ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
ДОДАТКОВЕ СУДОВЕ РІШЕННЯ
28.12.2021р. Справа №905/1289/21
про стягнення 8039093,66 грн
Суддя Паляниця Ю.О.
Секретар судового засідання: Клименко Ю.О.
У засіданні брали участь:
від позивача: не з`явився
від відповідача (в режимі відеоконференції): Дмитрашко О.О. адв.
Рішенням господарського суду Донецької області від 01.12.2021р. у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Полтавський вентиляторний завод» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест інжиніринг» про стягнення 8039093,66 грн відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.129 Господарського процесуального кодексу України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ч.ч.1-3 Господарського процесуального кодексу України).

Положеннями ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відзиві на позовну заяву Товариством з обмеженою відповідальністю «Метінвест інжиніринг» викладено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно з яким відповідач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи витрати на професійну правничу допомогу в сумі 160000 грн, в тому числі, гонорар за складність справи 1% від ціни позову 80390,93 грн.

При цьому, у відзиві також зазначено, що відповідні докази понесення витрат на оплату послуг правника Товариством з обмеженою відповідальністю «Метінвест інжиніринг» будуть представлені суду у порядку ст.129 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду по справі.

Відповідно до ст.221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст.244 Господарського процесуального кодексу України).

На виконання наведених вище вимог процесуального законодавства, 06.12.2021р. на адресу суду відповідачем скеровано заяву б/н від 06.12.2021р. про ухвалення додаткового рішення та покладення на Приватне акціонерне товариство «Полтавський вентиляторний завод» судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених Товариством з обмеженою відповідальністю «Метінвест інжиніринг» у розмірі 120921,68 грн (в тому числі, гонорару за складність справи (незалежно від суті прийнятого рішення) у розмірі 1% від ціни позову 80390,93 грн).

До вказаної заяви відповідачем додано (у копіях), зокрема: договір №180316/МИИ від 16.03.2018р. про надання юридичних послуг (правової допомоги), укладений між Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Метінвест інжиніринг», додаткові угоди до цього договору №2 від 03.12.2018р., №3 від 04.11.2019р., №8 від 30.12.2020р., №10 від 23.07.2021р., розрахунок розміру винагороди від 02.12.2021р., акт №01/21 від 03.12.2021р. приймання-передачі наданих послуг, рахунок на оплату №516 від 03.12.2021р.

Зазначену заяву із відповідними документами Товариством з обмеженою відповідальністю «Метінвест інжиніринг» також скеровано на адресу позивача.

Позивач надав заперечення №212 від 21.12.2021р. на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №905/1289/21, згідно з якою зазначив, що відповідачем порушено порядок звернення з відповідною заявою та просив у її задоволенні відмовити. Поряд з цим, Приватне акціонерне товариство «Полтавський вентиляторний завод» просило суд зменшити розмір заявлених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу до 10000 грн, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

28.12.2021р. відповідач подав письмові пояснення, згідно з якими заперечував проти доводів позивача.

Ухвалою суду від 14.12.2021р. заяву відповідача призначено до розгляду в судовому засіданні на 23.12.2021р. Присутність учасників розгляду заяви у судовому засіданні визначена не обов`язковою.

З огляду на неможливість фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами 23.12.2021р., розгляд заяви було відкладено на 28.12.2021р.

Представник позивача у судове засідання 28.12.2021р. не з`явився (судом не викликався), згідно з запереченнями №212 від 21.12.2021р. розгляд заяви просив здійснювати за відсутності власного представника.

Представник відповідача у судове засідання 28.12.2021р. з`явився (в режимі відеоконференції), на задоволенні заяви наполягав.

За приписами ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Зважаючи на те, що у рішенні суду від 01.12.2021р. не вирішувалось питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на надходження заяви відповідача, суд дійшов висновку про необхідність прийняття додаткового рішення у справі №905/1289/21.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест інжиніринг», суд зазначає про наступне:

Стаття 16 Господарського процесуального кодексу України закріплює за учасниками справи право на користування правничою допомогою.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч.8 ст.129 вказаного кодексу розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, за змістом ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Принцип розумного обґрунтування розміру оплати юридичної допомоги набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати - обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка, тощо.

Визначаючи розмір сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, повинні братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистки або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.08.2019р. по справі №915/237/18.

Тобто, з аналізу наведених вище норм законодавства слідує, що, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Велика Палата Верховного Суду в п.21 додаткової постанови від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

В той же час, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно із практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» наголошено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно зі ст.15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст.16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 зазначеного процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст.124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.126 Господарського процесуального кодексу України): - подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (ст.129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.5 ст.129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями ч.ч.6, 7, 9 ст.129 цього Кодексу.

У розумінні положень ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, у ч.5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч.5-7, 9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч.5-7, 9 ст.129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі №922/445/19.

