ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року Справа № 923/300/21
м.Одеса, проспект Шевченка,29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: М.А. Мишкіної

суддів О.Ю. Аленіна, Л.В. Лавриненко

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від прокуратури - Немашкало Р.М. прокурор відділу Одеської обласної прокуратури;

від Чулаківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області - не з`явився;

від ПСП «Батьківщина» - Гонтаренко А.К. за ордером

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду апеляційну скаргу заступника керівника Херсонської обласної прокуратури

на рішення Господарського суду Херсонської області від 06 липня 2021 року

у справі №923/300/21

за позовом в.о. керівника Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Чулаківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області

до Приватного сільськогосподарського підприємства «Батьківщина»

про визнання недійсним договору оренди, повернення комунального майна

суддя суду першої інстанції: Ярошенко В.П.

час і місце ухвалення рішення: 06.07.2021р., 11:30год, м.Одеса, Господарський суд Херсонської області, зала судових засідань №208

повне рішення складено 03.08.2021р.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 30.11.2021р. оголошувалась перерва згідно ст.216 ГПК України.

В судовому засіданні 21.12.2021р. згідно ст.ст. 233, 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

05.03.2021р. в.о. керівника Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області звернувся до Господарського суду Херсонської області із позовною заявою в інтересах держави в особі позивача Чулаківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області (надалі позивач, Чулаківська сільрада, Рада) до Приватного сільськогосподарського підприємства «Батьківщина» (надалі, відповідач, ПСП «Батьківщина»), в якій просив суд:

- визнати недійсним договір №2 оренди споруд та внутрішньогосподарської зрошувальної системи, що перебуває у спільній власності територіальної громади села Чулаківка Голопристанського району Херсонської області, укладений 12.02.2014р. між Чулаківською сільською радою Голопристанського району та ПСП «Батьківщина» та додаткових угод до нього;

- зобов`язати ПСП «Батьківщина» повернути Чулаківській сільській раді Голопристанського району Херсонської області частину меліоративної системи вартістю 178053грн. шляхом підписання відповідного акту приймання - передачі.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що 12.02.2014р. між Чулаківською сільрадою та (орендодавець) та ПСП «Батьківщина» (орендар) було укладено спірний договір (надалі Договір від 12.02.2014р.), за умовами якого майно передається в оренду з метою зрошення земельних ділянок, вартість переданого в оренду майна становить 178053грн. 12.02.2017р. та 13.01.2020р. до Договору від 12.02.2014р. укладені додаткові угоди, наразі договір діє до 13.12.2022р. Орендна плата становить 6% від переданого майна в оренду. Разом з цим, відповідно до ст.10 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» істотною умовою договору оренди є орендна плата з урахуванням її індексації. У даному випадку (п.29 Додатку №2 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу) розмір орендної плати має становити 15% від вартості об`єкта оренди. Така ж сама орендна ставка затверджена рішенням Чулаківської сільради №98 від 22.04.2021р. Всупереч передбаченого законом та нормативним актом органу місцевого самоврядування розмір орендної плати за договором сторонами визначено 6% замість 15 від вартості об`єкта оренди, що призводить до використання нерухомого майна за заниженою майже у три рази відсотковою ставкою та недоотримання бюджетних коштів і є безумовною ознакою порушення економічних інтересів держави. Крім того, перед укладенням додаткових угод і дотепер не проводилась незалежна оцінка об`єкту оренди з метою визначення вартості майна, отже сторони при укладенні договору не досягли згоди щодо вартості об`єкта оренди та розміру орендної плати, порядку використання амортизаційних нарахувань, як істотних умов, визначених законодавцем у договорах вказаної категорії. Отже спірний правочин суперечить вимогам законодавства України, що діяло на момент його укладення та інтересам суспільства і держави, підлягає визнанню недійсним у судовому порядку, а орендоване майно поверненню орендодавцю.

