РІШЕННЯ

24 листопада 2021 року м. ТернопільСправа № 921/442/21

Господарський суд Тернопільської області

у складі: судді Хоми С.О.

за участю секретаря судового засідання Юрковська В.О.

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Іврус», 47063, Тернопільська обл., Кременецький р-н, с. Старий Олексинець, вул. Видумка,44,

до відповідача-1: Староолексинецької сільської ради, 47063, Тернопільська обл., Кременецький р-н, с. Старий Олексинець, вул. Перемоги, 3-А,

відповідача-2: Приватного підприємства «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ», 47061, Тернопільська обл., Кременецький р-н.,с. Старий Олексинець вул. Романовська,6,

третя особа на стороні відповідача-1: Лопушненська сільська рада, 47054, Тернопільська обл., Кременецький р-н, с. Лопушне, вул. Т.Шевченко,12,

про:

-визнання поновленим строком на 2 (два) роки і 11 (одинадцять) місяців, а саме з 03.09.2020 і до 02.08.2023 включно, строк дії договору оренди нерухомого майна, що належать до спільної власності територіальних громад сіл Староолексинецької ради від 09.10.2014, укладений між Староолексинецькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іврус», з урахуванням всіх змін і доповнень, які були чинними до моменту поновлення договору;

-визнання укладеною між Староолексинецькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іврус» додаткову угоду до договору оренди нерухомого майна, що належать до спільної власності територіальних громад сіл Староолексинецької ради від 09.10.2014 на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди нерухомого майна;

-визнання недійсним рішенням Староолексинецької сільської ради №249 від 16.10.2020 «Про укладання з ПП «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ» інвестиційного договору та про доручення сільському голові Довгополюку В.М. його підписання;

-визнання недійсним інвестиційний договір №15 від 16.10.2020 укладений між Староолексинецькою сільською радою та ПП «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ»;

-стягнення суми судового збору у розмірі 9080,00грн. солідарно.

За участю представників:

-позивача: Новак Микола Володимирович, керівник;

-відповідача-1: не з`явився;

-відповідача-2: Варода Павло Борисович, адвокат,ордер, серія ВО № 1023110 від 07.09.2021;

-третьої особи: не з`явився.

Суть справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Іврус» звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до Староолексинецької сільської ради та Приватного підприємства «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ» про:

-визнання поновленим строком на 2 (два) роки і 11 (одинадцять) місяців, а саме з 03.09.2020 і до 02.08.2023 включно, строк дії договору оренди нерухомого майна, що належать до спільної власності територіальних громад сіл Староолексинецької ради від 09.10.2014, укладений між Староолексинецькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іврус», з урахуванням всіх змін і доповнень, які були чинними до моменту поновлення договору;

-визнання укладеною між Староолексинецькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іврус» додаткову угоду до договору оренди нерухомого майна, що належать до спільної власності територіальних громад сіл Староолексинсьцької ради від 09.10.2014 на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди нерухомого майна;

-визнання недійсним рішенням Староолексинецької сільської ради №249 від 16.10.2020 «Про укладання з ПП «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ» інвестиційного договору та про доручення сільському голові Довгополюку В.М. його підписання;

-визнання недійсним інвестиційний договір №15 від 16.10.2020 укладений між Староолексинецькою сільською радою та ПП «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ»;

-стягнення суми судового збору у розмірі 9080,00грн. солідарно.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Іврус» та Староолексинецька сільська рада 09.10.2014 уклали Договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл Староолексинецької сільської ради, 02.10.2017 було укладено Додаткову угоду №1 до Договору, якою продовжено строк чинності договору з 02.10.2017 до 02.09.2020, а 29.07.2020 Листом із додатками ТОВ «Іврус» звернулось до Староолексинецької сільської ради про продовження договору на тих же умовах на аналогічний строк на 2 роки і 11 місяців з 03.09.2020 до 02.08.2023, однак відповідач -1 не надав відповіді по суті взагалі, ні про погодження на умови орендаря, ні пропозиції щодо укладення договору на інших умовах, ніж було запропоновано, тобто відсутня відмова від одержання пропозиції.

Позивач вважає поведінку відповідача-1 не добросовісною, оскільки ним не належним чином було розглянуто звернення позивача щодо поновлення Договору оренди гідротехнічних споруд, позивача не було належним чином повідомлено про розірвання договору і відповідно не вказано правові підстави відмови у задоволенні заяви ТОВ «Іврус», не було запропоновано змін істотних умов Договору оренди.

Також позивач зазначає, що йому стало відомо про Рішення Староолексинецької сільської ради №249 від 16.10.2020, яким укладено інвестиційний договір між ПП «Старий Олексинець» та Староолексинецькою сільською радою.

А тому, відповідач-1 порушив порядок поновлення договору, а дане рішення суперечить такому поновленню та порушує право Позивача на мирне володіння орендованим майном. Рішення є наслідок помилки відповідача-1, а така помилка не може виправлятись за рахунок позивача, а має бути виправлена за рахунок відповідача-1, як державного органу, шляхом визнання його недійсним та скасування.

Оскаржуване рішення №249 від 16.10.2020 є основною підставою для укладення Інвестиційного договору між Староолексинецькою сільською радою та ПП «Старий Олексинець».

Виходячи із змісту Інвестиційного договору, Відповідач-1 підміняючи поняття користування (оренди) із інвестиційною діяльністю, фактично надав право на користування ПП «Старий Олексинець» гідротехнічними спорудами ставка, землею під ставком (водою) та гідроспорудами і водними ресурсами (водою) - без акту приймання-передачі, без правових підстав та всупереч законодавству України.

Тому, позивач також просить визнати недійсним інвестиційний договір №15 від 16.10.2020 укладений між Староолексинецькою сільською радою та ПП «Старий Олексинець».

Позивач обґрунтовує свої вимоги, посилаючись на ст.284 Господарського кодексу України, п.10 ч.2 ст.16, ст.21, ст. 203,ст.215,ст.764 Цивільного кодексу України,ст.51 Водного кодексу України, ст. 123, ст. 124, ст.134 Земельного кодексу України.

Рух справи.

Ухвалою від 07.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/442/21 за правилами загального позовного провадження ;призначено у справі підготовче засідання на 07.09.2021 на 14 год. 00 хв.

27.07.2021 через канцелярію суду до матеріалів справи надійшла Заява №без номеру від 20.07.2021 (вх. №6168) про забезпечення позову від позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Іврус», в якому позивач просить суд:

- заборонити Приватному підприємству «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ», 47061, Тернопільська обл., Кременецький р-н.,с. Старий Олексинець вул. Романовська,6, вчиняти певні дії, щодо гідротехнічних споруд ставка, землі під ставком (водою) та гідроспорудами і водними ресурсами (водою), які розміщені в межах населеного пункту села Старий Олексинець Староолексинецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області, а саме на провадження будь-якої діяльності та користуванням цим Майном.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Іврус» вважає, що невжиття заходів щодо заборони ПП "СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ" вчиняти певні дії, щодо гідротехнічних споруд ставка, землі під ставком (водою) та гідроспорудами і водними ресурсами (водою) (надалі по тексту - Майно), які розміщені в межах населеного пункту села Старий Олексинець Староолексинецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області, а саме на провадження будь-якої діяльності, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, а також до можливих значних матеріальних втрат Лопушненської громади (знищенню Майна та відшкодування фінансових витрат понесених ПП 'СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ").

Ухвалою від 28.07.2021 Заяву №без номера від 20.07.2021 (вх. №6168 від 27.07.2021) про забезпечення позову повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Іврус», 47063, Тернопільська обл., Кременецький р-н, с. Старий Олексинець, вул. Видумка,44.

Ухвалою від 07.09.2021 продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі №921/442/21 до 07.10.2021 включно.

Ухвалою від 07.09.2021 повідомлено учасників справи про відкладення підготовчого засідання на 22.09.2021 на 09 год. 15 хв.

Ухвалою від 22.09.2021 повідомлено сторони у справі № 921/442/21 про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 29.09.2021 до 09 год. 00 хв.

Ухвалою від 29.09.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -1 Лопушненську сільську раду (, с. Лопушне, вул. Т.Шевченко,12, 47054, Тернопільська обл., Кременецький р-н); відкладено підготовче засідання на 07.10. 2021 на 12 год. 00 хв.

Ухвалою від 07.10.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.10. 2021 на 12 год. 00 хв.

Ухвалою від 08.10.2021 задоволено Заяву № без номера від 08.10.2021 (вх.№ 8293) позивача та ухвалено вважати вірним найменування відповідача-1 у справі №921/442/21 - Староолексинецька сільська рада; розгляд справи по суті відкладено на 25.10. 2021 на 14 год. 30 хв.

Ухвалою від 25.10.2021 повідомлено учасників справи про оголошення перерви в судовому засіданні до 08.11.2021 до 15 год. 40 хв.

Ухвалою від 15.11.2021 в зв`язку з тим, що судове засідання 08.11.2021 не відбулось з огляду на перебуванням судді Хоми С.О. у відпустці з 08.11.2021 по 12.11.2021 (наказ № 244-В/ТМ від 05.11.2021), повідомлено учасників справи, про те, що розгляд справи № 921/426/21 відбудеться 24.11.2021 о 15 год. 30 хв.

Явка учасників справи.

В судове засідання з`явився представник позивача і підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача-1 не з`явився, хоча відповідач-1 належним чином повідомлений про розгляд справи в судовому засіданні ухвалою від 15.11.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача-2 в судове засідання з`явився та заперечив проти позову в повному обсязі.

Третя особа на стороні відповідача-1- Лопушненська сільська рада в судове засідання не з`явилась.

08.11.2021 на електронну адресу суду надійшло Клопотання №02-07/761 від 05.11.2021 (вх. №9057), в якому Лопушненська сільська рада просить суд розглядати справу №921/442/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іврус» без участі представника сільської ради.

Згідно п.2 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що відповідача-1 та третя особа на стороні відповідача-1- Лопушненська сільська рада були належним чином повідомлені про судове засідання, має місце повторна неявка в судове засідання, а тому суд розглядає справу за відсутності представників відповідача-1 та третьої особи на стороні відповідача-1- Лопушненської сільської ради.

Заперечення відповідача.

14.09.2021 через канцелярію суду до матеріалів справи надійшов Відзив на позовну заяву вих. №703-ц від 13.09.2021 (вх. №7539) від відповідача-2 ПП «Старий Олексинець», в якому просить суд відмовити у задоволенні позову ТОВ «Іврус» до Староолексинецької сільської громади, Приватного підприємства «Старий Олексинець».

Відповідач ПП «Старий Олексинець» не визнає у повному обсязі вимоги ТОВ «Іврус» виходячи з наступного:

- підставами для визнання акта недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, і, одночасно, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі;

- правочин може бути визнаний недійсний з підстав, передбачених законом. При цьому позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання правочину недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання договорів недійсними;

- позивач ТОВ «Іврус» не оскаржив рішення Староолексинецької сільської ради від 16.09.2020 №231 «Про скасування рішення Староолексинецької сільської ради №224 від 09.10.2015 про надання дозволу із землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду в користування на умовах оренди в с. Ст. Олексинець Кременецького району Тернопільської області», воно є чинним та не скасованим;

Відповідач зазначає, що Позивач ТОВ «Іврус» з 16.09.2020 по теперішній час не користується майном, яке було передано йому за Договором оренди, оскільки таким майном користується відповідач ПП «Старий Олексинець» на підставі оспорюваного Інвестиційного договору №15 від 16.10.2020.

Отже, ураховуючи вище викладене, зокрема, порушення позивачем ТОВ «Іврус» умов Договору оренди, що полягало у несплаті орендної плати та не укладенні з органом місцевого самоврядування договору оренди земельної ділянки та використання водних ресурсів протягом трьох місяців з дати укладення договору, заперечення відповідача Староолексинецької сільської ради на продовження Договору оренди з позивачем ТОВ «Іврус» заявлене протягом одного місяця з дня закінчення строку договору, у задоволенні позовних вимог про визнання поновленим Договору оренди слід відмовити.

У зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог ТОВ «Іврус» про поновлення Договору оренди, слід відмовити й у задоволенні решти позовних вимог.

Відповідач ПП «Старий Олексинець» у своєму відзиві посилається на ст.6,ст.11,ст. 203, ст. 215,ст. 509, ст. 599, ст. 610, ст.612, ст.628, ст.629, ч.1 ст. 759, ст. 760, ст.763, ст. 764 Цивільного кодексу України, ст. 173, ст.174, ст. 179, ст. 193, ст.291 Господарського кодексу України

Відповідь на відзив позивача.

22.09.2021 через канцелярію суду до матеріалів справи надійшла Відповідь на відзив №без номера від 21.09.2021 (вх. №7764), в якому позивач зазначає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем-2 у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення.

Щодо заборгованості по орендній платі за Договором оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл Староолексинецької сільської ради від 09.10.2014, позивач стверджує, що згідно листа від 10.09.2021 №02-07/650 Лопушненської сільської ради заборгованість по орендній платі за Договором у ТОВ «Іврус» станом на 10.09.2021 перед Лопушненською сільською радою відсутня.

Щодо рішення Староолексинецької сільської ради №231 від 16.09.2020 «Про скасування рішення Староолексинецької сільської ради №224 від 09.10.2015 про надання дозволу із землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду в користування на умовах оренди в с. Ст. Олексинець, позивач вказує, що воно є ненормативним правовим актом одноразового застосування, яке вичерпало свою дію фактом його виконання, оскільки: 1) адресатом відповідного рішення є чітко визначений суб`єкт - ТОВ «Іврус», який на підставі цього рішення реалізувала своє право на виготовлення проекту. Це рішення породжує певні права та обов`язки щодо проектної документації із землеустрою тільки для ТОВ «Іврус» як його адресата; 2) ТОВ «Іврус» було розроблено проект (позивач розпочав реалізовувати своє право), а також у зв`язку з його реалізацією виникли права та обов`язки у видавника відповідного індивідуального акта, тому це рішення не може бути надалі нею скасоване. Тому рішення Староолексинецької сільської ради в цій частині взагалі є безпідставним та прийняте лише на припущеннях.

Щодо не укладення договору оренди земельної ділянки та використання водних ресурсів протягом трьох місяців з дати укладання договору, позивач пояснює тим, що протягом 2017-2020 ТОВ «Іврус» подавав на обов`язкову державну експертизу проект до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру. Протягом вказаного періоду виявлялось та усувалось ряд зауважень та пропозицій.

Також представник відповідача-2 у відзиві посилається на докази невідомого походження та про нібито направлення на адресу ТОВ «Іврус» заперечення Староолоексинецької сільської ради на продовження Договору оренди з ТОВ «Іврус» заявленого протягом місяця з дня закінчення строку Договору. Поштовий конверт про відправлення 17.09.2020 Староолексинецькою сільською радою на адресу ТОВ «Іврусу» та повідомлення про вручення просте (із відміткою що адресат відсутній) ставить під сумнів про їх походження, достовірності та правдивості, а саме :

- що саме відправляли у поштовому відправлені (рішення, лист, прохання чи інформаційний лист) - опис відсутній;

- на конверті відсутня поштова марка та трек-номер по якому можливо відслідкувати через офіційний сайт Укрпошти рух поштового відправлення (дата та час відправлення, отримання, повернення, зберігання);

- у повідомлені про вручення просте також відсутня інформація , щодо ідентифікації до якого поштового відправлення відноситься це повідомлення - відсутній номер касового чека (квитанції);

- також відсутній фіскальний касовий чек ( квитанція) про відправлення поштового відправлення (де також зазначається трек-номер) на адресу Позивача.

Підсумовуючи вищесказане твердження представника відповідача-2 про порушення позивачем умов договору у несплаті орендної плати, не укладення договору оренди земельної ділянки та використання водних ресурсів протягом трьох місяців з дати укладення договору та заперечення Староолексинецької сільської ради на продовження Договору оренди з ТОВ «Іврус» заявленого протягом місяця з дня закінчення строку Договору є безпідставним, бездоказовим (докази невідомого походження та відповідно не завірені належним чином так як це передбачено ст.91 Господарським процесуальним кодексом України, які отримані у відзиві) та надуманими.

Заперечення на відповідь на відзив.

28.09.2021 через канцелярію суду до матеріалів справи надійшло Заперечення на відповідь на відзив вих. №726-ц від 24.09.2021 (вх. №7946), в якому відповідач-2 ПП «Старий Олексинець» заперечує проти відповіді на відзив, виходячи з наступного.

Позивач ТОВ «Іврус» у відповіді на відзив безпідставно покликається на довідку Лопушненської сільської ради від 10.09.2021 за №02-07/650, у якій міститься інформація про відсутність заборгованості ТОВ «Іврус» перед сільським бюджетом по сплаті за договором оренди нерухомого майна від 09.10.2014 станом на 10.09.2021.

Оскільки, згідно довідки Лопушненської сільської ради від 23.09.2021 за №02-09/666, відповідно до фінансово-облікових даних ТОВ «Іврус» в планах по доходах на 2021 включено не було. Проте, 11.03.2021 надійшли кошти від ТОВ «Іврус» 10 000 грн. та 02.09.2021 12 393,61 грн.

Отже, вказані грошові кошти позивач ТОВ «Іврус» сплатив на користь Лопушненської сільської ради без відповідної правової підстави, оскільки будь-яких чинних договірних відносин між останніми не існує, що додатково підтверджується довідкою Лопушненської сільської ради від 23.09.2021 за №02-07/672.

Також позивач ТОВ «Іврус» у відповіді на відзив безпідставно посилається на неналежне повідомлення його Староолексинецькою сільською радою щодо заперечення на продовження договором оренди нерухомого майна від 09.10.2014 зважаючи на наступне.

Згідно протоколу №1 від 06.09.20221 зборів жителів села Старий Олексинець було вирішено рекомендувати сесії сільської ради не продовжувати договір з ТОВ «Іврус» та розглянути можливість заключення договору з ОСОБА_1 .

На вказаних зборах був присутній уповноважений представник ТОВ «Іврус» директор Новак М.В., якому повідомлено про ухвалене рішення зборами жителів села Старий Олексинець про не продовження договору оренди нерухомого майна від 09.10.2014 з ТОВ «Іврус».

Після цього, рішенням Староолексинецької сільської ради №231 від 16.09.2020 «Про скасування рішення Староолексинецької сільської ради №224 від 09.10.2021 про надання дозволу із землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду в користування на умовах оренди в с. Ст. Олексинець Кременецького району Тернопільської області вирішено:

- скасувати рішення Староолексинецької сільської ради №224 від 09.10.2021, у зв`язку з тим, що на сьогоднішній час 16.09.2020, ТОВ «Іврус» не виготовило проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду;

- розірвати договір оренди від 09.10.2014 з ТОВ «Іврус», у зв`язку із закінченням терміну його дії.

Копію вказаного рішення Староолексинецької сільської ради №231 від 16.09.2020 було направлено на адресу ТОВ «Іврус» засобами поштового зв`язку 17.09.2020, втім таке поштове відправлення повернулося у зв`язку відсутністю адресата за вказаною адресою, що підтверджується поштовим конвертом із штемпелем поштового відділення зв`язку та довідкою форми 20 Укрпошти.

Означені дії ТОВ «Іврус» щодо неотримання через засоби поштового зв`язку поштової кореспонденції від Староолексинецької сільської ради, після того як відбулися загальні збори жителів села, на яких йому стало відомо про рішення громади щодо заперечення продовження договору оренди нерухомого майна від 09.10.2014 є очевидно недобросовісними та суперечать загальним засадам цивільного законодавства, якими, серед інших є справедливість, добросовісність та розумність.

Отже, враховуючи вище викладене, зокрема, порушення позивачем ТОВ «Іврус» умов Договору оренди, що полягало у несплаті орендної плати та не укладені з органом місцевого самоврядування договору оренди земельної ділянки та використання водних ресурсів протягом трьох місяців з дати укладення договору, заперечення відповідача Староолексинецької сільської ради на продовження Договору оренди з позивачем ТОВ «Іврус» заявлене протягом одного місяців з дня закінчення строку договору, у задоволенні позовних вимог про визнання поновленим Договору оренди слід відмовити.

Розгляд заяв та клопотань.

Заяви та клопотання від учасників справи не поступили.

Додаткові пояснення.

27.09.2021 через канцелярію суду до матеріалів справи надійшли Додаткові письмові пояснення до позовної заяви №без номера від 28.09.2021 (вх. №7971), в яких позивач ТОВ «Іврус» зазначає наступне.

Відповідно до поштового конверта та повідомлення про вручення просте, Відповідач нібито на його думку заперечив на продовження Договору оренди з ТОВ «Іврус» заявленого протягом місяця з дня закінчення строку Договору, але це не відповідає фактичним обставинам справи. Поштовий конверт про нібито відправлення 17.09.2020 Староолексинецькою сільською радою на адресу ТОВ «Іврус» та повідомлення про вручення просте (із відміткою , що адресат відсутній) ставить під сумнів про їх походження, достовірності та правдивості.

Належним доказом відправлення поштового відправлення Староолексинецькою сільською радою є документ, що підтверджує надання поштових послуг - касовий чек, розрахункова квитанція тощо.

Правилами не передбачено, що працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній», Правилами передбачено лише позначка «адресат відсутній за вказаною адресою»

Підсумовуючи питання щодо відправлення Відповідачем поштового відправлення на адресу Позивача ставить під сумнів щодо його правдивості (достовірності), тобто Відповідач зімітував нібито відправлене поштове відправлення, в яке нібито було вкладене рішення №231 від 16.09.2020 «Про скасування рішення Староолексинецької сільської ради №224 від 09.10.2015».

Позивач звертає увагу на п.2 Рішення №231 від 16.09.2020 - про розірвання договору оренди від 09.10.2014 із ТОВ «Іврус» у зв`язку із закінченням терміну його дії.

Відповідно до умов Договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл Староолексинецької сільської ради від 09.10.2014 укладеного між Староолексинецькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іврус», розірвати Договір в односторонньому порядку з підстав закінчення терміну його дії не передбачено ні умовами Договору ні законодавством України.

Відповідно до розпорядження голови Староолексинецької сільської ради від 02.09.2020 №08/02-03-од «Про скликання тридцять першої сесії сьомого скликання», голова розпорядився (вирішив) скликати 16.09.2020 тридцять першу сесію сьомого скликання з порядком денним де було включено 20 питань, і зокрема питання - про розірвання договору оренди від 09.10.2014 із ТОВ «Іврус» у зв`язку із закінченням терміну дії - у даному розпорядженні та переліку питань відсутнє.

Згідно порядку денного та протоколу тридцять першої сесії сьомого скликання, яка відбулась 16.09.2020 питання про розірвання договору оренди від 09.10.2014 із ТОВ «Іврус» у зв`язку із закінченням терміну його дії не було включено у перелік питань, які розглядались на сесії.

Отже, голова Староолексинецької сільської ради підписав (оформив) питання рішенням, яке не було внесено на розгляд цієї сесії у встановленому законом порядку.

