ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"20" грудня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2255/18
Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.,
секретар судового засідання Шпак І.А.
розглянувши заяву Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" про ухвалення додаткового рішення по справі 916/2255/18
про стягнення 746 420,71 грн
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: Прокопишин Н.Ю. за довіреністю;
17.10.2018 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго", в якій просило суд стягнути з відповідача борг у загальній сумі 3 467 656,95 грн, у тому числі: основний борг в сумі 2 114 634,20 грн; пеню в сумі 857 142,96 грн; 3% річних в сумі 130 227,70 грн; інфляційні втрати в сумі 365 652,09 грн.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.02.2019 на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України закрито провадження у справі №916/2255/18 у частині позовних вимог про стягнення основного боргу в розмірі 2 114 634,20 грн у зв`язку зі сплатою вказаної суми заборгованості.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.02.2019 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з КП "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" пеню у розмірі 426 111,83 грн, 3% річних у розмірі 129 524,94 грн., інфляційні втрати у розмірі 365 652,02 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 20 210,09 грн. В задоволенні решти позову відмовлено.

13.02.2019 до суду від відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яка ухвалою суду від 15.02.2019 була призначена до розгляду у судовому засіданні на 25.02.2019.

Враховуючи надходження апеляційної скарги, ухвалою суду 19.02.2019 розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення зупинено.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2021 рішення Господарського суду Одеської області від 04.02.2019 змінено, шляхом викладення його резолютивної частини у такій редакції:

"Позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню в сумі 287 976,85 грн, 3% річних у сумі 92 791,84 грн, інфляційні втрати в сумі 365 652,02 грн та судовий збір у сумі 11 196,31 грн.

У решті позовних вимог відмовити.".

1.02.2021 до суду апеляційної інстанції від Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 18.05.2021 рішення Господарського суду Одеської області від 04.02.2019 з урахуванням постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2021 у справі №916/2255/18 у частині стягнення пені у розмірі 287 976,85 грн, 3% річних у розмірі 92 791,84 грн, інфляційних втрат у розмірі 365 652,02 грн скасовано. Справу № 916/2255/18 у скасованій частині передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області. В іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 04.02.2019 з урахуванням постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2021 у справі №916/2255/18 залишено без змін.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.07.2021 Комунальному підприємству "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" відмовлено у задоволенні заяви про ухвалення додаткової постанови в частині розподілу судових витрат. У мотивувальній частині вказаної ухвали роз`яснено, що Комунальне підприємство Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго не позбавлене права звернутися з відповідною заявою до суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Ухвалою від 09.08.2021р. судом прийнято справу до свого провадження зі стадії відкриття провадження по справі за правилами загального позовного провадження в частині стягнення з Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" пені у розмірі 287 976,85 грн, 3% річних у розмірі 92 791,84 грн та інфляційних втрат у розмірі 365 652,02 грн.

Рішенням суду від 01.12.2021 у задоволенні позову Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відмовлено.

До судових дебатів представник відповідача зазначив, що ним, в порядку ч.8 ст. 129 ГПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення, буде подано до суду узагальнену заяву про стягнення судових витрат, понесених відповідачем при первісному розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанціях.

При цьому, враховуючи вищевказану заяву відповідача, судом при прийнятті рішення не було вирішено питання розподілення судових витрат. Водночас рішенням від 01.12.2021р. суд призначив судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 15.12.2021 р. о 14:45.

13.12.2021 до суду від відповідача надійшла заява, згідно якої останній просить суд стягнути витрати з направлення поштової кореспонденції стороні та суду першої інстанції в сумі 135,84 грн та судові витрати на професійну (правничу) допомогу в розмірі 24 300 грн.

В судове засідання 15.12.2021 з`явився представник відповідача, який просив суд задовольнити подану ним заяву.

Представник позивача до суду не з`явився, позицію щодо заяви не висловив.

Проаналізувавши надані позивачем докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 ГПК України.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

У відповідності до ч.ч.1,3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

За приписами ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з поданої відповідачем заяви, останній, заявляючи вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, зазначає, що такі витрати склали 24 300 грн.

Відповідно до положень ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно з положеннями пункту 4 статті 1, частини третьої статті 27 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до положень статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 Послуги. Загальні положення цього Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

З огляду на предмет договору про надання правової допомоги, об`єктом оплати за договором є надані адвокатом юридичні послуги, зокрема, у зв`язку із вирішенням спору в суді.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічних висновків дійшов також Європейський суд з прав людини, рішення якого, відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини можуть бути використані судом в якості джерела права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.01.2019р. між Комунальним підприємством "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" (клієнт) та адвокатом Прокопишин Н.Ю. (адвокат) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги (т.1, а.с.224-226).

