ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" грудня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2334/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кононова О.В.

при секретарі судового засідання Зубко Ю.В.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Маркетинг Груп" (вх. № 22258 від 22.09.2021) з грошовими вимогами до боржника по справі № 922/2334/21

за заявою Акціонерного товариства "Райффайзен Банк"
про визнання банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Софія-Близнюки"
За участю:

представника АТ "Райффайзен Банк" - Хуторянець О.В.

представника ТОВ "Агро Маркетинг Груп" - Кочмар В.О.

розпорядник майна - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.08.2021 серед іншого було відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Софія Близнюки, , визнано розмір вимог ініціюючого кредитора Акціонерного товариства Райффайзен Банк, в тому числі й забезпечених заставою майна боржника та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Хандуріна Дмитра Вікторовича та призначено проведення попереднього засідання суду на 06.10.2020.

Офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ПАТ "Софія - Близнюки" було здійснено 19.08.2021 за № 67081 на офіційному веб-сайті ВГСУ, в якому встановлений граничний строк подання заяв кредиторів з вимогами до боржника.

На адресу господарського суду після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про визнання банкрутом надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Маркетинг Груп" (вх.№ 22258 від 22.09.2021 (надано до відправлення до поштового відділення 20.09.2021) з грошовими вимогами до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю Софія Близнюки на загальну суму 25 786 495,33 грн.

Ухвалою суду від 23.09.2021 було прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Маркетинг Груп" (вх.№ 22258 від 22.09.2021) з грошовими вимогами до боржника до розгляду та призначено її розгляд в попередньому засіданні господарського суду. Зобов`язано розпорядника майна та боржника розглянути заяву кредитора та письмово повідомити про результати розгляду заявника та суд до дати проведення попереднього засідання. Зобов`язано кредитора за три дні до судового засідання через канцелярію суду надати: правове та документальне обґрунтування заявлених вимог до боржника; оригінали документів доданих до заяви (для огляду); розрахунок заборгованості, яка виникла до моменту порушення провадження у справі про банкрутство.

05.10.2021 від кредитора надійшли доповнення до заяви з грошовими вимогами до боржника, в яких ТОВ "Агро Маркетинг Груп" додатково надає копії специфікацій в обґрунтування заявленої до визнання суми грошових вимог та копії видаткових накладних.

05.10.2021 до канцелярії господарського суду від боржника надійшло письмове повідомлення про визнання вимог ТОВ "Агро Маркетинг Груп" (вх. №23313), в яких він зазначає, що вимоги кредитора є обґрунтованими, тому боржник визнає їх в повному обсязі.

06.11.2021 від кредитора надійшла заява про виправлення помилки в заяві з грошовими вимогами до боржника, в якій кредитор зазначає про допущену описку щодо коду ЄДРПОУ та найменування боржника в прохальній частині.

Зазначені заяви та доповнення були прийняті судом до розгляду та продовжений розгляд справи з їх урахуванням.

05.10.2021 до суду від розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Хандуріна Д.В. надійшли повідомлення (вх. № 23409) про результати розгляду вимог кредиторів, що надійшли на його адресу. Так, з наданого повідомлення, що було направлено на адресу ТОВ "Агро Маркетинг Груп" вбачається, що розпорядником майна були відхилені в повному обсязі грошові вимоги ТОВ "Агро Маркетинг Груп". В обґрунтування відмови у визнанні грошових вимог розпорядник майна зазначає, що заявлені вимоги в повному обсязі не підтверджені судовим рішенням. Розпорядник майна зауважує, що в своїй заяві ТОВ "Агро Маркетинг Груп" посилається на договір поставки № 1 від 17.05.2021, відповідно п. 9.1 якого боржник як позичальник повинен був в підтвердження свого зобов`язання видавати згідно з податковим законодавством України податкові накладні без окремої письмової вимоги покупця, які в свою чергу повинні бути зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних, проте до матеріалів заяви з грошовими вимогами такі податкові накладні не додані. На думку розпорядника майна до заяви не додано жодних первинних документів в підтвердження реальності заборгованості боржника перед ТОВ "Агро Маркетинг Груп".