Позивач в свою чергу 24.09.2021 оскаржив рішення Староолексинецької сільської ради №231 від 16.09.2020 , а саме :

1) до Тернопільського окружного адміністративного суду з вимогою:

- визнати недійсним рішення Староолексинецької сільської ради №231 від 16.09.2020 «Про скасування рішення Староолексинецької сільської ради №224 від 09.10.2015 про надання дозволу із землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду в користування на умовах оренди в с. Ст. Олексинець» в частину п.1 про скасування рішення Староолексинецької сільської ради №224 від 09.10.2015 про надання дозволу із землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду;

- визнати дії голови Староолексинецької сільської ради протиправними з питання, яке не було включено у перелік питань, що розглядались 16.09.2020 на тридцять першій сесії сьомого скликання - п.2 рішення №231 від 16.09.2020 про розірвання договору оренди від 09.10.2014 із ТОВ «Іврус» у зв`язку із закінченням терміну його дії, які оформлені та підписані в оскаржуваному рішенні.

2) до Господарського суду Тернопільської області з вимогою:

- визнати недійсним рішення Староолексинецької сільської ради №231 від 16.09.2020 «Про скасування рішення Староолексинецької сільської ради №224 від 09.10.2015 про надання дозволу із землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду в користування на умовах оренди в с. Старий Олексинець» в частині п.2 про розірвання договору оренди від 09.10.2014 із ТОВ «Іврус» у зв`язку із закінченням терміну його дії.

Технічна підтримка.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програми фіксування судового процесу (судового засідання) "Акорд".

Господарський процес.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши доводи та аргументи представника позивача та представника відповідача -2 , встановив наступні фактичні обставини.

09.10.2014 між Староолексинецькою сільською радою Кременецького району Тернопільської області (надалі- Орендодавець) та ТОВ «Іврус» (надалі - Орендар) було укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл Староолексинецької сільської ради.

Відповідно до п.1.1. Договору Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно: гідротехнічні споруди ставка, які рахуються на балансі Староолексинецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області (надалі- Балансоотримувач),за адресою: 47063, Тернопільська область Кременецький район с. Старий Олексинець (надалі - Майно), вартість яких визначена згідно зі звітом про оцінку майна, станом на 05.05.2021 становить 76920,00 грн.

Згідно п.2.1.Договору Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання цього Договору та акта приймання-передачі Майна.

Пунктом 2.2. Договору передача Майна в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на це Майно. Власником Майна залишається територіальна Громада сіл Староолексинецької сільської ради, а Орендар користується ним протягом строку.

Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання покладається на Орендодавця. (п.2.4. Договору)

У разі припинення цього договору майно повертається Орендарем Орендодавцеві.

Орендар повертає майно орендодавцю в аналогічному порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим договором.

Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.( п.2.4. Договору)

Відповідно до п.9.1. Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Згідно з п. 10.1. Договору цей Договір укладено строком на 2 (два) роки і 11 (одинадцять) місяців, що діє з 01.10.2014 до 01.10.2017 включно.

Відповідно до п. 10.4 Договору продовження дії цього договору на новий термін оформляється Додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною Договору, відповідно до вимог чинного на момент його закінчення законодавства, за умови належного виконання орендарем всіх обов`язків за Договором оренди.

Чинність цього Договору припиняється внаслідок:

- Закінчення терміну, на який його було укладено;

- загибелі орендованого Майна;

- достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду;

- ліквідації юридичною особи, яка була Орендодавцем;

- ліквідації юридичною особи, яка була Орендарем;

- використань Орендарем майна всупереч договору або призначенню орендованого майна;

- передачі орендарем орендованого майна у користування іншій особі;

- Орендодавець має право розірвати договір оренди в односторонньому порядку в разі несплати орендної плати протягом трьох місяців підряд;

- невиконання орендарем пунктів 3.9 і 5.2 Договору;

- невиконання орендарем пункту 5.8 Договору.

Відповідно до п.10.9 Договору у разі припинення або розірвання цього Договору майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Балансоутримувачу. У разі, якщо Орендар затримав повернення Майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження.

Відповідно до Акту приймання-передачі гідротехнічних споруд від 09.10.2014 Орендодавець: Староолексинецька сільська рада Кременецького району Тернопільської області передав, а Орендар: Товариство з обмеженою відповідальністю «Іврус» прийняв в строкове платне користування комунальне нерухоме майно - гідротехнічні споруди ставка, які рахуються на балансі Староолексинецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області за адресою 47063 Тернопільська область, Кременецький район с. Старий Олексинець передається в оренду з метою організації риборозведення.

02.10.17 між Староолексинецькою сільською радою та ТОВ «Іврус» було укладено Додаткова угода №1 до договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл Староолексинецької сільської ради від 09.10.2014.

Відповідно до п.1 додаткової угоди сторони дійшли згоди внести зміни до п.10.1. Договору у розділі «Строк чинності, умови, зміни та припинення Договору, виклавши їх у наступній редакції:

«Цей Договір укладено строком на 2 роки і 11 місяців, що діє з 02.10.2017 до 02.10.2020.»

Як зазначає позивач 29.07.2020 Листом №39 від 29.07.2020 інформує Староолексинецьку сільську раду, що ТОВ «Іврус» не заперечує на продовження Договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл Староолексинецької сільської ради від 09.10.2014 на аналогічний термін та тих же умовах, які вказані у вищесказаному договорі. До Листа додано Додаткову угоду №2, яка підписана та має відбиток печатки ТОВ «Іврус». Проте, позивачем не додані докази відправлення даного Листа №39 від 29.07.2020 голові Староолексинецької сільської ради .

02.03.2021 Лопушненською сільською радою в своєму Листі №02-07/194 надано інформацію про те, що на гідроспоруду, яка знаходиться у селі Старий Олексинець Кременецького району Тернопільської області, укладено інвестиційний договір між Староолексинецькою сільською радою та ПП «Старий Олексинець» за №15 від 16.10.2020.

Також Лопушненською сільською радою було додано копію інвестиційного договору, за яким Староолексинецька сільська рада (Сторона 1) та Приватне підприємство «Старий Олексинець» уклали Інвестиційний договір №15 від 16.10.2021.

Відповідно до умов цього Договору сторона 1 з метою розвитку туризму та покращення інфраструктури села Старий Олексинець Кременецького району Тернопільської області надає стороні 2 право (п.1.1. інвестиційного договору):

-п.п.1.1.1- на розміщення тимчасових споруд біля ставка, який знаходиться на території с. Старий Олексинець Кременецького району Тернопільської області;

-п.п.1.1.2.- на використання гідротехнічних споруд ставка, які є власністю Староолексинецької сільської ради;

-п.п.1.1.3.- на використання для рибогосподарських ( право на вилов та риборозведення) спортивних і туристичних потреб ставок, який знаходиться на території села Старий Олексинець Кременецького району Тернопільської області.

Відповідно до п.3.1. інвестиційного договору сторона 2 зобов`язується сплачувати стороні 1 інвестиції у вигляді грошових коштів в розмірі 18 000 грн. в рік, або виконувати за зверненням та на умовах визначених стороною 1 роботи на суму грошових коштів, що не перевищує 18 000 грн.

Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами (п.4.1.).

Договір є безстроковий (п.4.2.).

Договір може бути розірваний за взаємною згодою Сторін або в судовому порядку (п.4.3.).

Як вбачається з інвестиційного договору на ньому є підписи і печатки обох сторін.

Відповідно до Протоколу №1 зборів жителів села Старий Олексинець , який наданий позивачу Лопушненською сільською радою, збори відбулись 06.09.2020.

Порядком денним даних зборів було :

Продовження договору користування гідроспорудою та ставком, що знаходиться на території сільської ради в межах населеного пункту.

А відтак було вирішено:

1. Рекомендувати сесії сільської ради не продовжувати договір з ТОВ «Іврус».

2. Розглянути можливість заключення договору з ОСОБА_1 .

Рішенням двадцять дев`ятої сесії сьомого скликання Староолексинецької сільської ради від 16.10.2021 №249 було вирішено наступне:

- укласти інвестиційний договір між ПП «Старий Олексинець» та Староолексинецькою радою;

- доручити сільському голові Довгополюку В.М. підписати інвестиційний договір з директором ПП «Старий Олексинець» Дукалем В.І. та передати майно у користування згідно вказано договору.

05.11.2021 через канцелярію суду до матеріалів справи надійшли Письмові пояснення №без номера від 03.11.2021 (вх. №9001 від 05.11.2021) від ТОВ Іврус, де зазначено наступне.

Позивач ставить до відома, що продовжує здійснювати господарську діяльність на гідротехнічних спорудах, передані йому в оренду - акт приймання-передачі (повернення) гідротехнічних споруд від Орендаря (Позивача) до Орендодавця (Відповідача-1) не складався та відповідно не підписувався між сторонами як це передбачено п.2.6 та 10.10 Договору, тобто у Позивача і надалі перебувають у користуванні гідротехнічні споруди; Позивачем надалі сплачується орендна плата (11.03.2021р. сплачено 10000,00грн. за січень-вересень 2021року, копія платіжного доручення №868 від 11.03.2021р. знаходиться у матеріалах справи); Позивачем виготовлений Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду в оренду ТзОВ «Іврус» для рибогосподарських потреб в межах населеного пункту села Старий Олексинець Кременецького району Тернопільської області (копія знаходиться у матеріалах справи); Позивачем ведеться авторський нагляд проектною організацією за проектом землеустрою (останній авторський нагляд був 20.08.2021р., копія знаходиться у матеріалах справи).

Виходячи із змісту Інвестиційного договору, Відповідач-1 підміняючи поняття користування (оренди) із інвестиційною діяльністю, фактично надав право на користування (здійснення господарської діяльності) ПП "СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ" (Відповідач-2) - гідротехнічними спорудами ставка, землею під ставком (водою) та гідроспорудами і водними ресурсами (водою) - без акту приймання-передачі, без правових підстав та всупереч законодавству України, чим порушив право та законні інтереси Позивача на ведення господарської діяльності на даних гідротехнічних спорудах, а саме:

- Позивач не в змозі забезпечити відповідно до п.5.3 Договору оренди нерухомого майна, що належать до спільної власності територіальних громад сіл Староолексинської ради від 09 жовтня 2014 року (надалі Договір) збереження орендованих гідротехнічних споруд (надалі майно), запобігати його пошкодженню та псуванню, тримати майно в порядку; передбаченому санітарними нормами та правилами пожежної безпеки, підтримувати орендоване майно в належному стані;

- Позивач не в змозі відповідно до п.5.4 Договору забезпечити Орендодавцю доступ на об`єкт оренди з метою перевірки його стану і відповідності напрямку використання за цільовим призначенням, визначеним умовами Договору і надати необхідну інформацію щодо майна та забезпечити умови для перевірки;

- Позивач не в змозі відповідно до п.5.6 Договору здійснювати поточний, капітальний та інші види ремонтів майна;

- Позивач не в змозі забезпечити відповідно до п.5.12 Договору додержання норм та правил безпеки експлуатації майна; здійснювати постійний контроль за станом майна та проведення їх регулярних обстежень; запобігати виникнення аварій майна, запобігати загрози виникненню надзивачайних ситуацій;

- Позивач не в змозі здійснювати діяльність з підготовки пакету документації та звернення із даною документацією із землеустрою до Лопушненської сільської ради на належне оформлення договору оренди земельної ділянки водного фонду в оренду ТзОВ «Іврус» для рибогосподарських потреб в межах населеного пункту села Старий Олексинець Кременецького району Тернопільської області з метою здійснення рибогосподарської діяльності у сфері аквакультури (аквакультура - це вид сільськогосподарської діяльності, пов`язаний зі штучним розведенням, утриманням та вирощуванням гідробіонтів у повністю або частково контрольованих умовах для одержання продукції аквакультури. Закон України «Про аквакультуру» регламентує використання водних об`єктів (їх частин) у сфері аквакультури) та відповідно отримання доходу після укладення договору оренди земель водного фонду, тобто Позивач не в змозі виконувати зобов`язання, обов`язки та права передбачені та покладені на нього умовами Договору, так як на даних гідротехнічних спорудах, землі під водою та гідротехнічними спорудами здійснює незаконну діяльність ПП "Старий Олексинець" згідно оскаржуваного інвестиційного договору.