З посиланням на норми ст.ст.2,3,10, ч.2 ст.19, ст.ст.11,5 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992р., ст.180, ч.2 ст.208 ГК України, ст.ст. 204, 215, 236, ч.1 ст.785 ЦК України, ст.ст.10,16, 18-1, ч.1 ст29, ст.60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» прокурор просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою місцевого господарського суду від 09.03.2021р., зокрема, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

27.04.2021р. відповідач подав суду першої інстанції клопотання про залишення позову без руху з підстав невизначення прокурором ціни позову; у задоволенні клопотання відмовлено ухвалою суду від 18.05.2021р., яка занесена до протоколу судового засідання.

15.06.2021р. ПСП «Батьківщина» подало Господарському суду Херсонської області заяву про застосування строків позовної давності, в якій зазначило, що згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність становить три роки; договір №2 укладений 12.02.2014р. позовна заява у даній справі подана 05.03.2021р., тобто прокурором пропущений трирічний строк позовної давності, в межах якого міг бути оскаржений Договір від 12.02.2021р.; відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку із спливом позовної давності.

05.07.2021р. прокурор подав місцевому господарському суду пояснення, в яких, зокрема, зазначив, що він у позовній заяві просить визнати недійсним Договір від 12.02.2014р. саме в редакції та з урахуванням додаткової угоди №11 від 13.01.2020р., якою внесені зміни до п.10.1 договору, продовжено строк його дії та уточнено п.3.1 договору щодо орендної плати. Враховуючи, що строк позовної давності про визнання недійсною додаткової угоди від 13.01.2020р. не сплив, беручи до уваги порушення, допущені під час її укладення, зазначена додаткова угода підлягає визнанню недійсною.

Також у поясненнях зазначено, що враховуючи, що додаткова угода №2 від 12.02.2017р., якою продовжено строк дії оспорюваного договору з 12.02.2017р. до 12.01.2020р. та незаконність якої обґрунтовано у позовній заяві, вичерпала свою дію після прийняття додаткової угоди №11 від 13.01.2020р., прокурор повідомляє, що відповідно до ст.46 ГПК України відмовляється від позовної вимоги в частині визнання недійсною додаткової угоди №2 від 12.02.2017р. до договору №2 від 12.02.2014р.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 06.07.2021р. (суддя В.П. Ярошенко) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано посиланнями на норми ст.ст.15,16,6, 203, 204, 215, 236, ч.1 ст.785, 256, 257, 267, 261 ЦК України ст.2, 3,10,19, 11 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992р., п.8 Методики методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою Кабінету міністрів України №786 від 04.10.1995р., п.19 Методики, затвердженої постановою Кабміну України №629 від 10.08.199р., та вмотивовано наступним. Перед укладенням додаткових угод 12.02.2017 та 13.01.2020 між Чулаківською сільською радою та ПСП "Батьківщина" і дотепер незалежна оцінка об`єкта оренди, а саме частини меліоративної системи, з метою визначення вартості майна для відображення її у спірних угодах та використання під час розрахунку орендної плати, не проводилася. Аналізуючи положення спірного договору оренди № 2 від 12.02.2014, встановлено, що в порушення п.1 ст. 10 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» ( в редакції яка діяла на момент укладання Договору), сторонами не досягнуто згоди і щодо інших істотних умов договорів вказаної категорії, а саме порядку використання амортизаційних відрахувань. За таких обставин, сторони при укладенні спірного правочину не досягли згоди щодо вартості об`єкта оренди та розміру орендної плати, порядку використання амортизаційних відрахувань, як істотних умов, визначених законодавцем у договорах вказаної категорії. Крім того, в порушення 2.3 розділу II Положення про порядок передачі в оренду майна спільної власності Чулаківської територіальної громади, затвердженого рішенням Чулаківської сільської ради № 98 від 22.04.2011, рішення Чулаківської сільської ради про надання згоди на передачу в оренду внутрішньогосподарської меліоративної системи ПСП "Батьківщина", не приймалося. Отже право позивача порушено.

