ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2021 р. Справа №909/1347/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Желік М.Б.

суддів Орищин Г.В.

Галушко Н.А.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 12.11.2021 (вх.ЗАГС. №01-05/3837/21 від 17.11.2021)

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 02.11.2021 (суддя Шкіндер П.А.)

у справі №909/1347/19

про банкрутство фізичної особи ОСОБА_1 .

за участю представників: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 02.11.2021 у справі №909/1347/19 серед іншого відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про зняття арештів з нерухомого майна.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 02.11.2021 в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про зняття арештів з нерухомого майна.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2021 справу №909/1347/19 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Желіка М.Б., суддів Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 відкрито апеляційне провадження, встановлено учасникам справи строк для надання відзиву на апеляційну скаргу до 20.12.2021, розгляд справи призначено на 22.12.2021.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.12.2021 відмовлено представнику фізичної особи ОСОБА_1 у задоволенні заяви про розгляд справи №909/1347/19 в режимі відеоконференції 22.12.2021 у зв`язку з технічною неможливістю.

В судове засідання 22.12.2021 учасники справи явки в судове засідання не забезпечили, причин неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, долученими до матеріалів справи.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч.12 ст.270 ГПК України неявка в судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Врахувавши те, що явка сторін в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними матеріалами за відсутності учасників справи.

Також колегія суддів зазначає, що відзивів на апеляційну скаргу у встановлений строк на адресу суду не надійшло. Відповідно до ч.3 ст.263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, з огляду на наступне.

В провадженні Господарського суду Івано-Франківської області перебуває справа про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 28.01.2020 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи - ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, постановлено оприлюднити на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 призначено арбітражного керуючого Бандуристого Руслана Сергійовича. Вказану ухвалу залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 10.09.2020.

25.10.2021 боржник звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області із клопотанням про зняття обтяжень з нерухомого майна земельної ділянки та будинку, зокрема, боржник просив:

- зняти обтяження нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), а саме - об`єкт нерухомого майна: житловий будинок; адреса: АДРЕСА_2 .; зобов`язати Тисменицький районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вилучити вказане вище обтяження нерухомого майна з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

- зняти обтяження нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) а саме об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка; кадастровий номер: :02:001:0006; цільове призначення: не вказано, зобов`язати Тисменицький районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вилучити вказане вище обтяження нерухомого майна з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Постановляючи оскаржену ухвалу про відмову у знятті арештів, суд першої інстанції врахував, що станом на момент розгляду вказаного клопотання до суду не подано плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 , схваленого комітетом кредиторів та погодженого боржником, не ухвалено постанову про визнання боржника банкрутом, а тому суд позбавлений можливості зробити висновок щодо наявності об`єктивної необхідності для задоволення клопотання про зняття арештів у зв`язку з виконанням плану реструктуризації боргів боржника чи інших обставин.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, скаржник зазначає, що у разі наявності виконавчих проваджень у справі про неплатоспроможність фізичної особи на рухоме (нерухоме) майно якої звертається стягнення за її зобов`язаннями перед третіми особами, переважному застосуванню підлягають приписи статей 120-121 КУзПБ щодо задоволення вимог кредиторів (стягувачів) за рахунок майна боржника в межах провадження у справі про неплатоспроможність. Винятками із спеціального регулювання регулювання порядку задоволення вимог кредиторів за рахунок майна боржника згідно із ч.4 ст.121 КУзПБ є два випадки: якщо на момент відкриття провадження у справі про неплатоспроможність виконавче провадження перебуває на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум, в тому числі одержаних від продажу майна боржника, або якщо майно перебуває на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж. Аналогічний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 01.10.2020 у справі №910/17501/19. Натомість, в межах провадження у справі №909/1347/19 такі винятки відсутні. Відтак, на переконання скаржника, будь-які арешти, накладені на майно боржника в межах виконавчих проваджень після відкриття провадження в справі про неплатоспроможність боржника втрачають свій правовий зміст, оскільки подальше звернення на майно та кошти боржника можливе лише в рамках відповідного провадження про неплатоспроможність боржника.