Підсумовуючи вищевказане, оскаржуване рішення Староолексинецької сільської ради №249 від 16.10.2020р. "Про укладання інвестиційного договору" та незаконний інвестиційний договір №15 від 16.10.2020р. укладений між Староолексинецькою сільською радою та ПП «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ», не тільки порушує право та законні інтереси позивача на мирне та вільне користування гідротехнічними спорудами згідно умов Договору оренди нерухомого майна, що належать до спільної власності територіальних громад сіл Староолексинської ради від 09 жовтня 2014 року, та іще ставить під загрозу знищення, псування чи пошкодження гідротехнічних споруд, так як відповідач-2 ніякої відповідальності за це не несе.

Оцінивши подані позивачем та відповідачем 2 докази на предмет належності, допустимості, достовірності, вірогідності, суд дійшов до наступного висновку.

1.Щодо позовних вимог про:

- визнання поновленим строком на 2 (два) роки і 11 (одинадцять) місяців, а саме з 03.09.2020 і до 02.08.2023 включно, строк дії договору оренди нерухомого майна, що належать до спільної власності територіальних громад сіл Староолексинецької ради від 09.10.2014, укладений між Староолексинецькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іврус», з урахуванням всіх змін і доповнень, які були чинними до моменту поновлення договору;

-визнання укладеною між Староолексинецькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іврус» додаткову угоду до договору оренди нерухомого майна, що належать до спільної власності територіальних громад сіл Староолексинецької ради від 09.10.2014 на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди нерухомого майна.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що за доведеності факту належного виконання орендарем умов договору оренди, дотримання ним строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк (лист-повідомлення позивача), не надіслання орендодавцем у встановлений законом строк відмови у поновленні договору на новий строк (рішення (розпорядження) про припинення договору оренди), продовження використання ним гідротехнічних споруд вказують на наявність у орендаря передбаченого договором (п.10.4) та ст.764 ЦК України переважного права на поновлення договору оренди гідротехнічних споруд на новий строк на тих самих умовах.

Не визнаючи позовні вимоги, Приватне підприємство «Старий Олексинець» у своєму Відзиві на позовну заяву зазначив, зокрема, що у відповідності до ч.2 ст.2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції Закону України від 10.04.92 N 2269-ХІІ до втрати ним чинності з 01.02.2020 (у зв`язку з введенням в дію з 01.02.2020 Закону України від 03.10.2019 N 157-ІХ "Про оренду державного та комунального майна") державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності; зі змісту статей 759,763, 764 ЦК України, ч.2 ст.291 Господарського кодексу України, ч.2 ст.17 та ч.2 ст.26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов`язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

Аналогічну правову позицію висвітлено в п. 4.1. постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 29.05.2013 N 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна».

Отже, ураховуючи, зокрема, порушення позивачем ТОВ «Іврус» умов Договору оренди, що полягало у несплаті орендної плати та не укладенні з органом місцевого самоврядування договору оренди земельної ділянки та використання водних ресурсів протягом трьох місяців з дати укладення договору, заперечення відповідача Староолексинецької сільської ради на продовження Договору оренди з позивачем ТОВ «Іврус» заявлене протягом одного місяця з дня закінчення строку договору, у задоволенні позовних вимог про визнання поновленим Договору оренди слід відмовити.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна» №2269-ХІІ від 10.04.1992 з наступними змінами термін дії договору визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №2269-ХІІ від 10.04.1992 з наступними змінами).

Договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено (ч.2 ст.26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №2269-ХІІ від 10.04.1992 з наступними змінами).

В п. 4.1. постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 29.05.2013 N 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» зазначено, що зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов`язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

Законом України «Про оренду державного та комунального майна» №157-ІХ від 3 жовтня 2019 року з наступними змінами, який набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та введений в дію з 1 лютого 2020 року, визнано таким, що втратив чинність,Закон України «Про оренду державного та комунального майна» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., №30, ст.416 із наступними змінами) з дня введення в дію цього Закону (п.5 Перехідних положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-ІХ від 3 жовтня 2019 року з наступними змінами).

Згідно ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму (ч.1 ст.760 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.760 ЦК України предметом договору найму можуть бути майнові права.

Згідно ч.1 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно ч.5 ст.762 ЦК України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1, ч.2 ст.283 Господарського кодексу України відповідно за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Відповідно до ч.2 ст.291 Господарського кодексу України, договір оренди припиняється у різі:

-закінчення строку, на який його було укладено;

-викупу (приватизації) об`єкта оренди;

-ліквідації суб`єкта господарювання - орендаря;

-загибелі (знищення) об`єкта оренди.

Згідно ч.1 ст. 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл Староолексинецької сільської ради від 09.10.2014 укладено строком на 2 роки і 11 місяців, що діє з 01 листопада 2014 року до 01 жовтня 2017 року включно (п.10.1. договору).

Згідно п.10.4 договору оренди нерухомого майна від 09.10.2014 продовження дії цього договору на новий термін оформлюється Додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною Договору, відповідно до вимог чинного на момент його закінчення законодавства, за умови належного виконання орендарем всіх обов`язків за договором оренди.

Додатковою угодою №1 від 02.10.2017 внесено зміни до п.10.1. договору у розділі «Строк чинності, умови, зміни та припинення Договору», виклавши їх у наступній редакції: «Цей договір укладено строком на 2 роки і 11 місяців, що діє з 02 жовтня 2017 року до 02 вересня 2020 року включно».

В матеріалах справи знаходиться лист вих.№39 від 29.07.2020 «Про продовження оренди» Товариства з обмеженою відповідальністю «Іврус», який адресований Голові Староолексинецької сільської ради Довгополюку В.М., в якому товариство інформує, що не заперечує на продовження договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл Староолексинецької сільської ради від 09.10.2014 р. на аналогічний термін та тих же умовах, які вказані у вищевказаному договорі. У разі проведення аукціону (тендеру) із відбору Орендарів, щодо оренди майна вказаному у вищевказаному договорі, товариство бажає прийняти участь про що просить повідомити його заздалегідь згідно чинного законодавства України. До вказаного листа додано проект додаткової угоди №2 про продовження договору оренди на новий термін - 2 примірники підписані із сторони товариства.

В своїй Заяві № без номера від 07.10.2021 (вх.8254) позивач проінформував суд про те, що вказаний лист із проектом додаткової угоди, директор ТзОВ «Іврус» Новак М.В. особисто передав 30.07.2020 голові Староолексинецької сільської ради Довгополюку В.М., про що голова в підтвердження його отримання розписався на примірнику листа позивача з проставленням дати про отримання 30.07.2020 та особистого підпису. Окрім цього на зборах жителів с.Старий Олексинець, які відбулись 06.09.2020 голова Староолексинецької сільської ради Довгополюк В.М. підтвердив, що ТзОВ «Іврус» звернувся до сільської ради із пропозицією продовжити договір оренди на той самий термін та на тих же умовах, що в договорі.

Як вбачається із листа вих.№39 від 29.07.2020, на листі міститься відмітка про отримання 30.07.2020 та підпис. Жодних заперечень щодо отримання такого листа саме головою Староолексинецької сільської ради матеріали справи не містять.

В матеріалах справи знаходиться Протокол №1 зборів жителів села Старий Олексинець від 06 вересня 2020 року.

Відповідно до даного Протоколу, відбулись збори жителів села Старий Олексинець з Порядком денним: «Про продовження договору користування гідроспорудою та ставком, що знаходиться на території сільської ради в межах населеного пункту»; Слухали: ОСОБА_2 . Старолексинецького сільського голову, який ознайомив присутніх з порядком денним та проінформував про стан справ щодо користування гідроспорудою та ставком. Термін користування гідроспорудою ТзОВ «Іврус» згідно договору закінчився 02.09.2020 року. ТзОВ «Іврус» також звернувся з пропозицією продовжити договір на той самий термін та на тих же умовах, що в договорі. Станом на 02.09.2020 р. не заплачена орендна плата по вищевказаному договорі за жовтень, листопад, грудень 2019 року та за жоден місяць 2020 року.

На зборах Виступили: ОСОБА_3 , директор ТзОВ «Іврус», який у своєму виступі сказав про бажання продовжити договір оренди, плани використання гідроспоруди і ставка та відповів на запитання жителів села; ОСОБА_4 , житель села Старий Олексинець , який сказав, що ТзОВ «Іврус» не виконував те, що обіцяв, а саме: територія біля гідроспоруди та кругом ставка постійно не доглянута, трава не покошена, чагарники не вирубані, плес ставка заростає. На зауваження жителів села ніякої реакції. Окрім того, що згідно інформації сільського голови не перерахована орендна плата; ОСОБА_1 , житель села Старий Олексинець, який повідомив, що має намір і буде звертатися до сесії сільської ради про укладення договору на користування гідроспорудою та ставком і зобов`язується при позитивному рішенні вкладати кошти у розвиток рідного села та просить збори його підтримати.

За результатами зборів вирішено:

1.Рекомендувати сесії сільської ради не продовжувати договір з ТзОВ «Іврус».

2.Розглянути можливість заключення договору з ОСОБА_1 .

Згідно ч.13 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21 травня 1997 року з наступними змінами пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян. Пропозиції щодо прийняття рішень, які відповідно до закону є регуляторними актами, вносяться з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

На зборах жителів села Старий Олексинець 06.09.2020 був присутній директор ТзОВ «Іврус» ОСОБА_3 . Тобто, щодо результатів зборів щодо рекомендувати сесії сільської ради не продовжувати договір з товариством з обмеженою відповідальністю «Іврус» директору такого товариства було відомо.

Староолексинецькою сільською радою (тридцять перша сесія сьомого скликання) 16.09.2020 прийнято рішення №231 «Про скасування рішення Староолексинецької сільської ради №224 від 09.10.2015 року про надання дозволу із землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду в користування на умовах оренди в с.Ст.Олексинець Кременецького району Тернопільської області», яким, керуючись ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішено:

- скасувати рішення Староолексинецької сільської ради №224 від 09.10.2015 року у зв`язку з тим, що на сьогоднішній час 16.09.2020 року ТзОВ «Іврус» не виготовили проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду;

-розірватидоговір оренди від 09.10.2014 року з ТзОВ «Іврус» у зв`язку із закінченням терміну його дії.

На підтвердження надіслання копії прийнятого рішення Староолексинецької сільської ради відповідачем 2 - Приватним підприємством «Старий Олексинець» надано до Відзиву на позовну заяву копію поштового конверта направленого 17.09.2020 ПП «Іврус» за адресою: вул.Видумка,4 с.Старий Олексинець Кременецького району Тернопільської області з Довідкою відділення зв`язку Укрпошти про причини повернення/досилання: адресат відсутній за вказаною адресою. На конверті та Довідці міститься відтиск печатки відділення зв`язку Укрпошти, на Довідці - підпис працівника оператора зв`язку.

Також надано повідомлення про вручення - просте відправлене 17.09.2020 на ім`я ТзОВ «Іврус» за адресою: вул.Видумка,4 с.Ст.Олексинець Кременецького р-ну Тернопільської обл., 47063. На даному повідомленні міститься відмітка «адресат відсутній» та відбиток печатки відділення зв`язку Укрпошти.