Разом з цим, відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності; з матеріалів справи вбачається, що предметом позову по цій справі є, зокрема вимога про визнання недійсним Договору № 2, який укладений 12.02.2014р., проте позов поданий прокурором в суд лише 05.03.2021р., при цьому в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування Чулаківської сільської ради. В разі пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою початок перебігу позовної давності визначається з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється і на звернення прокурора до суду із заявою про захист інтересів держави. Отже прокурор, як особа уповноважена законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права, міг дізнатися про порушене право ще з моменту укладення спірного договору. З огляду на наявність клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, - суд дійшов висновку, що позивачем було пропущено строк позовної давності, в задоволенні позовних вимог слід відмовити на підставі ч.4 ст.267 ЦК України.

27.09.2021р. безпосередньо до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга заступника керівника Херсонської обласної прокуратури на рішення від 06.07.2021р. (надіслана поштою 24.09.2021р.), в якій скаржник просить суд скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор навів обставини справи та зазначив, що строк позовної давності про визнання недійсною додаткової угоди № 11 від 13.01.2020р. не сплив, а також прокуратурою сплачено судовий збір за вказану вимогу, беручи до уваги порушення, допущені під час її укладення, зазначена додаткова угода підлягає визнанню недійсною. Верховним Судом у справі № 917/265/18 (постанова від 31.05.2021р.) визначено, що додаткова угода - є правочином, що вносить зміни до вже існуючого договору. І саме до додаткової угоди можуть застосовуватись вимоги ст.654 ЦК України, а також положення про нікчемність. Крім того, прокурор у позовній заяві просить визнати недійсним договір №2 від 12.02.2014р. саме в редакції та з урахуванням додаткової угоди №11 від 13.01.2020р., якою внесено зміни до п. 10.1 договору та продовжено строк його дії та уточнено п.3 .1 договору щодо орендної плати. Внаслідок недійсності договору № 2 від 12.02.2014р. та додаткової угоди № 11 від 13.01.2020р., частина меліоративної системи вартістю 178 053 грн, яка використовується ПСП «Батьківщина», підлягає поверненню Чулаківській сільській раді Голопристанського району. Водночас судом питання щодо визнання недійсною додаткової угоди №11 від 13.01.2020р. не вирішено. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу. Враховуючи, що додаткова угода № 2 від 12.02.2017р., якою продовжено строк дії оспорюваного договору з 12.02.2017р. до 12.01.2020р. та незаконність якої обгрунтовано у позовній заяві, вичерпала свою дію після прийняття додаткової угоди № 11 від 13.01.2020р., прокурором у справі заявлено про відмову від позовної вимоги в частині визнання недійсною додаткової угоди № 2 від 12.02.2017р. до договору №2 від 12.02.2014. Водночас, судом правової оцінки відповідно до ст. 191 ГПК України такій відмові не надано.

Ухвалами суду апеляційної інстанції:

- від 28.09.2021р. витребувано від Господарського суду Херсонської області матеріали справи №923/300/21; відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Херсонської області;

- від 11.10.2021р. поновлено скаржнику пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Херсонської області від 06.07.2021р.; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Херсонської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Херсонської області від 06.07.2021р.; встановлено іншим учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, будь-яких клопотань з процесуальних питань до 29.10.2021р.; зупинено дію оскаржуваного рішення та призначено справу до розгляду у судовому засіданні 09.11.2021р. з повідомленням учасників справи;

- від 09.11.2021р. (на задоволення клопотання представника відповідача) постановлено провести судове засідання у справі 09.11.2021р. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

09.11.2021р. представник Чулаківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області адвокат Джамалли Р. надіслав на електронну пошту суду заяву, в якій зазначив, що Рада заперечує щодо мотивів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції за законним та просить суд апеляційної інстанції розглянути справу за її відсутності представника.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.11.2021р. (яка занесена до протоколу судового засідання) у зв`язку із відсутністю у прокурора Кліменко О.А., яка з`явилась у судове засідання, належних повноважень на представництво Херсонської обласної прокуратури в Південно-західному апеляційному господарському суді, відкладено розгляд справи на 30.11.2021р.

У судовому засіданні 30.11.2021р. оголошено перерву до 21.12.2021р.

В засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення.

Чулаківська сільська рада Голопристанського району Херсонської області свого представника в засідання суду апеляційної інстанції не направила.

