СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

28 грудня 2021 року м. Харків Справа № 922/1648/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Россолов В.В., суддя Шутенко І.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ТОВ Рекламна агенція Х1 (вх.№3958Х/1) на ухвалу господарського суду Харківської області від 02.12.2019 у справі № 922/1648/19 (м. Харків, суддя Бринцев О.В.)

за позовом ТОВ ТДМ Стиль, м. Харків,

до ТОВ Рекламна агенція Х1, м. Харків,

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. ТОВ Х1, с.Вільхівка Харківської області,

2. ТОВ Оренда-Сервіс, м.Харків,

про витребування майна та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.12.2019 матеріали справи № 922/1648/19 передано для подальшого розгляду господарським судом Харківської області в межах справи №922/2579/19 про банкрутство ТОВ Рекламна агенція Х1.

ТОВ Рекламна агенція Х1 із ухвалою суду першої інстанції не погодилось, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 02.12.2019 у справі № 922/1648/19, якою було передано матеріали справи для подальшого розгляду господарським судом Харківської області в межах справи № 922/2579/19 про банкрутство ТОВ Рекламна Агенція Х1, у зв`язку із закриттям провадження у справі №922/2579/19, що свідчить про те, що обставини, які зумовили постановлення оскаржуваної ухвали, відпали. Одночасно скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що про закриття провадження у справі №922/2579/19 заявник дізнався лише 21.12.2021.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

Статтею 256 ГПК України унормований строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Статтею 261 ГПК України передбачено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Отже, зазначений у частині 2 статті 261 ГПК України річний строк є присічним і не застосовується лише у двох випадках, вказаних у цій нормі права.

Відповідно до ч. 3 ст. 256 ГПК України, строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту ч. 2, 3 ст. 256 ГПК України, клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку. Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. У кожному випадку суд, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку (аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №918/115/16, від 19.06.2018 у справі № 912/2325/17, від 18.01.2019 у справі №921/396/17-г, від 19.06.2020 у справі № 926/1037-б/15, від 18.03.2021 у справі №911/3142/19).

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

За приписами статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Отже, надаючи оцінку поважності наведених заявником причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції виходить із вищенаведених засад рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до прецедентної практики Суду одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який полягає, inter alia, у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву (рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], N 28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010 року).

З моменту винесення оспорюваної ухвали і до моменту звернення заявника з даною апеляційною скаргою минуло більш ніж два роки.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі Устименко проти України.

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі Рябих проти Росії (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі Пономарьов проти України (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Однак, у статті 261 ГПК України законодавцем чітко визначено час, протягом якого суд має право поновити строк, крім встановлених п. 1 та 2 частини 2 статті 261 випадків. А саме, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року після складання повного тексту оскаржуваного судового рішення суд незалежно від причин пропуску такого строку відмовляє у відкритті апеляційного провадження. Оскаржувана ухвала суду була постановлена судом і набрала законної сили 02.12.2019, тоді як апеляційна скарга подана через два роки - 22.12.2021.

Зазначене є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження згідно з приписами ч. 2 ст. 261 ГПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.234, 256, 261 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ Рекламна агенція Х1 (вх.№3958Х/1) на ухвалу господарського суду Харківської області від 02.12.2019 у справі № 922/1648/19.

2. Повернути ТОВ Рекламна агенція Х1 апеляційну скаргу на 1 арк.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст.287,288 ГПК України.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя В.В. Россолов

Суддя І.А. Шутенко