В своїй Відповіді на відзив № без номера від 21.09.2021(вх.№7764 від 22.09.2021) (позиція 4) позивач зазначає про те, що твердження представника відповідача-2, зокрема, про заперечення Староолексинецької сільської ради на продовження договору оренди з ТзОВ «Іврус» заявленого протягом місяця з дня закінчення строку договору є безпідставним, бездоказовим (докази невідомого походження та відповідно не завірені належним чином так як це передбачено ст.91 ГПК України, які отримані позивачем у відзиві) та надуманими. При цьому позивач зазначає, що поштовий конверт про відправлення 17 вересня 2020 року Староолексинецькою сільською радою на адресу ТзОВ «Іврус» та повідомлення про вручення просте (із відміткою що адресат відсутній) ставить під сумнів про їх походження, достовірності та правдивості, а саме:

-що саме відправляли у поштовому відправленні (рішення, лист, прохання чи інформаційний лист) - опис відсутній;

-на конверті відсутня поштова марка та трек-номер по якому можливо відслідкувати через офіційний сайт Укрпошти рух поштового відправлення (дата та час відправлення, отримання, повернення, зберігання);

-у повідомленні про вручення просте також відсутня інформація, щодо ідентифікації до якого поштового відправлення відноситься це повідомлення - відсутній номер касового чека (квитанції);

-також відсутній фіскальний касовий чек (квитанція) про відправлення поштового відправлення (де також зазначається трек-номер) на адресу позивача.

Представником відповідача 2 у Відзиві на позовну заяву зазначено, що копію рішення Староолексинецької сільської ради №231 від 16 вересня 2020 року було направлено на адресу ТОВ «Іврус» засобами поштового зв`язку 17 вересня 2020 року, втім таке поштове відправлення повернулося у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Суд не бере до уваги аргументи позивача щодо того, що відповідач 2 надав до відзиву докази невідомого походження та відповідно не завірені належним чином так як це передбачено ст.91 ГПК України, оскільки на наданих відповідачем 2 конверті та Довідці міститься відтиск печатки відділення зв`язку Укрпошти, на Довідці - підпис працівника оператора зв`язку та копії конверта та Довідки містять напис: «Згідно з оригіналом», підпис представника відповідача 2 адвоката Вароди П.В. та засвідчені печаткою такого представника та дату засвідчення: 13 вересня 2021 року, що відповідає ч.5 ст.91 Господарського процесуального кодексу України та п.5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» (п.5.26.-відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки «Для копій». Приклад Згідно з оригіналом Менеджер із персоналу Особистий підпис Власне ім`я ПРІЗВИЩЕ Дата Відбиток печатки Відмітку про засвідчення копії документа проставляють нижче реквізиту «Підпис» на лицьовому боці останнього аркуша копії документа).

Тобто, жодних сумнівів щодо походження вказаних доказів в суду немає. Також документи засвідчені належним чином.

Крім того, позивач не заявив Клопотання щодо витребування оригіналів таких доказів у відповідача 1 чи відповідача 2 в порядку ст.81 Господарського процесуального кодексу України та відповідно суд не здійснював огляд таких доказів в судовому засіданні (зокрема, вміст конверту).

Згідно ч.10 ст.81 Господарського процесуального кодексу України, у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Позивач не отримав кореспонденцію, а тому не може ставити під сумнів надіслання Староолексинецькою сільською радою рішення №231 від 16 вересня 2020 року.

Жодних доказів на підтвердження протилежного позивач не надав.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані па підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та інші проти Швеції" "J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt").

Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Аналогічний підхід до стандарту доказування "вірогідність доказів" висловлено Касаційним господарським судом у постановах від 29.01.2021 у справі №922/51/20, від 31.03.2021 у справі № 923/875/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

Щодо форми повідомлення орендодавцем орендаря про припинення або зміну умов договору оренди суд зазначає, що згідно з частиною 2 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» відповідна вимога (повідомлення) про припинення договору оренди не обов`язково має називатися лише заявою. Ця заява може бути направлена однією зі сторін у формі листа, телеграми, факсограми тощо. Істотне значення у цьому випадку має зміст такої заяви, оскільки вона обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди, та факт її отримання іншою стороною (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.02.2020 у справі №910/11837/17).

Таку правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду №904/7825/17, №911/1841/17.

В матеріалах справи відсутня відповідна вимога (повідомлення) Олексинецької сільської ради про припинення договору оренди у вигляді заяви, у вигляді заяви у формі листа, телеграми, факсограми тощо.

Однак, прийнявши рішення Староолексинецька сільська рада висловила своє волевиявлення - незгоду на продовження договору оренди.

На підтвердження користування гідроспорудами позивач надав до матеріалів справи:

1)копію платіжного доручення №868 від 1.03.2021 на суму 10000 грн. з призначенням платежу: за оренду нерухомого майна (гідроспоруди) згідно договору від 09.10.2014;

2)копія договору про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №01-01/08-16ПЗ від 01.08.2016;

3)проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду в оренду ТзОВ «Іврус» для рибогосподарських потреб в межах населеного пункту села Старий Олексинець Кременецького району Тернопільської області (копія);

4)копію журналу №01-07/09-17 авторського нагляду проектною організацією ПП «Оцінювач» за використанням Проекту землеустрою, в якому зазначено, що журнал розпочато: 07.09.2017; 26.07.2019 - виявлені відхилення від проектно-кошторисної документації, порушення технічних вимог з виконання проекту землеустрою тощо -не виявлено; 20.08.2021 -порушень у використанні не виявлено.

В своїй Заяві № без номера від 07.10.2021 (вх.8254) позивач проінформував суд про те, що акт приймання-передачі гідротехнічних споруд від Орендаря (Позивача) до Орендодавця (Відповідача-2) не складався та відповідно не підписувався між сторонами як це передбачено п.2.6 та 10.10 договору; у серпні 2021 року проектна організація ПП «Оцінювач» здійснив авторський нагляд за використанням Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду в оренду ТзОВ «Іврус» для рибогосподарських потреб в межах населеного пункту села Старий Олексинець Кременецького району Тернопільської області.

Згідно п.10.10. договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл Староолексинецької сільської ради від 09.10.2014 майно вважається поверненим Балансоотримувачу з моменту підписання акту приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акту приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря.

Тобто, умовами договору саме на позивача як орендаря покладено обов`язок щодо складання акту приймання-передавання про повернення майна після закінчення строку дії договору.

Позивач стверджує про те, що він користується гідротехнічними спорудами ставка.

ПП «Старий Олексинець» також стверджує про те, що підприємство користується гідротехнічними спорудами ставка на підставі спірного інвестиційного договору №15 від 16.10.2020 укладений між Староолексинецькою сільською радою та ПП «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ».

Суд вважає, що не є вірним вважати, що позивач користується гідротехнічними спорудами ставка, лише на підставі того, що ним не передавався об`єкт оренди орендодавцю по акту приймання-передавання, оскільки обов`язок щодо складання акту приймання-передавання про повернення майна згідно умов договору оренди покладено на товариство з обмеженою відповідальністю «Іврус» (орендар).

Суд вважає, що навіть за умови продовження користування позивачем орендованим майном і сплати орендної плати, зазначене не є достатньою підставою для поновлення договору, оскільки свої заперечення проти такого поновлення орендодавець висловив у формі рішення сесії Староолексинецької сільської ради та у строки, передбачені законом.

Крім того, позивач сплатив оренду плату в сумі 10000 грн., на підтвердження чого надав до справи копію платіжного доручення №868 від 1.03.2021 на суму 10000 грн. з призначенням платежу: за оренду нерухомого майна (гідроспоруди) згідно договору від 09.10.2014. Тобто, лише 1.03.2021 (що свідчить про несвоєчасне виконання ним обов`язків орендаря щодо сплати орендної плати). Крім того, одержувачем коштів є обл/тг. с.Лопушне/22080402.Також, відсутні підстави для перерахування орендної плати, оскільки договір оренди не був поновлений.

Суд зауважує, що для застосування ст.764 Цивільного кодексу України та поновлення договору оренди на новий строк, який раніше був встановлений договором, необхідно щоб наймач продовжував користуватися майном після закінчення строку договору найму та не було заперечень наймодавця протягом одного місяця. Чого в даному випадку немає.

Позивач просить суд визнати поновленим строк дії договору оренди нерухомого майна, що належать до спільної власності територіальних громад сіл Староолексинецької ради від 09.10.2014, укладений між Староолексинецькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іврус», з урахуванням всіх змін і доповнень, які були чинними до моменту поновлення договору та визнати укладеною між Староолексинецькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іврус» додаткову угоду до такого договору оренди на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди нерухомого майна.

Разом з тим, ухвалою суду від 29.09.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -1 Лопушненську сільську раду. При цьому суд виходив із того, що згідно з частиною третьою ст. 11 Закону України "Про добровільне об`єднання територіальних громад" перспективний план формування територій громад Автономної Республіки Крим, області затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, відповідної обласної державної адміністрації.

Відповідно до цієї норми Закону, Кабінет Міністрів України розпорядженням № 482-р від 22.04.2020 затвердив перспективний план формування територій громад Тернопільської області, згідно з яким визначено перелік спроможних територіальних громад Тернопільської області.

Розпорядженням № 724- р від 12.06.2020 " Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області" визначено адміністративні центри та затверджено території територіальних громад Тернопільської області.

Зокрема, до Лопушненської територіальної громади увійшли Башуківська, Великогорянська, Розтоцька, Староолексинецька ради.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 29.09.2021 в реєстрі зареєстровано Лопушненську сільську раду Кременецького району Тернопільської області (, адреса місцезнаходження: 47054, Тернопільська область, Кременецький район, село Лопушне). Дані про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа відсутні.

Згідно пп.4 п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад" від 16 квітня 2020 року повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, старост сіл, селищ територіальних громад, які увійшли до складу територіальних громад, території яких затверджено Кабінетом Міністрів України на підставі цього Закону, припиняються в день набуття повноважень сільських, селищних, міських рад, обраних на перших місцевих виборах у 2020 році відповідно до підпункту 2 цього пункту.

Відповідно до пп.1, пп. 6-1 розділу V Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до прийняття закону про адміністративно-територіальний устрій України закінчення повноважень сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів, а також реорганізація сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів як юридичних осіб у зв`язку із змінами в адміністративно-територіальному устрої України здійснюються з урахуванням таких положень:

1) у день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною територіальною громадою, територія якої затверджена Кабінетом Міністрів України (далі - сформована територіальна громада), припиняються повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, територія яких включена до території сформованої територіальної громади (далі - розформовані територіальні громади);

2) після припинення повноважень сільських, селищних, міських рад, обраних розформованими територіальними громадами (далі - ради, що припиняються), їхні виконавчі комітети продовжують здійснювати свої повноваження до затвердження сільською, селищною, міською радою, обраною сформованою територіальною громадою (далі - новообрана рада), персонального складу її виконавчого комітету. Протягом зазначеного строку сільський, селищний, міський голова, обраний сформованою територіальною громадою, очолює такі виконавчі комітети та входить до їх персонального складу;

3) після припинення повноважень сільського голови, який одноособово виконував функції виконавчого органу ради, що припиняється, відповідні функції одноособово виконує сільський, селищний, міський голова, обраний сформованою територіальною громадою, з дня набуття ним повноважень до затвердження новообраною радою персонального складу її виконавчого комітету;

4) сформована територіальна громада є правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої територіальної громади з урахуванням особливостей, визначених підпунктами 5 і 6 цього пункту;

5) якщо територія розформованої територіальної громади включена до територій кількох сформованих територіальних громад, кожна з цих громад стає правонаступником належних розформованій територіальній громаді:

нерухомого майна, у тому числі земельних ділянок, розташованих на території сформованої територіальної громади;

речей, призначених для обслуговування відповідних об`єктів нерухомого майна і пов`язаних з цим майном спільним призначенням (у тому числі у зв`язку із здійсненням відповідних повноважень або наданням послуг). Належність речей, призначених для обслуговування кожного об`єкта нерухомого майна і пов`язаних з цим майном спільним призначенням, визначається на підставі останньої суцільної інвентаризації;

прав засновника (учасника) юридичної особи, заснованої розформованою територіальною громадою (у тому числі в особі відповідної сільської, селищної, міської ради), якщо місцезнаходженням такої юридичної особи є населений пункт, включений до території відповідної сформованої територіальної громади;

6) майнові зобов`язання, майнові та немайнові права юридичних осіб - органів місцевого самоврядування розформованої територіальної громади, територія якої включена до територій кількох сформованих територіальних громад, розподіляються між правонаступниками таких юридичних осіб відповідно до передавальних актів пропорційно обсягу розподілу майна, майнових прав та залишків бюджетних коштів між сформованими територіальними громадами;

7) новообрані ради можуть прийняти рішення про розподіл майна, майнових прав та зобов`язань розформованої територіальної громади, територія якої включена до територій кількох сформованих територіальних громад, за іншими критеріями, ніж визначені підпунктами 5 і 6 цього пункту. Такі рішення приймаються згідно з приписами бюджетного законодавства та враховуються при здійсненні реорганізації відповідних органів місцевого самоврядування і складанні передавальних актів (розподільчих балансів) за результатами реорганізації.