Відповідно до остаточного розрахунку розміру винагороди за договором №180316/МИИ від 16.03.2018р. про надання юридичних послуг (правової допомоги), загальна сума послуг становить 120921,68 грн, а саме:

1) 25.07.2021р. усна консультація клієнта з питань відповідальності за неналежне зберігання товару, узгодження правової позиції Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест інжиніринг» з такого питання, 1702,05 грн/год, 2 години, 3404,10 грн,

2) 02.08.2021р. збір доказів актів приймання ТМЦ, актів обстеження установки димососа, актів пуску установки димососа, журналів пуску установки димососа, довіреностей, наказів, 1702,05 грн/год, 2 години, 8510,25 грн,

3) 02.08.2021р. підготовка, перевірка та надання відзиву на позовну заяву, 1702,05 грн/год, 4 години, 6808,20 грн,

4) підготовка, перевірка та надання заперечень на відповідь на відзив, 1702,05 грн/год, 2 години, 3404,10 грн,

5) 12.10.2021р. підготовка, перевірка та надання додаткових письмових пояснень, 1702,05 грн/год, 1 година, 1702,05 грн,

6) 03.11.2021р. підготовка, перевірка та надання письмових пояснень щодо доказів, на які посилається позивач, 1702,05 грн/год, 2 години, 3404,10 грн,

7) 30.11.2021р. підготовка, перевірка та надання заперечень на долучення нових доказів до матеріалів справи, 1702,05 грн/год, 2 години, 3404,10 грн,

8) 10.08.2021р., 02.09.2021р., 30.09.2021р., 22.11.2021р., 01.12.2021р. участь у судових засіданнях під час розгляду справи, 3000 грн за 1 судодень, 5 судоднів, 15000 грн,

9) гонорар за складність справи (незалежно від суті прийнятого рішення) 1% від ціни позову, 80390,93 грн.

За висновками суду, визначені у п.п.1, 3, 4, 7, 8 розрахунку суми судових витрат є цілком обґрунтованими та підтверджуються наявними у матеріалах справи документами.

При цьому, судом враховано, що у п.8 розрахунку наявна помилка щодо однієї із дат судового засідання (вказано 30.09.2021р. замість вірного 09.11.2021р.). Однак, представник відповідача дійсно був присутній у п`ятьох судових засіданнях, з огляду на що розрахунок п.8 суд визнає правомірним.

Розрахунок п.2 має арифметичну помилку, 1702,05 грн/год * 2 години = 3404,10 грн, тоді як відповідачем визначено 8510,25 грн. У будь-якому разі збір визначених у цьому пункті доказів не вимагав витрат часу більше ніж 2 години.

Стосовно п.п.5, 6 слід зазначити, що суд в порядку норм ст.161 Господарського процесуального кодексу України не вимагав від відповідача подання відповідних пояснень, внаслідок чого покладання витрат, пов`язаних з їх складанням, на позивача є недоцільним.

З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованим розрахунок відповідача (п.п.1-8) на суму 35424,60 грн та суму 80390,93 грн (п.9).

Разом з тим, як зазначалось, позивач заявив клопотання про зменшення розміру заявлених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу до 10000 грн, яке суд вважає за доцільне задовольнити і зменшити суму відшкодування витрат відповідача за рахунок позивача до визначеного останнім розміру.

При цьому, суд керується, в тому числі тим, що витрати у вигляді гонорару за складність справи (незалежно від суті прийнятого рішення) в розмірі 80390,93 грн (п.9 розрахунку), не мають характеру необхідних, а їх відшкодування матиме надмірний характер.

Стосовно складності справи слід зазначити, що вона дійсно не є простою та має принципове значення для кожної із сторін. Однак, результат її розгляду є досить передбачуваним, а прийняте судом рішення на користь відповідача не відбулось виключно у залежності від якості роботи, яка була проведена адвокатами Адвокатського об`єднання «Всеукраїнська адвокатська допомога».

Твердження позивача про недотримання відповідачем порядку звернення до суду з розглядуваною заявою не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, зважаючи на викладені вище висновки суду, з огляду на положення ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України, виходячи з принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, приймаючи до уваги висновки суду щодо доцільності зменшення судових витрат за заявою Приватного акціонерного товариства «Полтавський вентиляторний завод», позивачем на користь відповідача мають бути відшкодовані витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 10000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.86, 129, 236-241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву б/н від 06.12.2021р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест інжиніринг» задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Полтавський вентиляторний завод» (36007, м.Полтава, вул.Заводська, 12, кімн.307, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест інжиніринг» (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Лепорського, 5, ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

В задоволенні іншої частини заяви б/н від 06.12.2021р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест інжиніринг» відмовити.

Вступну та резолютивну частини додаткового рішення складено 28.12.2021р.

Повний текст додаткового рішення складено 10.01.2022р.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.О.Паляниця