Скаржник вказує, що у ст.120 КУзПБ передбачено можливість зняття накладених арештів та обмежень на майно боржника в межах справи про неплатоспроможність останнього на підставі ухвали суду з моменту відкриття провадження в справі (а не виключно після визнання боржника банкрутом як про це зазначає суд першої інстанції). При цьому вказана стаття не передбачає наявності певних обов`язкових умов чи підстав для прийняття судом відповідного рішення. Одночасно скаржник зазначає, що залишення господарським судом на даному етапі таких арештів майна боржника в силі, суттєво утруднить або й унеможливить їх зняття боржником в подальшому поза межами справи про банкрутство через правову неврегулюваність цього питання.

Як вбачається з Інформаційної довідки №275577932 від 20.09.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 , та земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0006, площею 0,1007 га, розташована під житловим будинком. На вказане майно 22.05.2015 накладено арешт на підставі постанови ВДВС Тисменицького РУЮ №47376841 від 19.05.2015. У реєстрах також наявні відомості про обтяження вказаного майна іпотекою іпотекодержатель АТ «Альфа Банк» (кредитор у справі).

У клопотанні про зняття арештів зазначено, що з метою контролю за розпорядженням майном боржника та концентрацією всіх даних щодо вказаного майна у справі про банкрутство, в тому числі щодо його обтяження та/або арешту, існує необхідність зняття всіх обтяжень та арештів майна боржника ОСОБА_1 , які вчинені поза межами провадження у справі про неплатоспроможність останнього.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо відмови у задоволенні вказаного клопотання з огляду на його необґрунтованість.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.120 КУзПБ з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника арешт майна боржника та інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про неплатоспроможність, а попередньо накладені арешти та обмеження можуть бути зняті на підставі ухвали господарського суду.

Боржник у клопотанні про зняття арештів, а також в апеляційній скарзі зазначає, про те, що вказана стаття не передбачає наявності певних обов`язкових умов для прийняття судом відповідного рішення.

Однак, таке твердження є суб`єктивним тлумаченням правової норми, викладеної у п.2 ч.1 ст.120 КУзПБ, без врахування необхідності застосування цієї норми у взаємозв`язку з іншими нормами Кодексу України з процедур банкрутства та загальними нормами Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст.113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Відповідно до ч.6 ст.44 КУзПБ господарський суд за заявою розпорядника майна скасовує арешти майна боржника чи інші обмеження щодо розпорядження його майном у разі, якщо такі арешти чи обмеження перешкоджають господарській діяльності боржника та відновленню його платоспроможності.

Оскільки боржник у цій справі є фізичною особою, то можливість скасування арештів обумовлюється встановленням тієї обставини, що існування таких арештів чи інших обтяжень, накладених на майно боржника, перешкоджає відновленню платоспроможності боржника.

Судовою процедурою у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника є реструктуризація боргів боржника.

Відтак, місцевий господарський суд вірно вказав в оскарженій ухвалі, що для встановлення об`єктивної необхідності зняття арештів з майна боржника слід надати оцінку плану реструктуризації, можливості чи неможливості його виконання з огляду на існування арештів чи інших обмежень в розпорядженні майном боржника. Натомість, як вбачається з матеріалів справи, на момент розгляду вказаного клопотання до суду не подано плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 , схваленого комітетом кредиторів та погодженого боржником, не ухвалено постанову про визнання боржника банкрутом.

Також суб`єктивним є твердження скаржника про те, що в оскарженій ухвалі суд першої інстанції зазначив, що скасування арештів можливе виключно після визнання боржника банкрутом, оскільки суд вказав, що скасування арештів є безумовним наслідком ухвалення постанови про визнання боржника банкрутом та дійшов висновку про доцільність призначення судового засідання, в якому буде розглядатись питання переходу до наступної судової процедури або закриття провадження у справі.

Окрім того, відповідно до загальних вимог до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення, передбачених у ст.170 ГПК України, будь-яке клопотання має містити зазначення підстав заявлених вимог. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Разом з цим, клопотання про зняття арештів не містить жодних обґрунтованих підстав для задоволення вимог заявника, окрім зазначення про існування таких арештів та можливість їх зняття на підставі ухвали суду.

Враховуючи наведене, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 02.11.2021 у справі №909/1347/19 слід залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст.240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 б/н від 12.11.2021 (вх.ЗАГС. №01-05/3837/21 від 17.11.2021) відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 02.11.2021 у справі №909/1347/19 залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 28.12.2021.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.