Відповідно до пп.4 п. 6-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сформована територіальна громада є правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої територіальної громади.

24 листопада 2020 року відбулася перша сесія Лопушненської сільської ради Кременецького району Тернопільської області та прийнято рішення: №29 "Про початок реорганізації сільських рад шляхом приєднання до Лопушненської сільської ради", яким почато процедуру реорганізації:

-Староолексинецької сільської ради (), місцезнаходження: вул.Перемоги, 3а, с.Старий Олексинець) шляхом приєднання до Лопушненської сільської ради (), місцезнаходження: вул.Т.Шевченка, 12, с.Лопушне, Кременецького району, Тернопільської області,47054.

Відповідно до пункту 2 рішення Лопушненська сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Староолексинецької сільської ради.

Згідно ч.1 ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ч.5 ст.104 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1 ст.105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 29.09.2021, вбачається, що Староолексинецька сільська рада Кременецького району Тернопільської області не перебуває в стані припинення. Тобто, на даний час Староолексинецька сільська рада Кременецького району Тернопільської області не дотрималась ч.1 ст.105 Цивільного кодексу України та не повідомила орган, що здійснює державну реєстрацію, про припинення сільської ради.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що поновлювати строк дії договору та дододаткової угоди із стороною - юридичною особою, правонаступником якої вже є інша особа, є недоцільним.

Також відповідно до положень п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-ІХ від 2 жовтня 2019 року, який набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та введений в дію з 1 лютого 2020 року, договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року.

Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом.

Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України ««Про оренду державного та комунального майна» №157-ІХ від 2 жовтня 2019 року суб`єктами орендних відносин є:

-орендар;

-орендодавець;

-балансоутримувач;

-уповноважений орган управління;

-представницький орган місцевого самоврядування або визначені ним органи такого представницького органу;

-Кабінет Міністрів України або орган державної влади, визначений Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендодавцями є, зокрема,

в) органи, уповноважені представницькими органами місцевого самоврядування, - щодо єдиних майнових комплексів, нерухомого майна і споруд, майна, що не увійшло до статутного капіталу, яке перебуває у комунальній власності;

г) балансоутримувачі - щодо, зокрема, нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 400 квадратних метрів на одного балансоотримувача, якщо менший розмір площі не встановлено рішенням представницького органу місцевого самоврядування - щодо об`єктів комунальної власності або галузевими особливостями оренди майна тощо.

Згідно ч.3 ст.4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендарями за цим Законом можуть бути фізичні та юридичні особи, у тому числі фізичні та юридичні особи іноземних держав, міжнародні організації та особи без громадянства (крім передбачених частиною четвертою цієї статті).

Ухвалою суду від 25.10.2021 було зобов`язано відповідача-1 Староолексинецьку сільську раду подати офіційну довідку щодо перебування об`єкту нерухомого майна (гідротехнічних споруд ставка) у власності відповідача-1 Староолексинецької сільської ради та яким документом це підтверджується, та яким чином дане майно обліковується (на балансі і т.д), а також третю особу на стороні відповідача-1 Лопушненську сільську раду подати офіційну довідку щодо перебування об`єкту нерухомого майна (гідротехнічних споруд ставка) у власності відповідача-1 Староолексинецької сільської ради та яким документом це підтверджується, та яким чином дане майно обліковується (на балансі і т.д) на даний час Лопушненською сільською радою як правонаступником Староолексинецької сільської ради.

Відповідач 1 та третя особа жодних документів до матеріалів справи не подали.

З наявних матеріалів справи, зокрема, з договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл Староолексинецької сільської ради від 09.10.2014 вбачається, що предметом такого договору було державне нерухоме майно:гідротехнічні споруди ставка, які рахуються на балансі Староолексинецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області (надалі - Балансоотримувач), за адресою:47063, Тернопільська область Кременецький район с.Старий Олексинець, вартість яких визначена згідно зі звітом про оцінку майна станом на 05 травня 2014 року становить 76920 грню без ПДВ (п.1.1. договору). Згідно п.2.2. договору передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається територіальна громада сіл Староолексинецької сільської ради, а орендар користується ним протягом строку оренди. Тобто, Староолексинецька сільська рада є балансоотримувачем гідротехнічних споруд ставка.

Також згідно п.п.1.1.2. п.1 спірного інвестиційного договору №15 від 16.10.2020 відповідно до умов цього договору сторона 1 (Староолексинецька сільська рада) з метою розвитку туризму та покращення інфраструктури села Старий Олексинець Кременецького району Тернопільської області надає стороні 2 (Приватне підприємство «Старий Олексинець» право на використання гідротехнічних споруд ставка, які є у власності Староолексинецької сільської ради.

Жодними доказами не спросовано факт перебування гідротехнічних споруд ставка у власності Староолексинецької сільської ради.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» об`єктами оренди за цим Законом є, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення, а також їх окремі частини).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» аукціон - спосіб передачі в оренду державного та комунального майна особі, яка запропонувала найбільшу орендну плату, що проводиться в електронній формі.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.2 ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які:

-укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше;

-укладені без проведення аукціону з установами, організаціями, передбаченими частиною першою статті 15 цього Закону;

-укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими частиною другою статті 15 цього Закону відповідно до вимог статті 15 цього Закону, крім випадків, передбачених абзацами одинадцятим та дванадцятим частини другої статті 15 цього Закону;

-укладені з підприємствами, установами, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, додатковий перелік яких може бути визначений представницькими органами місцевого самоврядування згідно із законодавством.

Згідно ч.3 ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення дії договору оренди.

З огляду на наведені норми Закону України «Про оренду державного та комунального майна», суд дійшов до висновку щодо можливості продовження договору оренди лише за результатами проведення аукціону, оскільки випадків продовження договору оренди без аукціону наведені в ч.2 ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» судом не встановлено, зокрема, строк дії договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл Староолексинецької сільської ради від 09.10.2014 вже продовжувався з 02.10.2017 до 02.09.2020 включно (Додаткова угода №1 від 02.10.2017). В даному випадку аукціон не проводився.

Крім того, в силу ч.3 ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» заява орендаря про продовження договору має бути подана орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення дії договору оренди, що в даному випадку відсутнє.

Так, лист вих.№39 від 29.07.2020 «Про продовження оренди» Товариства з обмеженою відповідальністю «Іврус», який адресований голові Староолексинецької сільської ради Довгополюку В.М., в якому товариство інформує, що не заперечує на продовження договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл Староолексинецької сільської ради від 09.10.2014 р. на аналогічний термін та тих же умовах, які вказані у вищевказаному договорі, отримано головою Староолексинецької сільської ради Довгополюком В.М. 30.07.2020.

Згідно п.10.6. договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл Староолексинецької сільської ради від 09.10.2014, чинність цього договору припиняється внаслідок, зокрема, закінчення терміну, на який його було укладено.

Таким чином, чинність договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл Старолексинецької сільської ради від 09.10.2014 припинилася з 03.09.2020 (Додатковою угодою №1 від 02.10.2017 було продовжено до 02.09.2020 включно).

З врахуванням наявних матеріалів справи, наведених вище норм законодавства,суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання поновленим строком на 2 (два) роки і 11 (одинадцять) місяців, а саме з 03.09.2020 і до 02.08.2023 включно, строк дії договору оренди нерухомого майна, що належать до спільної власності територіальних громад сіл Староолексинецької ради від 09.10.2014, укладений між Староолексинецькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іврус», з урахуванням всіх змін і доповнень, які були чинними до моменту поновлення договору та визнання укладеною між Староолексинецькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іврус» додаткову угоду до договору оренди нерухомого майна, що належать до спільної власності територіальних громад сіл Староолексинецької ради від 09.10.2014 на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди нерухомого майна.

А тому, в позові в цій частині слід відмовити.

2. Щодо позовних вимог про:

-визнання недійсним рішення Староолексинецької сільської ради №249 від 16.10.2020 «Про укладання з ПП «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ» інвестиційного договору та про доручення сільському голові ОСОБА_2 його підписання.

Позивач як на підставу для визнання недійсним рішення зазначає про те, що в рішенні не вказано яке саме майно передано в користування, а також в рішенні не вказано на якій основі (на платній чи безоплатній основі). Оскільки порушено відповідачем 1 порядок поновлення договору, то рішення, яке є об`єктом такого договору прямо суперечить такому поновленню та порушує право позивача на мирне володіння орендованим майном. Відтак не розглядаючи по суті листа-повідомлення позивача, відповідач 1 припустився (свідомо чи несвідомо) істотних помилок, які призвели до порушення права позивача на поновлення договору оренди, а ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки виправлятись за рахунок осіб, яких вони стосуються (п.71 рішення ЄСПЛ «Рисовський проти України»). Тому видання оспорюваного рішення є наслідком помилки відповідача 1, а така помилка не може виправлятись за рахунок позивача, а має бути виправлена за рахунок відповідача 1 як державного органу, шляхом визнання його недійсним та скасування.

Також в своїх Письмових поясненнях № без номера від 03.11.2021 ТзОВ «Іврус» зазначає про те, що позивач оскаржує рішення Староолексинецької сільської ради №249 від 16.10.2020 «Про укладення інвестиційного договору» та визнає його недійсним з підстав викладених у позовній заяві, так як дане рішення стало підставою для укладення незаконного інвестиційного договору 315 від 16.10.2020.

Приватне підприємство «Старий Олексинець» у своєму Відзиві на позовну заяву зазначило, зокрема, що у зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог ТзОВ «Іврус» про поновлення Договору оренди, слід відмовити й у задоволенні решти позовних вимог, так як вони є похідними вимогами.

Зборами жителів села Старий Олексинець вирішено,зокрема, рекомендувати сесії сільської ради розглянути можливість заключення договору з ОСОБА_1 (виступив ОСОБА_1 , житель села Старий Олексинець, який повідомив, що мав намір і буде звертатися до сесії сільської ради про укладення договору на користування гідроспорудою та ставком і зобов`язується при позитивному рішенні вкладати кошти у розвиток рідного села та просив збори його підтримати) (Протокол №1 від 06.09.2020 зборів жителів села Старий Олексинець знаходиться в матеріалах справи).

Рішенням №249 від 16.10.2020 Староолексинецької сільської ради (29 сесія 7 скликання) вирішено укласти інвестиційний договір між ПП «Старий Олексинець» та Староолексинецькою сільською радою; доручено сільському голові ОСОБА_2 підписати інвестиційний договір з директором ПП «Старий Олексинець» Дукалем В.І. та передати майно у користування згідно вищевказаного договору.

При цьому Староолексинецька сільська рада керувалася ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідно до звернення директора ПП «Старий Олексинець» Дукаля В.І. про укладення інвестиційного договору, та з метою розвитку туризму та покращення інфраструктури села Старий Олексинець.