Суд апеляційної інстанції ухвалив розглянути справу у судовому засіданні 21.12.2021р. з огляду того, що явка учасників справи у судове засідання обов`язковою не визнавалась та Чулаківська сільська рада 09.11.2021р. надіслала суду клопотання з проханням провести розгляд справи за відсутності її представника.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги виходячи із наступного.

Судом підтверджено в ході апеляційного розгляду справи, що Рішенням виконавчого комітету Чулаківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області №36 від 30.04.2002р. прийнято на баланс сільської ради споруди та об`єкти зрошувальної мережі, які належали КСП ім. Леніна згідно акту прийому-передачі (а.с.23).

12.02.2014р. між Чулаківською сільською радою Голопристанського району (Орендодавець) та Приватним сільськогосподарським підприємством «Батьківщина» (Орендар) було укладено договір №2 оренди споруд та внутрішньогосподарської зрошувальної системи, що перебуває у спільній власності територіальної громади с. Чулаківка Голопристанського району (надалі Договір від 12.02.20214р.) (а.с.27-33), за умовами п.п.1.1, 1.2 Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування частину внутрішньогосподарської зрошувальної системи, яка знаходиться на балансі Чулаківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області вартість якої визначена згідно з актом приймання-передавання від 12.02.2014р. №2 і становить згідно грошової оцінки 178053грн. Майно передається в оренду з метою зрошення земельних ділянок.

Відповідно п.2.1. Договору від 12.02.2014р. орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

Орендна плата визначається на підставі Положення про порядок передачі в оренду майна спільної власності територіальної громади села, Голопристанського району, затвердженим рішенням сесії сільської ради і становить 6% від переданого майна в оренду. Розмір орендної плати не залежить від результатів господарської діяльності Орендаря. Орендна плата сплачується двічі на рік до 15 червня та 15 вересня поточного року, з урахуванням офіційно встановленого індексу інфляції щодо суми орендної плати за попередній місяць та індексації балансової вартості майна, переданого в оренду (в разі її проведення). Орендна плата перераховується Орендодавцю 100 % до місцевого бюджету. (п.п.3.1-3.3, 3.5 Договору від 12.02.20214р.)

Відповідно до п.10.1 Договору від 12.02.20214р. цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 12.02.2014р. до 12.01.2017р. включно.

У разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Орендодавцю. Майно вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання Сторонами акта приймання-передачі. Обов`язок щодо складання акта (п.п.10.9, 10.10 Договору від 12.02.2014р)

Акт прийому-передачі до даного договору складений 12.02.2014р., тобто саме з цієї дати комунальне майно передано в оренду (а.с.34).

12.02.2017р. Чулаківською сільською радою Голопристанського району з ПСП «Батьківщина» укладено додаткову угоду №2 до Договору від 12.02.2014, відповідно до якої сторони продовжили даний договір на 2 роки 11 місяців, який вступає в дію з 12.02.2017р. та діє до 12.01.2020р. та уточнили п.3.1 Договору, виклавши його у наступній редакції: «Орендна плата визначається на підставі Положення про порядок передачі в оренду майна спільної власності територіальної громади села, і становить 6% від грошової оцінки» (а.с.35).

13.01.2020р. Чулаківською сільською радою Голопристанського району та ПСП «Батьківщина» укладено додаткову угоду №11 до Договору від 12.02.2014, відповідно до якої сторони продовжили даний договір на 2 роки 11 місяців, який вступає в дію з 13.02.2020р. та діє до 13.12.2022р. та уточнили п.3.1 Договору, виклавши його у наступній редакції: «Орендна плата визначається на підставі Положення про порядок передачі в оренду майна спільної власності територіальної громади села, і становить 6% від грошової оцінки» (а.с.36).

10.04.2020р. сторонами складено Акт прийому-передачі по договору №12 відповідно до якого представник орендаря і представник власника склали даний акт про те, що відповідно до умов договору №2 від 12.02.2014р. Власник передав майна за таким переліком: канал-плити,плити, канал скидний, лотки, канал під Кубань, басейн №1, зони санітарної охорони та інші елементи меліоративної мережі, загальною вартістю 178053грн.

