ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року Справа № 159/6568/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Петухов М.Г. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Шилан О.С.

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився

відповідача ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" - не з`явився

відповідача ТОВ "Ковельська ОТБ" - адв. Сорока В.Г.

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ", ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Волинської області від 09.09.2021 р.

ухвалене у м.Луцьку, повний текст складено 17.09.2021 р.

у справі № 159/6568/20 (суддя Слободян О.Г.)

за позовом ОСОБА_1

до відповідачів:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ"

про визнання недійсним договору купівлі-продажу та припинення права власності

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Господарського суду Волинської області від 09.09.2021 р. у справі № 159/6568/20 позов задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 24.07.2018 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" та Ковельською оптово-торговою базою Волинської облспоживспілки (правонаступником якої є ТОВ "Ковельська ОТБ"), який посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком Сергієм Володимировичем, зареєстрований у реєстрі за № 1643.

Відмовлено у задоволенні позову про припинення права власності ТОВ "Ковельська ОТБ", оформлене записами: № 27179927 на склад металевий площею 587,2 м.кв, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); № 27180570 на склад площею 514,3 м.кв (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); № 27180420 на склад металевий площею 933,4 м.кв (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); № 27180236 на склад площею 1033,2 м.кв., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); № 27180094 на прохідну площею 11 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1), вчинену 24.07.2018 р. приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком С.В.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ТОВ "Ковельська ОТБ" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить рішення скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

ТОВ «Ковельська ОТБ» вважає рішення суду необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Пояснює, що придбані за оспорюваним договором купівлі-продажу об`єкти нерухомості, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які є предметом оскаржуваного договору купівлі-продажу від 24 липня 2018 року на момент укладення договору та на сьогоднішній день знаходяться на земельній ділянці за кадастровим номером :42:012:0110, площею 3,95 га. (абз. 6 п. 1.3 договору від 24 липня 2018 року), і ця земельна ділянка належить ТОВ «Ковельська ОТБ» на праві постійного користування відповідно до Державного акту на право постійного користування землею, виданого згідно з рішенням Ковельської районної ради № 33-11 від 21 лютого 1995 року.

Пояснює, що спірний договір купівлі-продажу виконаний сторонами в повному обсязі, на підставі договору відбулася реєстрація права власності на придбані об`єкти нерухомості за ТОВ «Ковельська ОТБ» і останнє на даний час є власником цих об`єктів і використовує їх у своїй господарській діяльності. Доводить таким чином, що твердження позивача про фіктивність договору купівлі-продажу від 24 липня 2018 року не відповідає обставинам справи.

Також звертає увагу, що на момент укладення оспорюваного договору 24 липня 2020 року не існувало жодних заборон чи інших обтяжень, які б перешкоджали укладенню договору купівлі-продажу.

Звертає увагу, що Господарський суд Волинської області ухвалою від 22 жовтня 2018 року у справі № 903/513/18 залишив без розгляду позов ОСОБА_1 до ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» про стягнення 33888,00 грн. за його/позивача заявою.

Наголошує, що на момент прийняття рішення загальних зборів ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» про продаж від 10 липня 2018 року та укладання договору купівлі-продажу від 24 липня 2018 року сторони договору не могли знати про існування позовних вимог ОСОБА_1 на суму 33888,00 грн. Вказує, що на момент укладення оскаржуваного договору купівлі-продажу від 24 липня 2018 року у власності ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» залишалися склад Д-1, площею 1205,9 м.кв. та склад 0-1, площею 1047 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 і вартості вказаного майна було достатньо для задоволення грошових вимог позивача.

Посилається на ст.ст. 202, 203, 215, 234 ЦК України, постанову Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 369/11268/16 і доводить, що договір купівлі-продажу не може вважатися фіктивним, оскільки на момент його укладання виконавчого провадження про стягнення коштів з продавця об`єктів нерухомості ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» не існувало, також не було провадження у справі про банкрутство.