Згідно ч.16 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» протоколи сесій сільської, селищної, міської ради, прийняті нею рішення підписуються особисто сільським, селищним, міським головою, районної у місті, районної, обласної ради - головою відповідної ради, у разі їх відсутності - відповідно секретарем сільської, селищної, міської ради, відповідно заступником голови районної у місті, районної ради чи першим заступником, заступником голови обласної ради, а у випадку, передбаченому частинами сьомою та восьмою цієї статті, - депутатом ради, який за дорученням депутатів головував на її засіданні.

Рішення №249 від 16.10.2020 Староолексинецької сільської ради підписане сільським головою В.М. Довгополюк, що відповідає ч.16 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування».

Відповідно до Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення у межах Конституції України і законів держави. Конституція України передбачає, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Згідно ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно ч.10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно ч.1 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Згідно частини 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно з п. 1 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України від 26.01.2000 №02-5/35 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні. Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов`язки тільки у того суб`єкта (чи визначеного ними певного кола суб`єктів), якому вони адресовані. Форми, найменування і порядок прийняття актів державними чи іншими органами (далі - акти) залежать від місця даного органу в системі відповідних органів та його компетенції і регламентуються Конституцією України, відповідними законами України та положенням (статутом) про такий орган.

Спірне рішення стосується Приватного підприємства «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ», а тому не має нормативного характеру, тобто, є індивідуальним.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (стаття 16 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1 ст.21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

В провадженні Господарського суду Тернопільської області (суддя Стадник М.С.) перебуває справа №921/620/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іврус», 47063, Тернопільська область, Кременецький район, с. Старий Олексинець, вул. Видумка, 44 до відповідача Староолексинської сільської ради, 47063, Тернопільська область, Кременецький район, с. Старий Олексинець, вул. Перемоги, 3-А про визнання недійсним рішення Староолексинської сільської ради №231 від 16.09.2020р. «Про скасування рішення Староолексинської сільської ради №224 від 09.10.2015р. про надання дозволу із землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду в користування на умовах оренди в с. Ст.Олексинець» в частині п. 2 про розірвання договору оренди від 09.10.2014р. із ТзОВ «Іврус» у зв`язку із закінченням терміну його дії.

Станом на даний час остаточне рішення по даній справі не прийнято. А тому, рішення Староолексинської сільської ради №231 від 16.09.2020р. «Про скасування рішення Староолексинської сільської ради №224 від 09.10.2015р. про надання дозволу із землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду в користування на умовах оренди в с. Ст.Олексинець» в частині п. 2 про розірвання договору оренди від 09.10.2014р. із ТзОВ «Іврус» у зв`язку із закінченням терміну його дії, є чинним.

Таким чином, на момент прийняття спірного рішення було наявне чинне рішення Староолексинецької сільської ради №231 від 16.09.2020р. про розірвання договору оренди від 09.10.2014р. із ТзОВ «Іврус» у зв`язку із закінченням терміну його дії.

Сільським головою В.М. Довгополюк Староолексинецької сільської ради прийнято Розпорядження №09/02-03-од від 02 жовтня 2020 року «Про скликання тридцять другої сесії сьомого скликання» скликати 16 жовтня 2020 року тридцять другу сесію сьомого скликання з порядком денним, зокрема, по питанню « 1».Про укладання з Приватним підприємством «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ» Інвестиційного договору та про доручення сільському голові Довгополюку Володимиру Миколайовичу його підписання. Розпорядження підписано сільським головою В.М. Довгополюк.

За результатами тридцять другої сесії Староолексинецької сільської ради сьомого скликання складено 16 жовтня 2020 року Протокол. Згідно даного Протоколу по питанню « 1». Про укладання з Приватним підприємством «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ» Інвестиційного договору та про доручення сільському голові Довгополюку Володимиру Миколайовичу його підписання, прийнято рішення 249, що додається. Виступили: Мялковська Н.П.- депутатка виборчого округу №1, Мартиневич Б.В.- депутат виборчого округу №12, які в своїх виступах сказали що відповідно до висновку постійної комісії з АПК фінансів та бюджету; вивчивши зміст договору прийняти рішення щодо його підписання.

Результати голосування: «за» - 10 чоловік, проти - немає, утримались - немає.

Протокол сесії підписано сільським головою В.М. Довгополюк.

Як вбачається із рішення №249 від 16 жовтня 2020 року, в даному рішенні зазначено про його прийняття на двадцять дев`ятій сесії сьомого скликання, що не відповідає Розпорядженню та Протоколу. Жодної інформації про виправлення помилки матеріали справи не містять.

Рішення Староолексинецької сільської ради щодо укладення інвестиційного договору між ПП «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ» та Староолексинецькою сільською радою відповідає пункту « 1» порядку денного. Щодо доручення сільському голові Довгополюку В.М. підписати інвестиційний договір з директором ПП «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ» Дукалем В.І. та передати майно у користування згідно вищевказаного договору, суперечить Розпорядженню №09/02-03-од від 02 жовтня 2020 року «Про скликання тридцять другої сесії сьомого скликання» щодо пункту « 1» порядку денного та Протоколу сесії від 16 жовтня 2020 року щодо пункту « 1» порядку денного. Тобто, на сесії вирішено питання, яке не охоплено порядком денним. Крім того, рішенням №249 від 16 жовтня 2020 року вирішено доручити сільському голові Довгополюку В.М. передати майно у користування згідно вищевказаного (інвестиційного) договору. Однак, щодо конкретно якого саме майна це стосується - не відомо. Тому з доводами позивача щодо того, що в рішенні не вказано яке саме майно передано в користування суд повністю погоджується.

Разом з тим, з доводами позивача щодо того, що в рішенні не вказано на якій основі (на платній чи безоплатній основі) передається майно в користування суд не погоджується, оскільки норми ч.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачають можливість передачі органами місцевого самоврядування об`єктів права комунальної власності у постійне чи тимчасове користування на платній основі.

Крім того, в спірному рішенні не вказано про передання майна у постійне чи тимчасове користування, як це передбачено ч.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Також, до наданого Лопушненською сільською радою звернення Приватного підприємства «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ» від 28 вересня 2020, вих.№1, до Староолексинецької сільської ради з пропозицією укласти інвестиційний договір на умовах визначених в проекті договору, який додається до цього звернення, в додатку зазначено, зокрема: 1) Проект Інвестиційного договору в 2 примірниках на 6 арк., однак такого проекту інвестиційного договору не надано.

Разом з тим, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ТзОВ «Іврус» про визнання поновленим договору оренди та визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди.

Відповідно судом не встановлено порушення цивільного права або інтересу позивача прийняттям спірного рішення.

Так, в силу ч.1 ст.21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий, зокрема, органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Тобто, рішення сесії сільської ради одночасно має суперечити актам цивільного законодавства і порушувати цивільні права або інтереси позивача.

Оскільки позовні вимоги про визнання недійсним рішення Староолексинецької сільської ради №249 від 16.10.2020 «Про укладання з ПП «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ» інвестиційного договору та про доручення сільському голові Довгополюку В.М. його підписання є похідними вимогами від попередніх позовних вимог (щодо яких суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні), а тому в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним спірного рішення слід відмовити.

3. Щодо позовних вимог про:

-визнання недійсним інвестиційний договір №15 від 16.10.2020 укладений між Староолексинецькою сільською радою та ПП «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ».

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, зокрема, що основною підставою для укладення інвестиційного договору між Староолексинецькою сільською радою та ПП «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ» є оскаржуване рішення №249 від 16.10.2020; виходячи із змісту інвестиційного договору, відповідач 1 підміняючи поняття користування (оренди) із інвестиційною діяльністю, фактично надав право на користування ПП «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ» (відповідач 2) гідротехнічними спорудами ставка, землею під ставком (водою) та гідроспорудами і водними ресурсами (водою) - без акту приймання-передачі, без правових підстав та всупереч законодавству України.

Також позивач вказує, що аквакультура - це вид сільськогосподарської діяльності, пов`язаний зі штучним розведенням, утриманням та вирощуванням гідро біонтів у повністю або частково контрольованих умовах для одержання продукції аквакультури. Закон України «Про аквакультуру» регламентує використання водних об`єктів (їх частин) у сфері аквакультури.

Рибогосподарські водні об`єкти надаються суб`єктам аквакультури в порядку, визначеному ст.51 Водного кодексу України. У зв`язку з цим, підставою для здійснення аквакультури є документ, що дає право використання водних ресурсів. У разі, коли аквакультура здійснюється в установках замкнутого водопостачання, підставою для ведення рибництва може бути документ, що посвідчує правок користування земельної ділянки, на якій розміщене господарство та дозвіл на спеціальне використання водних ресурсів.

Типовий договір оренди водного об`єкта та рибогосподарського водного об`єкта, затверджений постановою КМУ від 29.05.2013 №420.

Орендодавцем водних об`єктів відповідно до ст.122 Земельного кодексу України виступають:

-сільські, селищні, міські ради надають земельні ділянки у постійне користування юридичним особам із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб;

-обласні державні адміністрації надають земельні ділянки на їхній території із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених ч.3 та ч.7 цієї статті.

Для цілей аквакультури можуть надаватися в оренду:

-рибогосподарські водні об`єкти: водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми;

-рибогосподарські технологічні водойми (рибницькі ставки, басейни, садки);

-частини водних об`єктів (для розміщення плавучих садкових господарств;

-акваторії (водний простір) моря (внутрішні морські води, територіальне море та морська економічна зона України).

Водні об`єкти надаються суб`єктам аквакультури в користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором). Даний процес здійснюється згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України відповідно до ст.51 Водного кодексу України.

Порядок укладення договору оренди водного об`єкта визначається ст.93,ст.123, ст.124, ст.134 Земельного кодексу України.

Відповідно до розділу 4 Строк договору Інвестиційного договору - договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами (з 16.10.2020р.) і є безстроковим. Договір може бути розірваний лише у двох випадках: за згодою сторін або у судовому порядку.

Позивач посилається також на ст.ст.15,16,203,215 Цивільного кодексу України, пункт 1 та пункт 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст.ст.1,8,55 Конституції України, ст.ст.4,11 ГПК України.

Приватне підприємство «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ» у своєму Відзиві на позовну заяву зазначило, зокрема,що у зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог ТзОВ «Іврус» про поновлення Договору оренди, слід відмовити й у задоволенні решти позовних вимог, так як вони є похідними вимогами.

Відповідно до п.1.1. Інвестиційного договору №15 від 16.10.2021 Староолексинецька сільська рада з метою розвитку туризму та покращення інфраструктури села Старий Олексинець Кременецького району Тернопільської області надає Приватному підприємству «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ» право:

-п.п.1.1.1- на розміщення тимчасових споруд біля ставка, який знаходиться на території с. Старий Олексинець Кременецького району Тернопільської області;

-п.п.1.1.2.-на використання гідротехнічних споруд ставка, які є власністю Староолексинецької сільської ради;

-п.п.1.1.3.-на використання для рибогосподарських ( право на вилов та риборозведення) спортивних і туристичних потреб ставок, який знаходиться на території села Старий Олексинець Кременецького району Тернопільської області.

Відповідно до умов інвестиційного договору Приватне підприємство «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ» зобов`язується сплачувати Староолексинецькій сільській раді інвестиції у вигляді грошових коштів в розмірі 18 000 грн. в рік, або виконувати за зверненням та на умовах визначених Староолексинецькою сільською радою роботи на суму грошових коштів, що не перевищує 18 000 грн. (п.3.1. інвестиційного договору).

З матеріалів справи вбачається, що Приватне підприємство «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ» користується гідротехнічними спорудами ставка, який знаходиться на території села Старий Олексинець Кременецького району Тернопільської області. Так, у Відзиві на позовну заяву представником Приватного підприємства «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ» зазначається про те, що позивач ТОВ «Іврус» з 16 вересня 2020 року по теперішній час не користується майном, яке було передано йому за договором оренди, оскільки таким майном користується відповідач ПП «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ» на підставі оспорюваного Інвестиційного договору №15 від 16 жовтня 2020 року.