25.01.2021р. Виконком Чулаківської сільської ради надіслав Новокаховській місцевій прокуратурі лист №25/08-18 (на №53-510 вих-21 від 22.01.2021р.), в додатки до якого надав належним чином завірену копію повного тексту звіту про вартість споруд зрошувальної системи, розташованої на землях Чулаківської сільради від 04.04.2013р. У листі зазначено, що рецензування даного звіту про оцінку майна та рішень сесій Чулаківської сільської ради не проводилися; проведення оцінки об`єкта для продовження (поновлення) договорів оренди не передувало (а.с.46).

18.02.2021р. Виконком Чулаківської сільської ради надіслав Новокаховській місцевій прокуратурі лист №56/02-18 (на №53-1125, 1126 вих-21), у якому надав інформацію, що в 2021 році планується поновити оцінку про вартість споруд «Зрошувальної системи» з метою визначення вартості майна для відображення її в угодах та використання під час розрахунку орендної плати. В подальшому даний об`єкт буде виставлено на аукціон з метою заключення договорів з суб`єктами господарювання. На даний час Чулаківська сільрада не подавала позов до суду щодо розірвання договору оренди з приватними підприємствами «Александр А.Синенко» та «Батьківщина» (а.с.48).

Звертаючись до суду з позовом прокурор зазначив, що Договір від 12.02.20214р. із додатковими угодами до нього підлягає визнанню недійсним, орендоване майно поверненню орендодавцю, оскільки Чулаківською сільрадою не приймалось рішення про передачу в оренду майна, орендна плата, яка визначена у договорі та додаткових угодах, є втричі меншою, ніж було передбачено законом та нормативним актом органу місцевого самоврядування на дати, коли цей договір та додаткові угоди підписувалися.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, відмовивши при цьому у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, що судом вирахований із дати укладання договору оренди.

З таким висновком суд апеляційної інстанції погоджується з таких мотивів.

Відповідно до ст.15, п.2 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути: визнання правочину недійсним.

Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно із ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч.2 ст. 180 ГК України істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна державних підприємств та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності їх структурних підрозділів станом на момент укладення Договору від 21.07.2014р. були врегульовані Законом України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992р. № 2269-XII (який був чинним станом на 21.07.2009р.).

Згідно із ч.ч.1,2 ст.2 ЗУ «Про оренду державного і комунального майна» (в редакції, чинній станом на 12.02.20214р.) орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Державну політику у сфері оренди здійснюють: органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Статтею 3 цього ж Закону встановлено, що відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.10 ЗУ «Про оренду державного і комунального майна» (в редакції, чинній станом на 12.02.20214р.) істотними умови договору оренди комунального майна є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов`язань; забезпечення виконання зобов`язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об`єкта оренди; відповідність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов`язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності (ч.2 ст.19 Закону).

Відповідно до п. 5.2 розділу V Положення про порядок передачі в оренду майна спільної власності Чулаківської територіальної громади, затвердженого рішенням Чулаківської сільської ради № 98 від 22.04.2011р., що є регуляторним актом органу місцевого самоврядування, орендна плата розраховується за методикою розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. №786 із змінами, внесеними постановою від 27.12.2006р. №1846 «Про Методику розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна», на підставі незалежної експертної оцінки майна, з застосуванням орендних ставок за використання майна спільної власності Чулаківської територіальної громади (додаток 2).

Орендна плата за короткострокову оренду комунального майна може визначатись на договірних засадах, але її розмір не повинен бути меншим за розрахунковий (п. 5.3 розділу V Положення).

Методологічні засади розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995р. «Про методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу» (надалі Методика №786).

Пунктом 8 Методики №786 визначено, що у разі оренди нерухомого майна розмір річної орендної плати визначається за формулою: Опл = (Вп х Сор): 100, де Опл - розмір річної орендної плати, Вп- вартість орендованого майна, Сор - орендна ставка, визначена згідно з Додатком №2 вказаної Методики №786.