Враховуючи наведені заперечення, розпорядник майна просить суд звернутись до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.03.2018у справі №916/4644/15, відповідно до якого обов`язок доведення кредиторських вимог одночасно з поданням відповідних документів, що їх підтверджують, покладено саме на кредитора. Враховуючи, що в правовідносинах боржника з ТОВ "Агро Маркетинг Груп" виникли обґрунтовані сумніви сторін щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на ТОВ "Агро Маркетинг Груп", як на заявника кредиторських вимог покладено обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог.

26.10.2021 до суду від ТОВ "Агро Маркетинг Груп" надійшли заперечення щодо результатів розгляду заяви кредитора розпорядником майна, в яких ТОВ "Агро Маркетинг Груп" наводить додаткові обґрунтування в підтвердження підстав виникнення заборгованості ТОВ "Софія - Близнюки".

В попередньому судовому засіданні неодноразово оголошувались перерви, так 15.11.2021 було оголошено перерву до 19.11.2021 до 10:00 год., ухвалу про яку занесено до протоколу судового засідання та зазначено про продовження розгляду заяв з грошовими вимогами до боржника в наступному судовому засіданні, цією ж протокольною ухвалою було зобов`язано боржника надати суду докази в підтвердження господарських операцій з ТОВ "Агро Маркетинг Груп" та відповідні довідки про стан виконавчих проваджень стосовно боржника.

15.11.2021 до суду від розпорядника майна надійшли додаткові письмові пояснення щодо розгляду вимог ТОВ "Агро Маркетинг Груп", які були долучені судом до матеріалів справи.

Проте судове засідання 19.11.2021 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Кононової О.В. на лікарняному.

Ухвалою суду від 23.11.2021 було призначено проведення попереднього засідання суду на "20" грудня 2021 р. о(об) 11:00 год.

До судового засідання 20.12.2021 від розпорядника майна надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в попередньому судовому засіданні у зв`язку з неможливістю з`явитися в судове засідання.

Судом було відмовлено в задоволенні наданого клопотання, ухвалу про що занесено до протоколу судового засідання.

Представник ТОВ "Агро Маркетинг Груп" в судовому засіданні 15.11.2021 просив суд визнати заявлену суму заборгованості та задовольнити заяву з грошовими вимогами до боржника.

Представник боржника не заперечував проти визнання грошових вимог ТОВ "Агро Маркетинг Груп" (в судовому засіданні, що відбулось 15.11.2021), просив суд їх визнати.

Розпорядник майна в судовому засіданні 15.11.2021 зазначив, що заява ТОВ "Агро Маркетинг Груп" відповідає по формі та змісту вимогам ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, проте була відхилена розпорядником майна в повному обсязі, з мотивів, викладених в раніше наданих до суду запереченнях.

Суд, заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників справи, розглянувши заяву ТОВ "Агро Маркетинг Груп" (вх. № 22258 від 22.09.2021) з грошовими вимогами до боржника, дійшов висновку про її задоволення виходячи з наступного.

17.05.2021, між ТОВ "Агро Маркетинг Груп" (Постачальник) та ТОВ "Софія - Близнюки" (Покупець) укладено Договір поставки №1, за умовами якого у строки, зумовлені Договором, Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця насіння сільськогосподарських культур та/або засоби захисту рослим та/або мінеральні добрива (надалі "товар") на умовах відстрочення кінцевого розрахунку на визначений договором строк, а Покупець зобов`язується прийняти товар, сплатити його вартість па умовах, передбачених цим Договором (додаткових угод та Специфікацій до нього).

Відповідно до п.2.1 та п.2.2 Договору Найменування (асортимент) товару, його кількість, ціна за одиницю та ціна всього товару наведені у Специфікаціях до Договору, які є невід`ємними його частинами. Ціна товару, що вказана у Специфікаціях, визначена на дату укладення Договору (підписання Специфікації). Вартість Договору складається із суми всіх Специфікацій, підписаних в рамках цього Договору.

Так, між Сторонами було укладено 11 Специфікацій на поставку товару на загальну суму 25 786 495,33 грн.