Доводить таким чином, що спірний договір купівлі-продажу не може порушувати жодних прав та законний інтересів позивача, а тому відсутні будь-які підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 24 липня 2018 року. Тому просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 9 вересня 2021 року по справі № 159/6568/20 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Позивач ОСОБА_1 також не погодився із рішенням суду першої інстанції та звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду Волинської області від 09.09.2021 р. у справі № 159/6568/20 скасувати в частині відмови у задоволені позову про припинення державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська ОТБ» оформлену записами за № 27179927 на склад металевий площею 587,2 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); № 27180570 на склад площею 514,3 м.кв (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); № 27180420 на склад металевий площею 933,4 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); № 27180236 на склад площею 1033,2 м.кв., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); № 27180094 на прохідну площею 11 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1), що зареєстроване 24.07.2018 р. приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком Сергієм Володимировичем. Позивач/скаржник просить прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Вважає, що в оскаржуваній частині рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права та із неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що суд першої інстанції застосував норму права без урахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Вважає неправильним висновок суду, який відмовляючи у позові в частині припинення державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська ОТБ», оформленої відповідними записами, що зареєстроване 24.07.2018 р. приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком С.В., послався на правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 р. у справі № 200/606/18 та зазначив, що визнання недійсними договору купівлі-продажу нерухомого майна укладеного 24.07.2018 р. Товариством з обмеженою відповідальністю Ковельська оптово-торгова база" та Ковельською оптово-торговою базою Волинської облспоживспілки, є окремим, самостійним і достатнім способом захисту порушеного права.

Позивач доводить, що у справі № 200/606/18 обставини спору та правовідносини сторін спору не є подібними, оскільки стосувались скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Суд першої інстанції не врахував норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", зокрема що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Вказує, що рішення суду, щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу не зумовлює виникнення обов`язку припинення державної реєстрації права власності на відповідний об`єкт, тому з метою реального захисту та відновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивача необхідним є також задоволення вимоги щодо припинення державної реєстрації права власності за ТзОВ «Ковельська ОТБ», вчинену 24.07.2018 р. приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком С.В. Зазначає, що аналогічна позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 747/306/19 (провадження № 61-1272св20).

Звертає увагу, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.03.2021 р. у справі № 913/157/20 також викладений правовий висновок, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Підсумовує, що оскільки судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального законодавства, що призвело до помилкової відмови в ухваленні рішення, в частині припинення державної реєстрації права власності, останнє необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Також ОСОБА_1 подав суду відзив на апеляційну скаргу відповідача ТОВ "Ковельська ОТБ", у якому стверджує, що доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанцій і апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення в цій частині - без змін.

Доводить, що місцевий суд правомірно встановив, що сукупність наведених в позовній заяві обставин доводить той факт, що відповідач ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» діяло недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами, в сенсі відчуження спірного майна за наявності майнового спору, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно, як боржника.

Стверджує, що сторони за договором купівлі-продажу спірного майна є пов`язаними особами, зокрема управлінськими зв`язками, відтак знали про відсутність достатніх правових підстав для відчуження майна та існування судових спорів щодо нього.

Вказує, що станом на дату укладення спірного договору у ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» існувала кредиторська заборгованість в сумі 64044 гривень, що підтверджено балансом товариства, складеним на 03.04.2017 р.

Звертає увагу, що відповідно до положень ГПК України ОСОБА_1 21.07.2018 р. на адресу відповідача було направлено копію позову про стягнення заборгованості, яка товариством в добровільному порядку не погашалась. Наголошує, що рішенням Господарського суду Волинської області від 15.01.2019 р. у справі № 903/771/18 фактично змінено суму боргу з 64044 гривень до 405297,91 гривень, враховуючи реальну ринкову вартість чистих активів товариства на момент виходу ОСОБА_1 із товариства.

Пояснює, що на підставі доказів у справі встановлено, що відчуження майна за оспорюваним договором відбулось по залишковій вартості такого майна - 163751,08 грн. без отримання мінімального прибутку, що прямо суперечить меті створення товариства визначеній в статуті. Вважає, що суд правомірно дійшов висновку, що покупець за оспорюваним договором прийняв участь у такому договорі формально і йому було відомо, що продавець за оспорюваним договором укладає договір з метою штучного протиправного створення ситуації, коли у нього юридично спірне нерухоме майно буде відсутнім, що може убезпечити його від можливого звернення стягнення на таке майно у випадку відсутності чи недостатності грошових коштів при вирішенні майнового спору з позивачем у господарському суді, який був ініційований ОСОБА_1 саме напередодні укладення оспорюваного договору.