Відповідно до п.29 Додатку №2 до Методики №786 за інше, аніж передбачено в цьому додатку цільове використання нерухомого майна, орендареві установлюється орендна ставка у розмірі 15 % від вартості об`єкта оренди; такі самі орендні ставки за використання іншого нерухомого майна закріплені у Положенні про порядок передачі в оренду майна спільної власності Чулаківської територіальної громади, затвердженого рішенням Чулаківської сільської ради №98 від 22.04.2011р.

Разом з цим, у Договорі від 12.02.2014р. розмір орендної плати визначено на рівні 6 % замість 15 % від вартості об`єкта оренди, що не відповідає ані Методиці №786, ані вищезазначеному Положенню Чулаківської сільради.

Відповідно до ч.2 ст.284 ГК України оцінка об`єкта оренди здійснюється за відновною вартістю, крім об`єктів оренди державної та комунальної власності, оцінка яких здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.11 ЗУ «Про оренду державного і комунального майна» Оцінка об`єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Оцінка об`єкта оренди передує укладенню договору оренди. У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об`єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об`єкта оренди.

Постановою Кабінету міністрів України №629 від 10.08.1995р. було затверджено Методику оцінки об`єктів оренди (надалі Методика №629), відповідно до п.2 якої оцінка об`єктів оренди проводиться з метою визначення вартості таких об`єктів згідно з положеннями (національними стандартами) оцінки майна та цією Методикою з урахуванням положень (стандартів) бухгалтерського обліку для відображення її в договорі оренди та використання під час розрахунку орендної плати. Оцінка обов`язково проводиться перед укладенням договору оренди та перед продовженням (поновленням) договору оренди у разі, коли на момент продовження дії такого договору остання оцінка об`єкта оренди була проведена більш як три роки тому.

У цій Методиці поняття «оцінка», «незалежна оцінка», «дата оцінки», «оцінювач», «договір на проведення оцінки майна» вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність України» (п.3 Методики №629).

Згідно із ст.3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність України» незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.

Пунктом 19 Методики №629 визначено, що в разі оренди нерухомого або іншого індивідуально визначеного майна здійснюється його незалежна оцінка. У разі передачі в оренду нерухомого майна, орендодавцем якого є орган, визначений підпунктами а - в частини другої статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", звіт про незалежну оцінку рецензується і за наявності позитивного загального висновку рецензента про відповідність такого звіту вимогам нормативно-правових актів з питань проведення

Згідно із ст.13 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність України» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов`язковим.

З матеріалів справи вбачається (а.с.44),що Договір від 12.02.2014р. укладено на підставі оцінки про вартість споруд «Зрошувальної системи», проведеної 04.04.2013, яка з урахуванням дати її проведення не могла бути застосована для визначення вартості об`єкта оренди у 2020 році. Рецензування даного звіту про оцінку майна не проведено та відповідний висновок Чулаківською сільською радою не затверджувався.

Отже перед укладенням додаткових угод 12.02.2017р. та 13.01.2020р. між Чулаківською сільською радою та ПСП «Батьківщина» незалежна оцінка об`єкта оренди, а саме частини меліоративної системи, з метою визначення вартості майна для відображення її у спірних угодах та використання під час розрахунку орендної плати, не проводилася.

Даний факт підтверджується інформацією Чулаківської сільської ради №25/02-18 від 25.01.2021р. (а.с.46).

Крім того, з умов Договору від 12.02.2014р. вбачається, в порушення норм ч.1 ст.10 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» сторонами не досягнуто згоди і щодо інших істотних умов договорів вказаної категорії, а саме - порядку використання амортизаційних відрахувань.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що сторони при укладенні спірного правочину не досягли згоди щодо вартості об`єкта оренди та розміру орендної плати, порядку використання амортизаційних відрахувань, як істотних умов, визначених законодавцем у договорах вказаної категорії, що свідчить про недійсність такого договору з огляду його невідповідності вимогам ЗУ «Про оренду державного та комунального майна».

Крім того, відповідно до ст.9 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» фізичні та юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком, що визначається Фондом державного майна України, відповідному орендодавцеві. Органи, уповноважені управляти майном, що перебуває у комунальній власності, розглядають подані матеріали і протягом п`ятнадцяти днів після надходження матеріалів повідомляють підприємство про своє рішення (надання дозволу щодо укладення договору оренди або відмову).