Відповідно до п. 1.1 договору клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову (правничу) допомогу, для чого здійснювати передбачені Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та іншими законодавчими актами заходи захисту, представництва, а також інших видів правової допомоги, клієнт зобов`язується оплатити адвокату гонорар за надання правової (правничої) допомоги та погоджені сторонами фактичні витрати адвоката, що необхідні для виконання цього договору.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що сума гонорару Адвоката визначається на основі фактично витраченого часу адвокатом на надання правової (правничої) допомоги, виходячи із погодинної тарифної ставки. Сторони встановили, що тарифна ставка винагороди за кожну годину, витрачену адвокатом на надання правової (правничої) допомоги, складає 900,00 (дев`ятсот) грн. 00 коп. Окремо клієнт оплачує адвокату 3 000,00 (три тисячі) грн, 00 коп. за кожен факт виїзду адвоката в м. Одеса; 4 500,00 (чотири тисячі п`ятсот) грн. 00 - в м. Київ для надання правової (правничої) допомоги, а саме - представництва інтересів клієнта її суді, що включається до складу гонорару адвоката.

Пунктом 2.3 договору сторони погодили, що в період дії договору адвокат надає клієнту для затвердження звіт про надання правової (правничої) допомоги в зв`язку з виконанням окремих доручень клієнта (надалі - звіт), де зазначає предмет, складові наданої адвокатом правової (правничої) допомоги та витрачений ним час. При цьому, такий звіт адвокат надає клієнту не пізніше 3-х днів з моменту виконання доручення Клієнта. Факт надання правової (правничої) допомоги, зазначеної у цьому звіті, фіксується в Акті приймання-передачі (далі-Акт), який підписується впродовж 2-х днів з моменту надання Звіту. Даний Акт є підставою для проведення оплати гонорару адвокату.

При супроводженні справ у судах відповідно до ст. 131-2 Конституції України адвокат після прийняття рішення в кожній судовій інстанції окремо надає клієнту звіт про надання правової (правничої) допомоги в рамках конкретної справи, що перебуває/перебувала на розгляді у судах, в якому визначає предмет, складові наданої адвокатом правової допомоги та витрачений ним час, а також зазначає кожен факт виїзду адвоката до міста Одеси та /або Києва для надання правової (правничої) допомоги, а саме - представництва інтересів клієнта в суді і витрачений для цього час. Такий звіт адвокат надає клієнту впродовж 2-х робочих днів від дати прийняття рішення в кожній судовій інстанції в рамках конкретної справи. Факт надання правової (правничої) допомоги, зазначеної у цьому звіті, підтверджується в Акті приймання-передачі падання правової (правничої) допомоги (далі - Акт), який підписується впродовж 2-х днів з моменту надання звіту. Даний Акт є підставою для проведення оплат адвокату згідно даного договору.

Цей договір діє до 31 грудня 2019 року. (п.6.2. договору).

04.02.2020 між Комунальним підприємством "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" (клієнт) та адвокатом Прокопишин Н.Ю. (адвокат) укладено новий договір про надання правової (правничої) допомоги на таких саме умовах, як і попередній (т.3, а.с.134-136).

Цей договір діє до 31 грудня 2021 року (п.6.2. договору).

На підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом та підприємством 07.02.2019 було підписано акт про прийняття-передачі наданої правової (правничої) допомоги у справі №916/2255/18. (т.1, а.с.228), згідно якого сторони підтверджують надання наступних послуг:

- опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні правовідносини, пошук судової практики щодо аналогічних спорів 2 години (1 800 грн);

- підготовка клопотання про приєднання до матеріалів справи від 29.01.2019 №188 1 година (900 грн);

- підготовка додаткових пояснень від 01.02.19 №226 2 години (1 800 грн);

- виїзд 03.01.19, 04.02.19 в м. Одесу для представництва клієнта в суді 20 годин (6000 грн).

Як встановлено судом з матеріалів справи, надані адвокатом послуги були сплачені відповідачем, що підтверджується платіжним дорученням на суму 10 500 грн (т.1, а.с.222).

Надалі, за результатами розгляду справи №916/2255/18 сторонами 22.01.2021 було також підписано акт про прийняття-передачі наданої правової (правничої) допомоги у справі (т.3, а.с.141), згідно якого сторони підтверджують надання наступних послуг:

- проведення правового аналізу рішення суду І інстанції, апеляційної скарги НАК "Нафтогаз Україна", пошук судової практики у подібних спірних правовідносинах та правових висновків Верховного Суду 4 години (3 600 грн);

- складання апеляційної скарги на рішення від 04.02.19 від 13.03.19 №528, підготовка клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги 4 години ( 3 600 грн);

- виїзд 23.04.19 в м. Одесу для представництва клієнта в суді апеляційної інстанції 8 годин (3 000 грн);

- підготовка клопотань про зупинення провадження у справі від 10.09.2020 №1698 та від 15.03.2019 №533 3 години (2 700 грн);

- клопотання про приєднання до матеріалів справи постанов Верховного Суду в подібних правовідносинах №1699 від 10.09.2020 1 година (900 грн).

Як встановлено судом з матеріалів справи, надані адвокатом послуги були сплачені відповідачем, що підтверджується платіжним дорученням на суму 13 800 грн (т.3, а.с.142).

Враховуючи вищевказані докази, суд зазначає про доведеність відповідачем факту надання йому правничої допомоги та факту оплати послуг.