Відповідно до специфікацій, строк оплати за поставлений товар встановлено до 31.06.2021.

Судом встановлено, що на виконання умов договору, TOB "Агро Маркетинг Груп" поставило, а ТОВ "СОФІЯ-БЛИЗНЮКИ" отримало товар, що підтверджується підписаними Сторонами наступними видатковими накладними: №6 від 17.05.2021 на суму 175 444,91 грн, №7 від 17.05.2021 на суму 125 332,91 грн., №8 від 17.05.2021 на суму 73 126,80 грн, №9 від 17.05.2021 на суму 238 472,54 грн, №40 від 18.05.2021 на суму 447 228,51 грн, №41 від 18.05.2021 на суму 598 782,00 грн, №42 від 18.05.2021 на суму 1 252 708,00 грн, №43 від 19.05.2021 на суму 1 421 037,56 грн, № 44 від 19.05.2021 на суму 1 725 403,15 грн, № 48 від 19.05.2021 на суму 1 312 206, 37 грн, № 30 від 20.05.2021 на суму 261 185,70 грн, № 32 від 20.05.2021 на суму 18 681,16 грн, № 33 від 20.05.2021 на суму 4 560,02 грн, № 50 від 20.05.2021 на суму 442 783,22 грн, № 31 від 21.05.2021 на суму 1 779 341,71 грн, № 34 від 21.05.2021 на суму 2 705 828,90 грн, № 36 від 21.05.2021 на суму 709 570,35 грн, № 37 від 21.05.2021 на суму 3 343 112,46 грн, № 39 від 24.05.2021 на суму 4 289 081,29 грн, № 45 від 24.05.2021 на суму 1 688 583,52 грн, № 51 від 24.05.2021 на суму 2 483 841,25 грн, № 53 від 28.05.2021 на суму 522 460,97 грн, № 60 від 28.05.2021 на суму 168 722,00 грн.

Разом з тим, доказів сплати за поставлений товар, матеріали справи не містять.

Тобто, боржником не виконано грошові зобов`язання за договором поставки №1 від 17.05.2021, не здійснено повної оплати за поставлений товар у розмірі 25 786 495,33 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частини 1 та 6 статті 265 Господарського кодексу України передбачають, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 664 Цивільного кодексу України визначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до ч. 1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Судом встановлено, що боржник взяв на себе зобов`язання по договору сплатити за поставлений товар Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро Маркетинг Груп" в строк до 31.06.2021.

Отже у ТОВ "Софія - Близнюки" наявна заборгованість за договором поставки №1 від 17.05.2021 у розмірі 25 786 495,33 грн.

Доказів сплати боргу за договором поставки №1 від 17.05.2021 боржником ТОВ "Софія - Близнюки", матеріали справи не містять.

З огляду на наведені норми законів та умови договору поставки №1 від 17.05.2021, Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Маркетинг Груп" обґрунтовано заявлено кредиторські вимоги до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Софія - Близнюки" у розмірі 25 786 495,33 грн.

Щодо доводів розпорядника майна про ймовірну фіктивність відносин за договором поставки №1 від 17.05.2021, у зв`язку з відсутністю зареєстрованих податкових накладних, то суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 201.1., 201.7., 201.10. статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до пункту 187.1. статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 14.1.181. статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду. Датою виникнення права на податковий кредит визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).

Згідно зі статтею 198 Податкового кодексу України суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання товарів відносяться до податкового кредиту. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Отже основою податкового обліку є первинні документи по відображенню господарчих операцій.

Підставою для виникнення у платника права на податковий кредит є факт реального (фактичного) здійснення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності. Наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу (товару).

Сама по собі відсутність документів податкового обліку, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 10.12.2020 у справі №910/14900/19.

Податкова накладна як доказ повинна оцінюватися судом у сукупності з іншими доказами у справі, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним (постанова Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №916/922/19).

Тобто, відсутність зареєстрованих податкових накладних не підтверджує відсутність господарської операції до договором поставки №1 від 17.05.2021.

Мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у визначенні прав та обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів. З усіх поданих особами, що беруть участь у справі, доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.

