Справа № 909/1245/21
УХВАЛА

29.12.2021
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Скапровської І.М., розглянувши матеріали позовної заяви: "NEMETH PARKET ES EPITOANYAG" Kereskedeimi es Szolgatato KFT (Товариства з обмеженою відповідальністю "Неймет паркет з торгівлі будівельних матеріалів та наданні послуг"), вул. Кюсеги, буд. 36, м. Косегсердахей, Угорщина, 9725, (представник позивача Скляр Артур Ласлович, вул. Мукачівська, 8, м. Ужгород, 88000),

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості в сумі 494 993, 89 грн,

встановив, що ТОВ "Неймет паркет з торгівлі будівельних матеріалів та наданні послуг" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 447 643,62 грн, що є еквівалентно 14 619,99 Євро, інфляційних втрат (за період з 01.02.2021 по 16.12.2021), в розмірі 35 613,42 грн, проценти за період (з 01.02.2021 по 16.12.2021), в розмірі 11 736,85 грн та судових витрат.

Позовні вимоги мотивовано тим, що в порушення договірних зобов`язань за контрактом на купівлю лісоматеріалів № 5/Л від 10.12.2018 відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань з поставки товару та не повернув сплачених позивачем за товар коштів.

Як на правову підставу заявлених вимог, позивач посилається на ст. 536,612,615 625-626, 693 Цивільного кодексу України.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суд вважає, що позовну заяву слід залишити без руху.

При цьому суд врахував наступне.

У силу ч. 1 ст.4 Господарсько процесуального кодексу України (далі ГПК України), право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Отже, процесуальний закон гарантує кожному право на звернення до суду, проте таке право може бути реалізовано лише в порядку, визначеному цим кодексом.

Так, положеннями ст. ст. 162, 164 ГПК України встановлено вимоги до позовної заяви та додатків до неї.

Зокрема, відповідно до ч.2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Виходячи з положення ч. 1 ст. 170 ГПК України, подаючи заяву по суті справи, скаргу, заяву, клопотання або заперечення, іноземна юридична особа має надати суду документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним іноземним законом (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Відповідно до статті 74 Закону України "Про міжнародне приватне право" процесуальна правоздатність і дієздатність іноземних осіб в Україні визначаються відповідно до права України.

На вимогу суду, який розглядає справу, іноземна юридична особа має представити оформлений з урахуванням статті 13 цього Закону документ, що є доказом правосуб`єктності юридичної особи (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Так, згідно з вказаною статтею документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Правовий статус іноземного суб`єкта господарювання підтверджується, як правило, випискою з торговельного (банківського, судового) реєстру країни, де такий суб`єкт господарювання є офіційно зареєстрованим. Правовий статус іноземних суб`єктів господарювання може також підтверджуватися еквівалентними доказами правового статусу, що визнається, як такі законодавством країни створення, громадянства або місця знаходження такого суб`єкта і видані компетентними органами цієї країни. Такий документ повинен бути легалізований з особливостями, визначеними Гаазькою конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року.

Згідно із частиною першою статті 1 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961 (відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів" від 10.01.2002 № 2933-ІІІ Україна приєдналася до Конвенція, що набула чинності з 22.12.2003; далі -Конвенція), ця Конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави.

Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються: a) документи, які виходять від органу або посадової особи, що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; b) адміністративні документи; c) нотаріальні акти; d) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.

Статтею 2 Конвенції передбачено, що кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Для цілей цієї Конвенції під легалізацією розуміється тільки формальна процедура, що застосовується дипломатичними або консульськими агентами країни, на території якої документ має бути представлений, для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплено документ.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Частиною першою статті 4 Конвенції, Передбачений в частині першій статті 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції.

Статтею 5 Конвенції передбачено, що апостиль проставляється на вимогу особи, яка підписала документ, або будь-якого пред`явника документа.

Заповнений належним чином апостиль засвідчує справжність підпису, якість, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичність відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ.

Таким чином, при зверненні до суду з вказаним позовом, позивач повинен подати належним чином завірені копії письмових доказів, відповідно до вимог Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів та ст. 91 ГПК України на підтвердження правосуб`єктності юридичної особи.

Матеріали позовної заяви містять копію Виписки з реєстру підприємств на якій зазначено кількість в 9 аркушів, однак виписка і її переклад подано лише на 2-х аркушах.

Крім того, така виписка і її переклад, засвідчені лише підписом адвоката Скляра А.Л. без прославлення апостилю.

Також, із поданої суду виписки не вдається за можливе встановити, що саме особа, яка зазначена у виписці, як уповноважена на представництво від імені юридичної особи (Неймет Габор Янош), є керівником юридичної особи (позивача) і уповноважена видавати довіреність на представництво інтересів юридичної особи. В даному випадку довіреність на уповноваження адвоката Скляра А.Л. від 01.10.2021, копія якої додана до матеріалів позовної заяви.

Відповідно до ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 статті 174 ГПК України визначено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч.3, 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст. 176 цього кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи викладене та те, що позивач при подані позову не дотримався вимог вищевказаних норм, керуючись ст.ст. 162, 164, 174, 232 - 234 Господарсько процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

позовну заяву "NEMETH PARKET ES EPITOANYAG" Kereskedeimi es Szolgatato KFT (Товариство з обмеженою відповідальністю "Неймет паркет з торгівлі будівельних матеріалів та наданні послуг") до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі лісоматеріалів в сумі 494 993, 89 грн - залишити без руху.

Позивачу у десятиденний строк, з дня отримання даної ухвали, усунути недоліки позовної заяви, а саме надати Господарському суду Івано-Франківської області:

- належним чином завірені копії письмових доказів, відповідно до вимог Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів та ст. 91 ГПК України на підтвердження, зокрема, правосуб`єктності юридичної особи.

- докази на підтвердження повноважень особи, яка підписала довіреність на представництво від імені "NEMETH PARKET ES EPITOANYAG"Kereskedeimi es Szolgatato KFT.

Повідомити позивача, що у разі невиконання цієї ухвали у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І.М. Скапровська