номер провадження справи 24/48/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2021 Справа № 908/1063/21

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяни Анатоліївни, при секретареві судового засідання Вака В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 908/1063/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вік Оіл Плюс» (вул. Дудикіна, буд. 26А, кв. 41, м. Запоріжжя, 69065, ідентифікаційний код 36977514)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізькі лани» (вул. Грязнова, буд. 88Б, м. Запоріжжя, 69068, ідентифікаційний код 33921029)

про стягнення 43848,76 грн.

За участю представників:

від позивача: Деревянко Д.В., адвокат, довіреність № 07.05 від 07.05.2021,

від відповідача: не прибув.

ВСТАНОВЛЕНО

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вік Оіл Плюс» звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізькі лани» про стягнення основного боргу в сумі 26573,90 грн., інфляційних витрат в сумі 12752,16 грн., трьох процентів річних в сумі 4522,70 грн. за договором поставки нафтопродуктів № 020 від 02.06.2017.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2021 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Азізбекян Т.А.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 26.04.2021, в порядку ст. ст. 12, 176, 250 Господарського процесуального кодексу України, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1063/21 за правилами спрощеного позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 24/48/21. Судове засідання призначено на 13.05.2021 о 10 год. 15 хв.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, далі ГПК України, здійснювалося фіксування судового засідання 13.05.2021 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевірені повноваження присутнього в судовому засіданні учасника процесу.

Представник позивача оголосив про обізнаність прав та обов`язків, викладених у статтях 42, 46 Господарського процесуального кодексу України.

Відводів складу суду не заявлено.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому порядку шляхом направлення на адресу відповідної ухвали, докази отримання якої містяться у матеріалах справи. Клопотань про розгляд справи без уповноваженого представника або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Вимоги ухвал суду не виконані, відзив на позов не надано.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п. 2).

Представник позивача оголосив позовні вимоги та докази надані в їх обґрунтування.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов договору поставки нафтопродуктів № 020 від 02.06.2017 Товариством з обмеженою відповідальністю «Вік Оіл Плюс» поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Запорізькі лани» нафтопродукти на загальну суду 86573,90 грн., що підтверджується видатковими накладними № РН-0000138 і № РН-0000139 від 08.06.2017, та товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 0806-1 від 08.06.2017. Зазначає, що відповідачем був частково оплачений поставлений товар, в наслідок чого на час звернення із позовом до суду за відповідачем рахується заборгованість в сумі 26573,90 грн. Враховуючи виконання відповідачем обов`язку з оплати вартості поставленого товару, в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем заявлені до стягнення з відповідача три процента річних в сумі 4522,70 грн. за період з 08.06.2017 по 12.04.2021, та інфляційні витрати в сумі 12752,16 грн. за період з червня 2017 року по квітень 2021 року.

Суд повідомив про вихід до нарадчої кімнати для ухвалення рішення (вступної і резолютивної частини), повідомивши час його оголошення.

В засіданні 13.05.2021 судом, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд встановив:

Відповідно до ст. ст. 7, 13 ГПК України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

02.06.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вік Оіл Плюс», далі Постачальник, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізькі лани», далі Покупець, укладено договір поставки нафтопродуктів № 020 від 02.06.2017, далі Договір.

Умовами п. п. 1.1, 1.2 Договору Постачальник зобов`язується передати в погоджені строки, а Покупець прийняти і оплатити на умовах, викладених в Договорі, нафтопродукти, далі за текстом Товар, найменування, кількість, ціна яких вказується в накладних документах на Товар, які оформляється на кожну окрему партію Товару. Номенклатура Товару, його кількість, ціна встановлюються сторонами за обопільною згодою й зазначаються в розрахункових документах (рахунках-фактурах) та/чи в відвантажувальних документах (видаткових накладних) на Товар, котрі являються специфікацією в розумінні ст. 266 Господарського кодексу України та складають невід`ємну частину цього Договору.

Згідно п. п. 2.1, 2.2 Договору товар поставляється погодженими партіями, у відповідності до умов цього Договору. Постачання Товару підтверджується накладними документами на Товар (видатковими накладними та/або актами приймання-передачі), які підписані представниками обох сторін. Поставка Товару здійснюється протягом 3 (трьох) робочих днів з дати зарахування грошових коштів (у випадку 100% оплати за Товар) на банківський рахунок Постачальника, згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. п. 3.1-3.4 Договору загальна ціна цього Договору визначається кількістю отриманого та оплаченого Товару Покупцем протягом всього строку дії Договору. Вартість кожної окремої партії Товару визначається Постачальником в рахунках-фактурах та накладних документах. Покупець зобов`язується оплачувати повну вартість (в розмірі 100%) Товару (в тому числі ПДВ), відображену в рахунках-фактурах на кожну окрему партію Товару, (видаткових накладних та/або актах приймання-передачі), у строк, визначений у відповідних рахунках-фактурах. Платіжні документи за цим Договором оформлюються згідно умов чинного законодавства України, з дотриманням усіх вимог, які зазвичай ставляться до змісту і форми таких документів, з обов`язковим зазначенням номеру та дати укладання Договору, згідно з яким здійснюється проплата грошових коштів. Право власності та Товару переходить до Покупця з дати поставки Товару, що вказана в накладних документах на Товар (видаткових накладних а/або актах приймання-передачі). Датою оплати вважаються дата зарахування грошових коштів банківською установою на банків сикх рахунках Постачальника.

Згідно п. 4.6 Договору взаємовідносини сторін, які не передбачені цим Договором, регулюються діючим законодавством України.

Пунктом п. 6.1 Договору, він набирає чинності за дати його укладання та діє до 31.12.2017, а в частині розрахунків до їх повного проведення.

