ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30.12.2021 Справа № 914/3582/21

За позовом Приватного підприємства Львів-Продукт, с.Солонка, Пустомитівський район, Львівська область

до відповідача: Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім.ЮЛипи, м.Львів

про: стягнення 231979,71грн за договором №24/30Т від 11.05.2021

Суддя У.І. Ділай

Секретар О.Старостенко

За участю представників:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2021, справу №914/3582/21 розподілено судді У.І.Ділай.

Ухвалою від 01.12.2021 позов залишено без руху.

09.12.2021 від позивача на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 10.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 30.12.2021.

29.12.2020 від позивача до суду надійшла заява, в якій повідомлено про добровільну сплату відповідачем заборгованості, відтак просить закрити провадження у зв`язку із відмовою від позову, а також стягнути 12000,00грн понесених витрат на правничу допомогу.

Розглянувши подану заяву та матеріали справи, суд зазначає таке.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі, зокрема, відмовитись від позову на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з частиною 1,2 ст. 191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що заява про відмову від позову підписана представником ПП Львів-Продукт А.М.Думич.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову та відмову прийнято судом.

Оскільки, звернення до суду з позовом, як і відмова від нього чи його частини, є формою реалізації прав позивача, тому суд приймає відмову позивача від позову.

За приписами ч. 3 ст. 231 ГПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

За вказаних обставин, суд вважає, що подана заява не суперечить чинному законодавству і не порушує права та охоронювані законом інтереси сторін та інших осіб.

Щодо стягнення 12000,00грн понесених витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ст. 126 ГПК України).

Відшкодування витрат позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій (п. 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України).

Звертаючись до суду із позовом, ПП Львів-Продукт долучив до договір №11/11/21 про надання професійної правничої допомоги від 11.11.2021, копію акту приймання-передачі результатів наданої професійної правничої допомоги від 24.11.2021.

Частиною четвертою статті 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний Суд дотримується позиції (постанови КГС ВС від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17, від 30.07.2019 у справі № 902/519/18), що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Крім того, Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14.11.2018 у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 10.10.2019 у справі № 909/116/19, від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Перевіривши поданий розрахунок в сукупності з матеріалами справи, судом встановлено, що заявлені витрати на складання позову є неспівмірними зі складністю справи (поставка товару та належністю її до категорії малозначних) та зазначені вимоги не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, відтак суд доходить висновку про зменшення заявленої вимоги до 7500,00грн. В задоволенні решти вимог в цій частині слід відмовити.

Стосовно стягнення судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

В матеріалах справи наявний оригінал платіжного доручення №2291 від 24.11.2021 про сплату судового збору в розмірі 3479,70грн. За вказаних обставин, суд прийшов до висновку повернути позивачу 50% сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 129, 130, п.4 ч.1 ст.231, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Прийняти відмову Приватного підприємства Львів-Продукт від позову.

2.Заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволити частково.

3.Провадження у справі закрити.

4.Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім.ЮЛипи (79495, м.Львів, м.Винники, вул.Івасюка В., 31, ідентифікаційний код 01998161) на користь Приватного підприємства Львів-Продукт (81131, Львівська область, Пустомитівський район, с.Солонка, вул.Шашкевича, 6, ідентифікаційний код 43213142) 7500,00грн витрат на професійну правничу допомогу та 1739,85грн судового збору.

5.У стягненні 4500,00грн витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

6.Повернути Приватному підприємству Львів-Продукт (81131, Львівська область, Пустомитівський район, с.Солонка, вул.Шашкевича, 6, ідентифікаційний код 43213142) з державного бюджету судовий збір в розмірі 1739,85грн, сплачений відповідно до платіжного доручення №2291 від 24.11.2021.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до розділу 4 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Суддя Ділай У.І.