Як наслідок, у зв`язку із протиправним позбавлення ТзОВ «Ковельська оптово-торгова база» права власності на майно та доведення його до банкрутства СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000054 від 11.12.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 219 КК України.

Посилається на судову практику Верховного Суду та стверджує, що вищенаведеним в повній мірі спростовуються підстави апеляційного оскарження законного та обгрунтованого рішення в частині визнання недійсним договору купівлі -продажу нерухомого майна, яке ухвалене з суворим дотриманням процесуальних норм та правильним застосуванням норм матеріального права та з урахуванням правових висновків Верховного Суду.

Просить з урахуванням викладеного апеляційну скаргу ТОВ «Ковельська ОТБ» на рішення Господарського суду Волинської області від 17.09.2021 р. у справі № 159/6568/20 в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 17.09.2021 р. у цій частині залишити без змін.

Також ОСОБА_1 подано до суду письмові пояснення, у яких позивач доводить безпідставність апеляційної скарги ТОВ «Ковельська ОТБ», посилаючись на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.11.2021 р. у справі № 910/8482/18, постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі № 369/11268/16-ц та зазначає, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті З ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України) вчергове підтвердив, що використання особою належного їй суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди кредиторам, ухилення від виконання зобов`язань перед кредиторами є очевидним використанням приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню.

Вказує, що будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину - правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам.

Підсумовує, що рішення Господарського суду Волинської області від 17.09.2021 р., в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, який укладений 24.07.2018 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» та ТОВ «Ковельська ОТБ» є законними, обгрунтованими та в повній мірі відповідає правовим висновкам Верховного Суду, як такого, що вчинений на шкоду кредитору.

Вважає, що до таких висновків суд попередньої інстанції дійшов з огляду на момент укладення договору- після звернення з позовом у справі про стягнення частки в майні товариства; контрагента, з яким боржник вчиняє оспорюваний договір, - пов`язану юридичну особу; неринкової ціни продажу та відсутності у покупця коштів на оплату за майно.

Разом з тим, звертає увагу суду, що залишається незмінною правова позиція Верховного Суду щодо застосування положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", зокрема, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відповідач ТОВ «Ковельська ОТБ» надав суду інформацію про виконання рішення Господарського суду Волинської області від 13 липня 2021 року у справі № 159/2106/19 про визнання недійним договору купівлі-продажу від 31 липня 2018 року, укладеного ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» та ТОВ «Ковельська ОТБ», яке набрало законної сили 02 вересня 2021 року. Так, на виконання рішення суду за відповідачем ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» () 12 жовтня 2021 року держаним реєстратором Копачівської сільської ради Волинської області Данилевич І.Є. зареєстровано право власності на склад 0-1, площею 1047,0 м.кв. та склад Д-1, площею 1205,9 м.кв., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.12.2021 р.

Крім того, інформацією з Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 24 грудня 2021 року підтверджено, що виконавчі провадження про стягнення коштів з ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» () на користь ОСОБА_1 завершені.

Наведена інформація враховується судом як публічно доступна.

Відповідач ТОВ «Ковельська ОТБ» відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не подав.

Відповідач ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» відзиву на апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" і ОСОБА_1 суду не подав.

В судових засіданнях позивач ОСОБА_1 та представник позивача підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_1 та просили її задоволити, проти задоволення апеляційної скарги ТОВ «Ковельська ОТБ» заперечили.

Представник відповідача ТОВ «Ковельська ОТБ» підтримав доводи апеляційної скарги ТОВ «Ковельська ОТБ» та просив її задоволити, проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечив.

Відповідач ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» не забезпечив явку представників у судове засідання, тоді як був повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи в установленому порядку, що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення /а.с.101-102 у т.3/.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка учасників справи, повідомлених в установленому порядку про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Визначальним з урахуванням наведених норм є можливість розгляду справи в даному судовому засіданні, а не явка в судове засідання представників сторін/учасників.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» про час і місце розгляду справи, явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представника ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши у судових засіданнях пояснення ОСОБА_1 і його представника, представника відповідача ТОВ «Ковельська ОТБ», вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду Волинської області від 09.09.2021 р. у справі № 159/6568/20 в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, що укладений 24.07.2018 р., тоді як апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задоволити.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

Відповідно до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю Ковельська оптового-торгова база, затвердженого рішенням учасників цього товариства на підставі протокольного рішення зборів учасників № 2 від 29.02.2016 р., товариство засноване на основі Цивільного та Господарського кодексів України, Законів України Про господарські товариства, Про власність, іншого чинного законодавства України для здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку на основі повного госпрозрахунку, самофінансування та самоокупності /а.с.11-17 у т.1/.