Водночас, оцінюючи правомірність та розумність витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Щодо витрат, пов`язаних із розглядом справи в суді першої інстанції, суд вважає обґрунтованими, розумними та неминучими витрати на правову допомогу в частині опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, пошуку судової практики щодо аналогічних спорів, у зв`язку із чим зазначені витрати підлягають задоволенню.

Щодо підготовки клопотання про приєднання до матеріалів справи від 29.01.2019 №188, суд зазначає, що згідно до вказаного клопотання було додано судову практику щодо розгляду аналогічних спорів, витрати щодо пошуку якої вже були враховані вище.

Щодо підготовки додаткових пояснень від 01.02.19 №226 суд також зазначає, що оскільки у вказаних поясненнях було повідомлено щодо оплати основної заборгованості, з огляду на те, що ухвалою суду від 04.02.2019 було закрито провадження у справі №916/2255/18 в частині вимог щодо стягнення основної заборгованості внаслідок часткової оплати, суд вважає, що вказані витрати не підлягають відшкодуванню позивачем.

Судом також не можуть бути покладені на позивача витрати, пов`язані із виїздом м.Одесу для представництва клієнта в суді при розгляді справи в суді першої інстанції з огляду на те, що такі витрати не є неминучими, оскільки судом, за клопотанням відповідача, могло бути забезпечено його участь в усіх судових засіданнях в режимі відеоконференції, як в приміщенні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, так і поза межами приміщення суду.

Враховуючи вищевикладені висновку суду, на позивача слід покласти витрати, понесені відповідачем при розгляді справи в суді першої інстанції у розмірі 1 800 грн.

Щодо витрат, пов`язаних із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, суд зазначає наступне.

Суд вважає необґрунтованими витрати, пов`язані із проведенням правового аналізу рішення суду І інстанції, апеляційної скарги НАК "Нафтогаз Україна", пошуком судової практики у подібних спірних правовідносинах та правових висновків Верховного Суду, оскільки саме фактично на аналізі висновків Верховного Суду по аналогічним правовідносинам і була сформована позиція відповідача в апеляційній скарзі. Витрати, пов`язані із пошуком судової практики щодо аналогічних спорів, вже були враховані вище.

Суд також враховує вищезазначене та вважає завищеними витрати, пов`язані із складанням апеляційної скарги на рішення від 04.02.19 від 13.03.19 №528 та підготовкою клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги у розмірі 3 600 грн, у зв`язку із чим витрати в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Оцінюючи витрати на виїзд 23.04.19 в м. Одесу для представництва клієнта в суді апеляційної інстанції у розмірі 3 000 грн, суд враховує, що явка сторін в судове засідання не визнавалась обов`язковою, а участь відповідача в судовому засіданні є його правом, а не обов`язком, у зв`язку з чим вважає витрати в цій частині необґрунтованими.

Суд також враховує, що у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі від 15.03.2019 №533 Південно-західним апеляційним господарським судом було відмовлено, у зв`язку із чим витрати відповідача в цій частині задоволенню не підлягають.

Витрати пов`язані із підготовкою клопотання про приєднання до матеріалів справи постанов Верховного Суду в подібних правовідносинах №1699 від 10.09.2020, суд вважає такими, що не є неминучими та такими, що не підлягають відшкодування за рахунок позивача.

Враховуючи вищевикладені висновки суду, суд вважає за правомірне покласти на позивача витрати, понесені відповідачем при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 3 600 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу поштових витрат у сумі 135,84 грн, суд вважає відсутніми підстави для їх відшкодування, оскільки враховує результати розгляду справи, зокрема, закриття в частині вимог про стягнення основної заборгованості у зв`язку із частковою сплатою боргу відповідачем. Суд зазначає, що спір в цій частині виник внаслідок неправомірних дій відповідача щодо допущення прострочення зі сплати основного боргу перед позивачем, у зв`язку із чим вважає несправедливим покладення на позивача витрат щодо направлення поштової кореспонденції на адресу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Вирішуючи питання щодо витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд зазначає наступне.

З огляду на висновки, наведені у постанові пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", щодо розподілення судового збору за результатами нового розгляду справи, з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги підлягають відшкодуванню відповідачу за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.123, 126, 129, 221, 232, 236-238, 240-241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" (вх.№33616/21 від 13.12.2021) задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, місто Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ) на користь Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" (68600, Одеська обл., місто Ізмаїл, вул. Клушина, буд. 5-А, ) витрати на правничу допомогу при розгляді справи у суді першої та апеляційної інстанції у сумі 5 400 /п`ять тисяч чотириста/ грн.

3. У задоволенні решти заяви відмовити.

4. Стягнути з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, місто Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6), ) на користь Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" (68600, Одеська обл., місто Ізмаїл, вул. Клушина, буд. 5-А, ) судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарг у сумі 43 121 /сорок три тисячі сто двадцять один/ грн 62 коп.

Додаткове рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку ст.256 ГПК України.

Накази видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Повний текст складено 30.12.2021.

Суддя Ю.М. Щавинська