від суму заборгованості, який складає 32 000 грн. (160 000 грн. х 20%), а отже і про їх задоволення в цій частині. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафу за порушення строку сплати заборгованості понад 10 днів у розмірі 10%, який складає 16 000 грн., слід відмовити.

На підставі ст.129 ГПК України витрати позивача щодо сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог: на позивача 248,22 грн., на відповідача 2 897,16 грн.

Керуючись ст. ст. 129, 227, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКА ФУД» задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Балон Світлани Віталіївни ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКА ФУД» (87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Митрополитська, буд. 59/51; ідент. код ЄДР 42877206) заборгованість з орендної плати у розмірі 160 000 (сто шістдесят тисяч) грн., пеню у розмірі 1 144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн. 08 коп., штраф у розмірі 32 000 (тридцять дві тисячі) грн., судовий збір у розмірі 2 897 (дві тисячі вісімсот дев`яносто сім) грн. 16 коп.

3.В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 25.08.2020р.

Суддя Л.В. Ніколаєва