Засновниками товариства є, зокрема, Волинська облспілка споживчих товариств, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Метою діяльності товариства є одержання прибутку.

Загальними зборами учасників ТОВ Ковельська оптово-торгова база, які оформлені протоколом № 7 від 24.04.2017 р. розглянуто та задоволено заяву ОСОБА_1 від 03.04.2017 р. про вихід зі складу учасників цього товариства, що встановлено також постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2019 р. у справі № 903/771/18.

07.02.2018 р. товариство сплатило позивачу 26412 грн. як повернення учаснику внеску до статутного капіталу та виплатило дивіденди за період з 01.01.2017 р. по дату виключення зі складу учасників /а.с.18 у т.1/.

Позивач доводить, що після виходу його зі складу учасників товариства виникли судові спори з приводу розміру частки у майні товариства, яка належить йому при виході із складу учасників цього товариства.

Так, рішенням Господарського суду Волинської області від 15.01.2019 р. у справі № 903/771/18 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ Ковельська оптово - торгова база про стягнення 450297 грн. 91 коп. позов було задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача 423813 грн. як вартість його частки майна у статутному капіталі товариства, та інші виплати. Суттю спору було стягнення вартості частини майна у статутному капіталі цього товариства після виходу ОСОБА_1 із складу засновників цього товариства за його заявою від 03.04.2017 р. із проведенням пов`язаних з цим виходом розрахунків.

Відповідно до постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2019 р. у справі № 903/771/18 рішення Господарського суду Волинської області від 15.01.2019 р. в частині стягнення вартості частини майна у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база", 3% річних, інфляційних втрат та судового збору змінено, викладено рішення в цій частині в наступній редакції: "Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" на користь ОСОБА_1 вартість частини майна у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" у розмірі 405849,00 грн., 15138,69 грн. - інфляційних втрат, 7538,78 грн. 3% річних та 6427,9 грн. судового збору". У решті рішення Господарського суду Волинської області від 15.01.2019 р. залишити без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 20.01.2020 р. касаційна скарга на вказане вище рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції повернута скаржникові - ТОВ Ковельська оптово - торгова база.

Отже, рішення Господарського суду Волинської області від 15.01.2019 р. у справі № 903/771/18 набрало законної сили (з урахуванням змін, внесених до нього апеляційною інстанцією) 10.10.2019 р.

Обставини встановлені у справі № 903/771/18 відповідно до норми ст. 75 ГПК України не підлягають доказуванню при розгляді даної справи № 159/6568/20 враховуючи, що у цій справі беруть участь ті самі сторони щодо яких встановлені вказані обставини.

Загальними зборами учасників ТОВ Ковельська оптово-торгова база від 10.07.2018 р., які оформлені протоколом № 5 із додатком до нього, було розглянуто клопотання Ковельської оптово-торгової бази про купівлю основних засобів, розташованих за адресою: пров. В. Кияна, 9, м.Ковель, Волинська область. На зборах вирішено продати Ковельській оптово-торговій базі за ціною 163751,08 грн. основні засоби, розташовані за адресою: пров. В. Кияна, 9, м.Ковель, Волинська область, а саме: склад С-1; склад Є-1; склад металевий; склад металевий К-1; прохідна /а.с.91 у т.1/.

24 липня 2018 року ТОВ Ковельська оптово-торгова база та Ковельською оптово-торговою базою Волинської облспоживспілки укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком С.В. /а.с.87-88 у т.1/.