Належність доказів по суті це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. Належність доказів - це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шабельник проти України" (заява № 16404/03) від 19.02.2009 зазначається, що хоча стаття 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів як таких, бо це передусім питання, яке регулюється національним законодавством (див. рішення у справі "Шенк проти Швейцарії" від 12.07.1998 та у справі "Тейшейра ді Кастру проти Португалії" від 09.06.1998).

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.

Такий правовий висновок викладено у постанові від 14.06.2021 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №910/17658/19.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саму ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Враховуючи те, що до основних засад (принципів) господарського судочинства відносяться рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та диспозитивність, суд вирішуючи цей спір, виходить з того, що кожна сторона повинна вчиняти усі дії задля правильного, об`єктивного та законного вирішення спору, тому розпорядник майна зобов`язаний був надати належні та допустимі докази на підтвердження відсутності господарської операції за договором поставки №1 від 17.05.2021.

Суд вважає, що заявником - кредитором ТОВ "Агро Маркетинг Груп" було надано суду необхідну сукупність документів на обґрунтування своїх вимог, зазначені докази були досліджені судом, у зв`язку з чим суд дійшов переконливого висновку про визнання кредиторських вимог ТОВ "Агро Маркетинг Груп" на загальну суму 25 786 496,33 грн.

Натомість розпорядник майна в своїх запереченнях та повідомленнях не наводить відповідних обґрунтувань та доказів в розумінні прокоментованих норм процесуального законодавства в підтвердження спростування висновків суду щодо належності, допустимості, достовірності та вірогідності наданих ТОВ "Агро Маркетинг Груп" доказів наявності заборгованості боржника перед ним за спірним договором поставки.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що кредитором є юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Частиною 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою ст. 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу.

Розпорядник майна за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у шосту чергу.

Погашення неустойки (штрафу, пені) у справі про банкрутство можливе лише в ліквідаційній процедурі.

Згідно з ч. 1 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства у першу чергу задовольняються, зокрема, витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді.

Таким чином грошові кошти з оплати судового збору за подання заяви про визнання кредиторських вимог, виходячи з приписів вказаної статті Кодексу, за характером призначення платежу автоматично включаються до складу судових витрат.

Незалежно від того чи визнані вимоги кредитора боржником разом із розпорядником майна чи ні, суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та визначає правомірність і обґрунтованість грошових вимог кредитора до боржника і за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що кредиторські вимоги ТОВ "Агро Маркетинг Груп" у загальному розмірі 25 786 496,33 грн. є обґрунтованими та доведеними матеріалами справи.

З урахуванням того, що офіційне повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство оприлюднене на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 19.08.2021 (номер публікації 67081), а заява ТОВ "Агро Маркетинг Груп" подана в межах визначеного законом 30-денного строку, строк виконання зобов`язань настав до моменту відкриття провадження у справі, то зазначені вимоги є конкурсними та підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів у відповідній черговості.

За подання заяви з грошовими вимогами заявником також був сплачений судовий збір у розмірі 4540,00 грн. який також визнається судом та підлягає включенню до реєстру вимог кредиторів.

Отже, зважаючи на наявність доказів, якими підтверджуються вимоги ТОВ "Агро Маркетинг Груп" у загальному розмірі 25 786 496,33 грн. суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви ТОВ "Агро Маркетинг Груп" (вх. 22258 від 22.09.2021) про визнання грошових вимог до боржника.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 45, 47 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 14, 73, 74, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Маркетинг Груп" (вх. № 22258 від 22.09.2021) з грошовими вимогами до боржника.

Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Маркетинг Груп" до боржника у загальному розмірі 25 786 496,33 грн.з яких: 25 786 496,33 грн основна сума заборгованості та 4 540,00 грн. судовий збір, сплачений за подачу заяви з грошовими вимогами до боржника.

Зобов`язати розпорядника майна включити визнані судом вимоги до реєстру вимог кредиторів у визначеній Кодексом України з процедур банкрутства черговості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені статтями 254-258 ГПК України.

Ухвалу підписано 28.12.2021.

Суддя Кононова О.В.