ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2021м. ДніпроСправа № 916/1926/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О. за участю секретаря судового засідання Тетерятник А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Алма Рітейл» (м. Одеса)

до товариства з обмеженою відповідальністю «Радокар» (м. Дніпро)

про стягнення суми боргу

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Алма Рітейл» звернулось з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Радокар» про стягнення суми основного боргу в розмірі 127856,47грн, пені - 3688,96грн, штрафу в розмірі - 23024,85грн, 766грн - 3% річних та 1107,83грн - інфляційних витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором безперервного постачання нафтопродуктів № 1011-104/20AlRit від 10.11.2020 в частині повної та своєчасної оплати за поставлені нафтопродукти.

Відповідач відзив на позов не надав.

Сторони не забезпечили явку представників в судове засідання.

Позивач звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з відрядженням представника.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін, які були належним чином повідомлені про час та місце судових засідань.

Так, згідно з матеріалами справи, відповідач зареєстрований за адресою: 49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26Б.

Саме за вказаною адресою відповідача направлялись ухвали суду від 28.08.2021, 22.09.2021, 28.10.2021, 16.11.2021, 30.11.2021, 14.12.2021.

В судовому засіданні 23.12.2021 були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

10.11.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «Алма Рітейл» (постачальник) і товариством з обмеженою відповідальністю «Радокар» (покупець) було укладено договір безперервного постачання нафтопродуктів № 1011-104/20AlRit .

Згідно з п. 1.1 вказаного договору, у відповідності до цього договору, постачальник зобов`язується забезпечити безперервне постачання у власність (поставляти) покупця нафтопродуктів - дизельне паливо (товар), найменування, кількість, ціна яких вказується в накладних на товар, які оформлюються двічі на місяць у відповідності до п. 231.3 Податкового кодексу України.

Відповідно п. 3.3 договору зобов`язання постачальника по поставці партії товару визначеної вартості виникає після отримання заявки (письмової/усної) від покупця.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 127856,47грн основного боргу, 766грн - 3% річних та 3688,96грн пені, 1107,83грн - інфляційних втрат та відмовити в частині стягнення 23024,85грн штрафу з таких підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як зазначено вище, між сторонами було укладено договір безперервного постачання нафтопродуктів №1011-104/20AlRit від 10.11.2020.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачеві нафтопродукти на суму 127856,47грн, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними від 15.01.2021 № 47 на суму 93108,50грн, від 31.01.2021 № 99 - 41512грн, від 15.02.2021 № 162 - 32925,23грн, від 28.02.2021 № 221 - 11901,44грн.

Відповідно до п. 3.4 договору покупець здійснює оплату протягом 7 календарних днів з дня виставлення рахунку та направлення його на електронну адресу покупця шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем зобов`язання за договором безперервного постачання нафтопродуктів № 1011-104/20AlRit від 10.11.2020 щодо оплати товару не виконані.

Таким чином, основний борг ТОВ «Радокар» перед позивачем складає 127856,47грн.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача 3% річних за період з 24.02.2021 по 05.07.2021 складають 766грн, інфляційні втрати за період з березня по червень 2021 року 1107,83грн.

За приписами ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до пункту 4.4.1 договору у випадку порушення покупцем термінів здійснення оплати, передбачених договором, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується за весь період прострочення по день проведення розрахунків у відповідності з умовами договору.

Згідно з розрахунком позивача пеня за період з 24.02.2021 по 05.07.2021 складає 3688,96грн.

З урахуванням викладеного є правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача 127856,47грн основного боргу, 766грн - 3% річних та 3688,96грн пені, 1107,83грн - інфляційних втрат.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу за період з 24.02.2021 по 05.07.2021 у розмірі 23024,85грн суд зазначає наступне.

За приписами п. 4.4.2 договору у випадку порушення покупцем термінів здійснення оплати, передбачених договором, покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі 0,15% від вартості несплаченого товару за кожен день прострочення.

Згідно з розрахунком позивача штраф на підставі п. 4.4.2 договору за період з 24.02.2021 по 05.07.2021 складає 23024,85грн.

На думку суду зазначений штраф є фактично пенею.

Так, відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 231 ГК України, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг)(ч.4). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.6).

Штраф на відміну від пені не передбачає постійного чи періодичного нарахування та може визначатися з урахуванням ч. 4 ст.231 ГКУ та ч. 2 ст. 549 ЦК України, у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Таким чином, штраф нараховується у відсотках від певної суми невиконаного зобов`язання, а пеня обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов`язання за певний період.

Враховуючи наведене законодавче визначення штрафу і пені нарахована позивачем сума в розмірі 23024,85грн за період з 24.02.2021 по 05.07.2021 є пенею.

На думку суду є неправомірною вимога позивача про подвійне притягнення відповідача до відповідальності у вигляді пені.

Посилання позивача на судову практику Верховного Суду (постанови 09.04.2012 у справі № 3-88гс11, від 27.04.2012 у справі №3-24гс12) та Касаційного господарського суду у складі Верховного суду (постанови від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 17.05.2018 у справі №910/6046/16, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17, від 09.07.2018 у справі №903/647/17 та від 08.08.2018 у справі №908/1843/17, у справі №917/194/18 від 02.04.2019, у справі № 910/7398/18 від 23.07.2019) є необґрунтованим, оскільки правовідносини у розглянуті в зазначених справах та у даній справі є різними.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення штрафу в сумі 23024,85грн.

З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 127856,47грн основного боргу, 766грн - 3% річних та 3688,96грн пені, 1107,83грн - інфляційних втрат та відмовляє в частині стягнення 23024,85грн - штрафу.

З урахуванням часткового задоволення позову суд розподіляє судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог та стягує з відповідача на користь позивача 1986,36грн.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Алма Рітейл» до товариства з обмеженою відповідальністю «Радокар» про стягнення 127856,47грн основного боргу, 3688,96грн - пені, 23024,85грн штрафу, 766грн - 3% річних, 1107,83грн - інфляційних втрат задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Радокар» (49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26Б, ідентифікаційний код 38167587) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Алма Рітейл» (65055 м. Одеса, вул. Хутірська, буд. 87, ідентифікаційний код 43523554) 127856,47грн основного боргу, 3688,96грн - пені, 766грн - 3% річних, 1107,83грн - інфляційних втрат, 1986,36грн витрат по сплаті судового збору

Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Радокар» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Алма Рітейл» 23024,85грн штрафу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 31.12.2021

Суддя В.О. Татарчук