За умовами договору Товариство з обмеженою відповідальністю Ковельська оптово-торгова база, засновником якого, є, зокрема, Волинська облспілка споживчих товариств (в особі директора Вакулюка В.О.), передає Ковельській оптово-торговій базі Волинської облспоживспілки у власність нерухоме майно: нежитлове приміщення, склад металевий загальною площею 587,2 кв. м.; прохідна загальною площею 11,7; склад С-1 загальною площею 1033,2 кв.м; склад металевий загальною площею 933,4 кв.м; нежитлове приміщення, склад С-1 загальною площею 514,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м.Ковель, пров. Кияна Володимира, буд.9. Вартість продажу майна за домовленістю сторін становить 163751,08грн. Майно, що відчужується знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні Ковельської оптово-торгової бази контори Облкооплісбудгосторг. Сторони обумовили, що розрахунки за придбане майно здійснюються покупцем з відстроченням платежу на один місяць.

24 липня 2018 року сторонами на виконання договору купівлі - продажу майна від 24.07.2018 р. складено та підписано акт приймання-передачі майна, зазначеного у договорі /а.с.89 у т.1/.

За платіжним дорученням № 55 від 31.07.2018 р. Ковельська оптово-торгова база перерахувала ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" кошти в розмірі 163751,08 грн. /а.с.90 у т.1/.

Як вбачається із витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, на підставі договору купівлі - продажу майна від 24.07.2018 р. в Державному реєстрі речових прав за ТОВ Ковельська ОТБ було зареєстровано право приватної власності на об`єкти нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення, склад металевий загальною площею 587,2 кв.м.; прохідна загальною площею 11,7; склад С-1 загальною площею 1033,2 кв.м; склад металевий загальною площею 933,4 кв.м; нежитлове приміщення, склад С-1 загальною площею 514,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м.Ковель, пров.Кияна Володимира, буд.9 /а.с.31-40 у т.1/.

01.09.2018 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців на підставі рішення учасників ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" внесено записи про зменшення статутного капіталу товариства з 440000 грн. до 30800 грн.

Позивач у позові доводить, що дії відповідачів свідчать про намір ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" уникнути обов`язку щодо сплати коштів учаснику, що вийшов з товариства, та просить визнати недійсним договору купівлі- продажу нерухомого майна, укладеного 24.07.2018 р. ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" та Ковельською оптово-торговою базою Волинської облспоживспілки та припинення державної реєстрації права власності за ТОВ Ковельська ОТБ.

Господарський суд Волинської області відповідно до оскаржуваного рішення позов задоволив частково, визнав недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 24.07.2018 р. та відмовив у задоволенні позову про припинення державної реєстрації за ТОВ Ковельська ОТБ права власності, оформленого записами: № 27179927 на склад металевий площею 587,2 м.кв, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); № 27180570 на склад площею 514,3 м.кв (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); № 27180420 на склад металевий площею 933,4 м.кв (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); №27180236 на склад площею 1033,2 м.кв., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); № 27180094 на прохідну площею 11 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1), вчиненої 24.07.2018 р. приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком Сергієм Володимировичем.

Колегія суддів погоджується з рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 24.07.2018 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" та Ковельською оптово-торговою базою Волинської облспоживспілки, правонаступником якої є ТОВ "Ковельська ОТБ", враховуючи наступне.

Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, статтею 20 Господарського кодексу України.

Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого він не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує його права та законні інтереси, - як підставу для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Така правова позиція Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладена в постанові від 16.10.2020 р. у справі №910/12787/17 і враховується колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 ЦК України).

Загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 ЦК України.

Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У судовій практиці у разі встановлення, що договір укладений з метою уникнути виконання грошового зобов`язання, тобто, вчинений на шкоду інтересам кредитора чи кредиторів, допускається кваліфікація цього договору як фіктивного у справах за позовами осіб, на шкоду чиїм майновим інтересам відповідачами у цих справах були вчинені відповідні правочини. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 19.10.2016 у справі №6-1873цс16, від 23.08.2017 у справі №306/2952/14-ц, від 09.09.2017 у справі №359/1654/15-ц, у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018 у справі №910/7547/17 і враховуються колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України.

Відповідно до норм ч.1-2 статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинений без наміру створити правові наслідки, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Суд, з`ясовуючи питання щодо фіктивності договору як укладеного всупереч інтересам позивача, має з`ясувати дійсні наміри сторін, тобто чи була мета укладення договору іншою, аніж це випливає зі змісту договору.

Судом враховується, що обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора. Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 28.11.2019 р. у справі № 910/8357/18.

Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторний правочин), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції "фраудаторності" при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дають змогу кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент, з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника.