Згідно із п.2.3 розділу II Положення про порядок передачі в оренду майна спільної власності Чулаківської територіальної громади, затвердженого рішенням Чулаківської сільської ради №98 від 22.04.2011р., рішення про передачу в оренду майна приймається сільською радою.

Разом з цим, матеріали справи не містять рішення Чулаківської сільської ради про надання згоди на передачу в оренду внутрішньогосподарської меліоративної системи ПСП «Батьківщина»

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України).

Згідно із ч.ч.1-5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Враховуючи недодержання Чулаківською сільрадою та ПСП «Батьківщина» в момент укладення Договору від 12.02.2014р. вимог, визначених нормами ч.1 ст.10 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», непроведення та незатвердження незалежної оцінки майна, визначення в договорі заниженої орендної плати, відсутність рішення Ради про надання згоди на укладення договору оренди, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що Договір від 12.02.2014р. суперечить вимогам законодавства України, що діяло на момент його укладення.

Відповідно до ч.1 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною 2 ст. 208 ГК України встановлено, що у разі визнання недійсним зобов`язання з інших підстав кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за зобов`язанням, а за неможливості повернуте одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов`язання не передбачені законом.

Обов`язок орендаря щодо повернення майна внаслідок припинення чи розірвання договору оренди викладено у п. 10.9 Договору від 12.02.2014р.

Відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції заявлено про пропуск позивачем позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п.2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів»).

Конституційний Суд України у рішенні від 22.02.20212р. №4-рп/2012 зазначив, що строки звернення до суду як складова механізму реалізації права на судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників правовідносин.

Згідно із ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства; п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії).

Згідно із ст. 260, ч.3 ст.261 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. ч.3, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.257 ЦК України).

При цьому, як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту, а саме коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів. Для правильного застосування ч.1 ст. 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018р. у справі № 372/1036/15-ц (провадження № 14-252цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018р. у справі № 910/18560/16 викладено правову позицію, відповідно до якої якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів.

У постанові Верховного Суду від 17.03.2020р. у справі №10/5026/995/2012 Верховний суд висловив позицію, що за змістом статті 256 ЦК України (поняття позовної давності) позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права.

Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що і в разі пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою початок перебігу позовної давності визначається з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється і на звернення прокурора до суду із заявою про захист інтересів держави.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову по цій справі є вимога про визнання недійсним Договору №2, який укладений 12.02.2014р.

Позов поданий прокурором до суду лише 05.03.2021р., тобто із пропуском трирічного строку, встановленого нормами ст.257 ГПК України, при цьому цей строк закінчився до внесення змін ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020р., яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

В матеріалах справи відсутні докази переривання або зупинення строку позовної давності.

За таких обставин підстави для задоволення позову про визнання недійсним договору були відсутні, оскільки прокурором пропущений трирічний строк на звернення до суду з позовом і висновок про відмову у позові ґрунтується на нормах ст.ст.261, 257, 267 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє з огляду наступного.

Прокурор в апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке виразилось у неприйнятті судом відмови прокуратури від позовної вимоги про визнання недійсною додаткової угоди №2 від 12.02.2017р. до договору №2 від 12.02.2017р.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно із ст.161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

З матеріалів справи вбачається, що про відмову від вищезазначеної позовної вимоги прокурор послався у поясненнях від 05.07.2021р. на заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності (а.с.110-113), при цьому не подав суду окремої заяви та не зазначив про часткову відмову від позову у заяві по суті справи, якою пояснення від 05.07.2021р. не є.

За таких обставин суд апеляційної інстанції не вбачає порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді даної справи з огляду наведених апелянтом доводів.

Також прокурор в апеляційній скарзі наполягає на тому, що ним не пропущений строк звернення до суду, оскільки предметом позову є визнання недійсним як Договору від 12.02.2014р. та і додаткової угоди до нього №11 від 13.01.2020р., строк позовної давності про визнання недійсною цієї додаткової угоди не сплив.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п.1-5 ч.3 ст.2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність.