На виконання умов Договору Товариства з обмеженою відповідальністю «Вік Оіл Плюс» виписаний на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізькі лани» рахунок-фактура № СФ-0000135 від 07.06.2017 на суму 86573,90 грн. (у т.ч. ПДВ), в якому зазначено: рахунок дійсний до сплати до 07.06.2017.

Матеріали справи свідчать, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Вік Оіл Плюс» поставило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізькі лани» прийняло товар на загальну суму 86573,90 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, а саме:

- видатковою накладною № РН-0000138 від 08.06.2017 на суму 45938,90 грн.;

- видатковою накладною № РН-0000139 від 08.06.2017 на суму 40635,00 грн.

Факт поставки товару також підтверджується підписаними між позивачем та відповідачем товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 0806-1 від 08.06.2017.

Як зазначає позивач в позовній заяві, Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізькі лани» частково сплатило борг на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Вік Оіл Плюс» всього на загальну суму 60000,00 грн., на підтвердження чого позивач надав виписки банку по рахунку, з яких вбачається:

- 27.07.2017 здійснена оплата на суму 10000,00 грн.;

- 28.02.2018 здійснена оплата на суму 20000,00 грн.;

- 07.05.2018 здійснена оплата на суму 10000,00 грн.;

- 09.07.2018 здійснена оплата на суму 10000,00 грн.;

- 12.09.2018 здійснена оплата на суму 10000,00 грн..

Оскільки, відповідач свої зобов`язання з оплати за поставлений товар в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим за ним утворився борг в сумі 26573,90 грн., який позивач і намагається стягнути.

Також, позивач звернувся до відповідача з претензію за вих. № 25.01 від 25.01.2021 про сплату 26573,90 грн. заборгованості за договором поставки нафтопродуктів № 020 від 02.06.2017, нарахованих трьох процентів річних у сумі 4354,52 грн. та інфляційних витрат у сумі 11503,19 грн., протягом семі днів від дати отримання претензії. В якості доказу отримання відповідачем вказаної претензії, позивачем надана копія рекомендованого повідомлення.

З посиланням на приписи статті 625 Цивільного кодексу України, далі ЦК України, позивач вказує на прострочення грошового зобов`язання з боку відповідача, в зв`язку з чим намагається стягнути з нього три проценти річних в сумі 4522,70 грн. за період з 08.06.2017 по 12.04.2021 та інфляційні витрати в сумі 12752,16 грн. за період з червня 2017 року по квітень 2021 року.

Судом дана належна правова кваліфікація правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами укладений договір поставки. Відповідно до вимог Господарського кодексу України, далі ГК України, договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх істотних умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну та суму договору, порядок приймання товару, умови поставки товару, порядок здійснення оплати, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 712 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, договори вважаються укладеними згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України також визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. У частині 1 статті 266 ГК України визначено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Фактичні обставини справи свідчать, що позивач поставив відповідачу, а відповідач прийняв товар на загальну суму 86573,90 грн., що підтверджується підписаними між ними видатковими накладними № РН-0000138 від 08.06.2017 та № РН-0000139 від 08.06.2017.

Позивачем надані до матеріалів справи виписки банку по рахунку на підтвердження здійснення відповідачем часткових оплат боргу на суму 60000,00 грн., з яких вбачається, що при здійсненні оплати відповідач посилався на рахунок-фактуру № СФ-0000135 від 07.06.2017.

Порядок здійснення оплати за товар між сторонами узгоджено в розділі 3 Договору, а саме в пункті 3.2., яким визначено, що Покупець зобов`язується оплачувати повну вартість (в розмірі 100%) Товару (в тому числі ПДВ), відображену в рахунках-фактурах на кожну окрему партію Товару, (видаткових накладних та/або актах приймання-передачі), у строк, визначений у відповідних рахунках-фактурах.

Втім, відповідач зобов`язання з оплати вартості поставленого товару в повному обсязі не виконав.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили згідно вимог ч. 2 статті 86 ГПК України. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань за Договором щодо не здійснення своєчасної оплати за поставлений товар, а також доведено порушення відповідачем строку оплати товару, встановленого умовами Договору, а наявність заборгованості в сумі 26573,90 грн., підтверджується матеріалами справи. Відповідач доказів сплати боргу за Договором станом на день розгляду справи суду не надав, заявлених до нього вимог не спростував.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вік Оіл Плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізькі лани» про стягнення заборгованості в сумі 26573,90 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Оскільки мало місце прострочення виконання відповідачем зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії, позивач з посиланням на приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача три процента річних в сумі 4522,70 грн. та інфляційні втрати в сумі 12752,16 грн.

Згідно положень ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки мало місце прострочення оплати відповідачем переданого товару, а надані позивачем розрахунки трьох процентів річних за загальний період з 08.06.2017 по 12.04.2021 та інфляційних витрат за період з червня 2017 року по квітень 2021 року здійснені у відповідності з приписами ст. 625 ЦК України, позовні вимоги про стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 4552,70 грн. та інфляційних витрат в сумі 12752,16 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізькі лани» (вул. Грязнова, буд. 88Б, м. Запоріжжя, 69068, ідентифікаційний код 33921029) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вік Оіл Плюс» (вул. Дудикіна, буд. 26А, кв. 41, м. Запоріжжя, 69065, ідентифікаційний код 36977514) основний борг в сумі 26573 (двадцять шість тисяч п`ятсот сімдесят три) грн. 90 коп., три процента річних у сумі 4522 (чотири тисячі п`ятсот двадцять два) грн.. 70 коп., інфляційні витрати в сумі 12752 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят дві) грн. 16 коп., судовий збір у сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31.12.2021.

Суддя Т.А. Азізбекян