Згідно ч.2 ст. 148 ЦК України (в редакції на дату виходу ОСОБА_1 з членів товариства) учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі. Якщо вклад до статутного капіталу був здійснений шляхом передання права користування майном, відповідне майно повертається учасникові без виплати винагороди. Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

Статтею 54 Закону України Про господарські товариства (в редакції на дату виходу ОСОБА_1 з товариства) встановлено, що при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу. Майно, передане учасником товариству тільки в користування, повертається в натуральній формі без винагороди.

Отже, ТОВ Ковельська оптово-торгова база, прийнявши рішення про вихід ОСОБА_1 з числа членів товариства в силу вищенаведених норм законодавства протягом 12 місяців після прийняття такого рішення зобов`язане було виплатити ОСОБА_1 вартість частини майна товариства, пропорційно його частці у статутному капіталі. Після спливу цього строку, в даному випадку - після 24 квітня 2018 року - ОСОБА_1 став кредитором ТОВ "Ковельська оптово-торгова база", і товариство як боржник зобов`язане було здійснювати свою діяльність у такий спосіб, який би дозволив йому провести повний розрахунок з ОСОБА_1 .

Рішенням суду у справі № 903/771/18 підтверджено, що розрахунки із ОСОБА_1 у встановлений законом строк проведені не були, і судом задоволено позов ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та про відповідальність за прострочення грошового зобовязання.

Інформацією з Автоматизованої системи виконавчого провадження підтверджено, що виконавчі провадження про стягнення коштів з ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» () на користь ОСОБА_1 завершені лише станом на 24 грудня 2021 року.

Як зазначено вище, матеріалами даної справи та справи № 903/771/18 підтверджено, що будучи обізнаним про непроведення у повному обсязі розрахунку з ОСОБА_1 відповідно до закону, 24.07.2018 р. ТОВ Ковельська оптово-торгова база відчужує належне товариству майно. За таких обставин слід вважати, що як продавець так і покупець, за оспорюваним договором діяли недобросовісно, оскільки були обізнані про наявність майнового спору між продавцем та позивачем з огляду на те, що директором обох юридичних осіб - сторін оспорюваного договору є одна і та ж особа ОСОБА_3 , що підтверджено відомостями ЄДРПОУ на спірний період.

Доводи відповідача ТОВ "Ковельська ОТБ", що на момент прийняття рішення загальних зборів ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» про продаж від 10 липня 2018 року та укладання договору купівлі-продажу від 24 липня 2018 року сторони договору не могли знати про існування позовних вимог ОСОБА_1 колегія суддів оцінює як необґрунтовані, оскільки ТОВ «Ковельська оптово-торгова база», обираючи варіант добросовісної поведінки, зобов`язаний піклуватися/передбачати, що зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином у належному розмірі та у встановлений строк, тоді як зобов`язання перед ОСОБА_1 , незалежно від його звернення до суду, на час укладання оспорюваного право чину виконано не було.

Колегія суддів враховує, що відповідач ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" визнав позовні вимоги в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції на підставі матеріалів справи встановлено також, що відчуження майна за оспорюваним договором відбулось по залишковій вартості такого майна 163751,08 гривень без отримання мінімального прибутку, що прямо суперечить меті створення товариства, визначеній в статуті. Відповідач таких висновків суду в апеляційній скарзі не спростовує.

Разом з тим, відповідач/скаржник ТОВ "Ковельська ОТБ" не обґрунтував доцільності відчуження спірного майна за ціною, визначеною договором, за умови наявності кредиторів, зокрема, ОСОБА_1 , якому не було виплачено вартість частини майна у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база".

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений з метою штучного протиправного створення ситуації, коли у продавця юридично спірне нерухоме майно буде відсутнім, що в свою чергу може убезпечити його від можливого звернення стягнення на таке майно у випадку відсутності чи недостатності грошових коштів при вирішенні майнового спору. Тобто оскаржуваний договір купівлі-продажу від 24 липня 2018 року є фраудаторним, був укладений на шкоду кредитору ОСОБА_1 , порушує його майнові права як кредитора, направлений на не проведення з ним повного розрахунку з вартості частини майна товариства, пропорційно його частці у статутному капіталі, а його сторони діяли з метою заподіяння шкоди кредиторам, ухилення від виконання зобов`язань перед кредиторами з очевидним використанням приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сукупність встановлених у справі обставин дає підстави для висновку про те, що зміст оспорюваного договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 24.07.2018 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" та Ковельською оптово-торговою базою Волинської облспоживспілки (правонаступником якої є ТОВ "Ковельська ОТБ"), який посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком Сергієм Володимировичем, зареєстрований у реєстрі за № 1643, не був направлений на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним, що суперечить вимогам частина п`ятої статті 203 ЦК України, яка містить загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину та є підставою для визнання цього договору недійсним згідно з положеннями статей 215, 234 ЦК України.