Згідно із ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Позовними вимогами прокурора у даній справі (згідно позовної заяви) є:

- визнання недійсним договору №2 оренди споруд та внутрішньогосподарської зрошувальної системи, що перебуває у спільній власності територіальної громади села Чулаківка Голопристанського району Херсонської області, укладений 12.02.2014р. між Чулаківською сільською радою Голопристанського району та ПСП «Батьківщина» та додаткових угод до нього;

- зобов`язання ПСП «Батьківщина» повернути Чулаківській сільській раді Голопристанського району Херсонської області частину меліоративної системи вартістю 178053грн. шляхом підписання відповідного акту приймання передачі (як похідна вимога).

Прохальна частина позовної заяви не конкретизована, зокрема, не містить реквізитів (номерів та дат) додаткових угод до Договору від 12.02.2014р., які прокурор просив суд визнати недійсними.

Зі змісту додаткових угод №2 від 12.02.2017р. та №11 від 13.01.2020р. вбачається, що цими угодами було лише продовжено дію Договору від 12.02.2014р. (до 12.01.2020р. та 13.12.2022р. відповідно) та уточнено п.3.1 Договору шляхом викладення його у наступній редакції: «Орендна плата визначається на підставі Положення про порядок передачі в оренду майна спільної власності територіальної громади села, і становить 6% від грошової оцінки» (ніякого уточнення насправді не убачається порівняно з 2014 та 2017 роками укладення Договору та додаткової угоди 2017 року).

Згідно із ч.1, п.5 ч.3 ст.162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Прокурор посилається на правову позицію, викладену у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду у постанові від 31.05.2021р. у справі №917/265/18, відповідно до якої додаткова угода є правочином, що вносить зміни до вже існуючого договору. І саме до додаткової угоди можуть застосовуватись вимоги ст. 654 ЦК України, а також положення про нікчемність.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що у мотивувальній частині позовної заяви прокурором не зазначено окремих підстав для визнання додаткових угод №2 від 12.02.2017р. та №11 від 13.01.2020р. недійсними, ніж окреслені щодо основного Договору оренди.

Додатковими угодами від 12.02.2017р. та від 13.01.2020р. виключно продовжено дію Договору від 12.02.2014р. та відредаговано зміст п.3.1 Договору, ці додаткові угоди є невід`ємними частинами Договору від 12.02.2014р. та вимоги щодо їх визнання недійсними в позовній заяві не конкретизовані, тому суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд правомірно встановив наслідки подання відповідачем заяви про застосування строку позовної давності як такі, що свідчать про пропуск строку для заявлення вимог про визнання недійсним договору в цілому, з додатковими угодами, які є його невід`ємними частинами.

Суд апеляційної інстанції виходить при цьому із диспозитивності господарського судочинства: згідно ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. а також положень ч.4 ст.13 ГПК України: кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Наслідки невчинення прокурором процесуальних дій несе прокурор та позивач, які у належній процесуальній формі та у встановлені ГПК України строки не конкретизували, що саме є предметом позову у справі з огляду подання відповідачем заяви про застосування позовної давності у спорі.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів констатує, що враховуючи принцип диспозитивності, закріплений у нормах ст.14 ГПК України, у суду першої інстанції були відсутні розглядати позовні вимоги прокурора про визнання додаткових угод недійсними окремо від позовних вимог про визнання недійсним Договору від 12.02.2014р.

За таких обставин доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку із пропуском прокурором строку позовної давності, про що заявлено відповідачем у справі.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

В процесі апеляційного розгляду справи колегією суддів не встановлено порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права для виходу за межі доводів апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги відхилені судом апеляційної інстанції, тому рішення Господарського суду Херсонської області від 06.07.2021р. залишається без змін як ухвалене у відповідності до норм матеріального та процесуального права відповідно до ст.276 ГПК України.

Відповідно до п.п. «в» п.4 ч.1 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на рішення від 06.07.2021р.), покладаються на скаржника, оскільки вимоги апеляційної скарги відхилені у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу без задоволення.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 06.07.2021р. у справі №923/300/21 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Херсонську обласну прокуратуру.

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.ст.286,287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2021 року.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Л.В. Лавриненко