Щодо позовної вимоги про припинення зареєстрованого права власності колегія суддів зазначає наступне.

Позивач після порушення провадження у господарській справі подав заяву про зміну предмета позову, в якій зазначив, що державна реєстрація права власності на складські приміщення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Ковельською ОТБ здійснена на підставі недійсного правочину; тому з метою ефективного захисту інтересів постає необхідність задоволення вимоги щодо припинення державної реєстрації права власності за Ковельською ОТБ, здійснену приватним нотаріусом (державним реєстратором) Луцького міського нотаріального округу Веремчуком Сергієм Володимировичем. З метою реального захисту та охоронюваних законом інтересів, у разі визнання недійсним договору купівлі продажу нерухомого майна, наявні правові підстави для припинення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, щодо якого в Державному реєстрі речових прав здійснені записи про право власності/довірчої власності приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком Сергієм Володимировичем.

Суд першої інстанції встановив, що заява позивача про зміну предмета позову подана до закінчення підготовчого засідання, відповідає вимогам, встановленим ст.170 ГПК України, та прийняв до розгляду.

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Відповідно до абзацу другого пункту 10 частини другої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права, або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених статтею 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Згідно зі статтею 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з ч.4 ст.11 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Засіб захисту, що вимагається законом або договором, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Саме «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату у простіший спосіб; і винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації або які вимагають подальших звернень особи, чиї права порушені, до суду або до інших державних органів, не відповідає нормам Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пункти 28 - 36, Series A N 18) 13 січня 2011 року (остаточне) у справі «Чуйкіна проти України» нагадав, що стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», а тому застосування ефективного способу захисту порушеного права, як обов`язок держави покладається на суд, а не на особу, яка звернулась до суду з позовом.

Отже, ефективний засіб правового захисту в розумінні ст. 6, 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, що не відповідає згадуваній нормі Конвенції.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9).

Способи захисту є передбачені законом дії, що безпосередньо спрямовані на захист права або охоронюваного законом інтересу. Саме застосування конкретного способу захисту порушеного чи запереченого права і є результатом діяльності суду по захисту прав.

Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 747/306/19 (провадження № 61-1272св20).

Оскільки, рішення суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу не зумовлює виникнення обов`язку припинення речових прав, тому з метою реального захисту та відновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивача колегія суддів дійшла висновку про задоволення вимоги про припинення зареєстрованих прав ТОВ "Ковельська ОТБ" на склад металевий площею 587,2 м.кв, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); на склад площею 514,3 м.кв (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); на склад металевий площею 933,4 м.кв (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); на склад площею 1033,2 м.кв., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); на прохідну площею 11 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1), реєстрація яких вчинена 24.07.2018 р. приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком Сергієм Володимировичем на підставі договору купівлі-продажу.

Отже, колегія суддів звертає увагу, що за змістом норм ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції станом на звернення з позовом до суду і вирішення справи) законодавець з метою ефективного захисту порушених прав уточнив, що ухвалення судових рішень про визнання недійсним чи скасування документів, на підставі яких проведено реєстрацію прав, має супроводжуватись одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 23.06.2020 у справі № 922/2589/19 і враховуються колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України.

Колегією суддів на підставі матеріалів справи встановлено, відомостями у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно /а.с.31-40 у т.1/ підтверджено, що за Ковельською ОТБ зареєстровано право власності на склад металевий площею 587,2 м.кв, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); на склад площею 514,3 м.кв (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); на склад металевий площею 933,4 м.кв (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); на склад площею 1033,2 м.кв., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); на прохідну площею 11 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1), а тому позовна вимога про припинення права власності є ефективним способом захисту та відповідає ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Суд першої інстанції не врахував наведених норм та позицій Верховного Суду.

Підсумовуючи вищенаведене, з урахуванням конкретних обставин справи та змісту позовних вимог (за заявою про зміну предмету позову) колегія суддів вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним договору та припиненням речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства, підлягають задоволенню повністю.

Відповідач ТОВ «Ковельська ОТБ» надав суду інформацію про виконання рішення Господарського суду Волинської області від 13 липня 2021 року у справі № 159/2106/19 про визнання недійним договору купівлі-продажу від 31 липня 2018 року, укладеного ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» та ТОВ «Ковельська ОТБ», яке набрало законної сили 02 вересня 2021 року. Так, на виконання рішення суду за відповідачем ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» () 12 жовтня 2021 року держаним реєстратором Копачівської сільської ради Волинської області Данилевич І.Є. зареєстровано право власності на склад 0-1, площею 1047,0 м.кв. та склад Д-1, площею 1205,9 м.кв., що знаходяться за адресою: Волинська область, м. Ковель, провулок Кияна Володимира, 9, що підтверджено інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.12.2021 р. /а.с.111-116 у т.3/.

Наведена інформація враховується судом як публічно доступна. Разом з тим, інформація про повернення ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» майна, яке було предметом спору у справі № 159/6568/20, підтверджує обставини станом на 13 липня 2021 року, що не має значення для оцінки підстав позову у даній справі.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Волинської області від 09.09.2021 р. у справі № 159/6568/20 в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 24.07.2018 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" та Ковельською оптово-торговою базою Волинської облспоживспілки (правонаступником якої є ТОВ "Ковельська ОТБ"), ґрунтується на матеріалах справи, відповідає чинному законодавству, і відсутні підстави для його зміни чи скасування у вказаній частині. Доводи скаржника ТОВ "Ковельська ОТБ", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги ТОВ "Ковельська ОТБ" покладаються на скаржника згідно з ст.129 ГПК України.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині припинення права власності ТОВ "Ковельська ОТБ" на нерухоме майно, зареєстрованого в установленому законодавством порядку, тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задоволити, рішення Господарського суду Волинської області скасувати в частині відмови у задоволенні позову на підставі п.3, 4 ч.1 ст.277 ГПК України та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги позивача судові витрати на оплату судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідачів у відповідності до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 277, 281 - 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити. Рішення Господарського суду Волинської області від 09.09.2021 р. у справі № 159/6568/20 скасувати в частині відмови у задоволенні позову про припинення права власності.

Прийняти в цій частині нове рішення, і пункти 1-6 рішення викласти в наступній редакції:

" 1. Позов задоволити.

2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 24.07.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база та Ковельською оптово-торговою базою Волинської облспоживспілки, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком Сергієм Володимировичем, зареєстрований у реєстрі за № 1643.

3. Припинити право власності ТОВ "Ковельська ОТБ" (45000, м. Ковель, вул. Володимира Кияна, 9, ), оформлене записами: № 27179927 на склад металевий площею 587,2 м.кв, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); № 27180570 на склад площею 514,3 м.кв (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); № 27180420 на склад металевий площею 933,4 м.кв (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); № 27180236 на склад площею 1033,2 м.кв., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); № 27180094 на прохідну площею 11 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1), яке зареєстроване 24.07.2018 р. приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком Сергієм Володимировичем.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" (пров. Володимира Кияна, 9, м. Ковель, Волинська область, 45000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) 2270 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" (45005, Волинська обл., Ковельський р-н, місто Ковель, пров.Кияна Володимира, будинок 9, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) 1135 грн. витрат по сплаті судового збору.

6. Повернути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Луцьку (вул. Стрілецька, 4а, м. Луцьк, 43021, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) 1135 грн. судового збору, сплаченого згідно квитанції № 32779836 від 10.06.2021 р., що міститься в матеріалах справи."

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" (пров. Володимира Кияна, 9, м. Ковель, Волинська область, 45000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) 1702,50 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" (пров.Кияна Володимира, буд.9, м.Ковель, Волинська область, 45005, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) 1702,50 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Господарському суду Волинської області видати накази на виконання цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Матеріали справи № 159/6568/20 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений 14.01.2022 р.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Бучинська Г.Б.