Суд не приймає доводи позивача щодо того, що виходячи із змісту інвестиційного договору, відповідач 1 підміняючи поняття користування (оренди) із інвестиційною діяльністю, фактично надав право на користування ПП «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ» (відповідач 2), зокрема, гідротехнічними спорудами ставка без правових підстав та всупереч законодавству України, оскільки в силу норм ч.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування здійснюють правомочності щодо, зокрема, розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі, зокрема, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам.

Також в силу норм ч.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування можуть визначати в угодах та договорах умови використання об`єктів, що передаються у користування і оренду.

В даному випадку умовами спірного інвестиційного договору (розділ 2 інвестиційного договору) передбачено умови використання ПП «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ» гідротехнічних споруд ставка.

Гідротехнічні споруди рибогосподарської технологічної водойми (гідротехнічні споруди) - об`єкти нерухомого майна (земляні греблі та дамби, водозабірні споруди, повеневі водоскиди, донні водовипуски, водопостачальні, скидні та рибозбірноосушувальні канали, рибовловлювачі, камери облову, причали, водоскиди, бистротоки, перепади, перегороджувальні рибозахисні та інші споруди), що є інженерними спорудами, які призначені для управління водними ресурсами (підготовка, постачання, збереження, транспортування води та водовідведення), а також для запобігання шкідливій дії вод (ст.1 Закону України «Про аквакультуру»).

Також п.1.9.18 Методики обстеження та паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного вилучення та складування промислових відходів та хвостів, затвердженої наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури « 252 від 19.12.1995, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.12.1995 за №466/1002 встановлено, що гідротехнічні споруди - це споруди для використання водних ресурсів, а також для боротьби з шкідливим впливом вод: греблі й дамби різного призначення та їхні конструктивні елементи; водоскиди, водовипуски, споруди водовідведення: тунелі, канали, труби, лотки; регуляційні споруди, накопичувачі промислових відходів, ставки, відкриті водозабори, гідромеханічне та механічне обладнання, призначене для нормального функціонування споруд.

Згідно ст.181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) відносяться земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

З огляду на зазначене вище, гідротехнічна споруда ставка є нерухомим майном, оскільки вона нерозривно пов`язана з землею і призначена для управління водними ресурсами. Тобто, функціонування такої споруди неможливе без існування водного об`єкту.

Закон України «Про аквакультуру» №5293-VI від 18 вересня 2012 року з наступними змінами визначає принципи державної політики, основні засади розвитку і функціонування аквакультури, правові основи діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування у сфері аквакультури.

Згідно ст.1 Закон України «Про аквакультуру» аквакультура (рибництво) - сільськогосподарська діяльність із штучного розведення, утримання та вирощування об`єктів аквакультури повністю або частково контрольованих умовах для одержання сільськогосподарської продукції (продукції аквакультури) та її реалізації, виробництва кормів, відтворення біоресурсів, ведення селекційно-племінної роботи, інтродукції, переселення, акліматизації та реакліматизації гідробіонтів, поповнення запасів водних біоресурсів, збереження їх біорізноманіття, а також надання рекреаційних послуг; суб`єкти аквакультури -юридичні чи фізичні особи, які здійснюють рибогосподарську діяльність у сфері аквакультури відповідно до цього Закону.

Згідно ч.1 ст.5 Закон України «Про аквакультуру» суб`єкти аквакультури мають право, зокрема, на користування рибогосподарськими водними об`єктами (їх частинами), рибогосподарськими технологічними водоймами, акваторією (водним простором) внутрішніх морських вод, територіального моря, виключної (морської) економічної зони України, землями водного фонду для здійснення аквакультури.

Рибогосподарські водні об`єкти надаються суб`єктам аквакультури в порядку, визначеному ст.51 Водного кодексу України.

Відповідно до ст.51 Водного кодексу України у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми. Водні об`єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою. Водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства. Надання водних об`єктів у користування на умовах оренди здійснюється за наявності паспорта водного об`єкта.Умови використання водних об`єктів, розмір орендної плати та строк дії договору оренди водних об`єктів визначаються у договорі оренди. Сплата орендної плати за водний об`єкт не звільняє від сплати орендної плати за земельну ділянку під цим об`єктом. У договорі оренди водного об`єкта визначаються зобов`язання щодо здійснення заходів з охорони та поліпшення екологічного стану водного об`єкта, експлуатації водосховищ та ставків відповідно до встановлених для них центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства, режимів роботи, а також необхідність оформлення права користування гідротехнічними спорудами.

Типова форма договору оренди водних об`єктів затверджується Кабінетом Міністрів України (ст.51 Водного кодексу України).

Постановою Кабінету Міністрів України №420 від 29.05.2013 «Про затвердження Типового договору оренди водних об`єктів» (яка втратила чинність відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 2.06.2021 №572, якою затверджено Перелік постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність, та якою затверджено Типовий договір оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом), затверджено Типовий договір оренди водних об`єктів, предметом договору якого є:орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування водний об`єкт для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт (назва і тип водного об`єкта), який розташовується (місцезнаходження водного об`єкта) (п.1 Типового договору); об`єктом оренди за цим договором є: вода (водний простір) водного об`єкта, в тому числі рибогосподарської технологічної водойми, (кубічних метрів, гектарів); земельна ділянка під водним об`єктом (гектарів)кадастровий номер (далі-земельна ділянка); рибогосподарська технологічна водойма згідно з цим договором надається в оренду з урахуванням вимог Закону України «Про аквакультуру» (п.2 Типового договору); у межах об`єкта оренди розміщені гідротехнічні споруди (перелік, характеристика та їх стан), а також інші об`єкти інфраструктури (перелік, характеристика і стан лінійних споруд, інших об`єктів інфраструктури, у тому числі мостових переходів тощо) (п.3 Типового договору); об`єкт оренди передається, не передається разом з (непотрібне підкреслити) (перелік, характеристика і стан гідротехнічних, лінійних споруд та інших об`єктів інфраструктури) (п.4 Типового договору).

Згідно з положеннями ч.1 ст.3 Водного кодексу України (у редакції, яка була чинною на момент укладеного спірного інвестиційного договору), усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд.

Частина 2 статті 3 Водного кодексу України визначає, що до водного фонду України належать: 1)поверхневі води: природні водойми (озера) водотоки (річки, струмки), штучні водойми (водосховища,ставки) і канали; інші водні об`єкти; підземні води та джерела; 3)внутрішні морські води та територіальне море.

Відповідно до ст.4 Водного кодексу України та ч.1 ст.58 Земельного кодексу України (у редакції, яка була чинною на момент укладеного спірного інвестиційного договору), до земель водного фонду належать землі, зайняті:

а)морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами,а також островами, не зайнятими лісами;

б)прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами;

в)гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них;

г)береговими смугами водних шляхів.

На землі водного фонду України поширюється окремий порядок надання й використання.

Згідно ч.1 ст.1 та ч.1 ст.2 Закону України «Про інвестиційну діяльність» (в редакції на момент укладення спірного інвестиційного договору) відповідно інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток(доход) та/або досягається соціальний та екологічний ефект; інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій.

Статтею 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» встановлено, що основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов`язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечить законодавству України, є виключною компетенцією суб`єктів інвестиційної діяльності.

З умов інвестиційного договору №15 від 16.10.2021 вбачається, що Староолексинецькою сільською радою з метою розвитку туризму та покращення інфраструктури села Старий Олексинець Кременецького району Тернопільської області надано Приватному підприємству «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ» право, зокрема, на використання гідротехнічних споруд ставка, який знаходиться на території села Старий Олексинець Кременецького району Тернопільської області, та які є власністю Староолексинецької сільської ради та на використання для рибогосподарських (право на вилов та риборозведення), спортивних і туристичних потреб такий ставок.

Уклавши такий інвестиційний договір, сторонами договору було порушено норми ст.51 Водного кодексу України, яка регламентує, що у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, туристичних цілей можуть надаватися, зокрема, ставки; водні об`єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою; Типова форма договору оренди водних об`єктів затверджується Кабінетом Міністрів України.

Водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства. Повноваження органів, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором), визначені в ст.122 Земельного кодексу України.

Вода (водний простір) водного об`єкта та земельна ділянка під водним об`єктом згідно договору оренди може передаватися в оренду як разом з гідротехнічними спорудами, так і без гідротехнічних споруд (відповідно до затвердженої Типової форми договору оренди), однак, в силу ст.51 Водного кодексу України у договорі оренди водного об`єкта визначаються, зокрема, необхідність оформлення права користування гідротехнічними спорудами.

Чинне законодавство з трьох складових (земля, вода та гідроспоруди) не визначає первинне або пріоритетне значення кожному з них, тобто не визначає порядок та черговість набуття прав користування зазначеними об`єктами.

Також розмір орендної плати за наданий в оренду водний об`єкт та розмір орендної плати за земельну ділянку під таким водним об`єктом, а також строк дії договору оренди водних об`єктів визначається в договорі оренди.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до приписів ст.16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема:

1)зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2)особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3)волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4)правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5)правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6)правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним (ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.3 ст.215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Невідповідність договору положенням чинного законодавства означає врегулювання правовідносин сторін всупереч імперативним нормам чинного законодавства.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків (п.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними»).

В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, зокрема, що відповідно до статтей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського кодексу України).

Під охоронюваним законом інтересами згідно рішення Конституційного суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлене загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкованого у суб`єктивному праві простого легітимного дозволу, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони.

За аналізом згаданих вище положень підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу) і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

Ухвалою від 25.10.2021 від позивача було витребувано письмові пояснення з посиланням на докази щодо порушення прав та/або законних інтересів позивача укладенням інвестиційного договору №15 від 16.10.2020 укладеного між Староолексинецькою сільською радою та ПП «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ».

На виконання вимог ухвали суду позивач надав 05.11.2021 через канцелярію суду до матеріалів справи Письмові пояснення №без номера від 03.11.2021 (вх.№9001 від 05.11.2021) (зміст таких письмових пояснень викладено вище по тексту рішення).

Судом не встановлено порушення прав та/або законних інтересів позивача укладенням інвестиційного договору №15 від 16.10.2020 (не поновлено договір оренди гідротехнічними спорудами ставка, не визнано укладеною додаткову угоду до такого договору).

На даний час рішення Староолексинської сільської ради №231 від 16.09.2020р. «Про скасування рішення Староолексинської сільської ради №224 від 09.10.2015р. про надання дозволу із землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду в користування на умовах оренди в с. Ст.Олексинець» в частині п. 2 про розірвання договору оренди від 09.10.2014р. із ТзОВ «Іврус» у зв`язку із закінченням терміну його дії, є чинним.

Укладенню інвестиційного договору №15 від 16.10.2020 передує рішення №249 від 16.10.2020 Староолексинецької сільської ради про укладення інвестиційного договору між ПП «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ» та Староолексинецькою сільською радою. Підстав для визнання недійсним такого рішення суд не знайшов та дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним такого рішення. А відтак, рішення №249 від 16.10.2020 є чинним.

У зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог ТзОВ «Іврус» про визнання поновленим строком на 2 (два) роки і 11 (одинадцять) місяців, а саме з 03.09.2020 і до 02.08.2023 включно, строк дії договору оренди нерухомого майна, що належать до спільної власності територіальних громад сіл Староолексинецької ради від 09.10.2014, укладений між Староолексинецькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іврус», з урахуванням всіх змін і доповнень, які були чинними до моменту поновлення договору; про визнання укладеною між Староолексинецькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іврус» додаткову угоду до договору оренди нерухомого майна, що належать до спільної власності територіальних громад сіл Староолексинецької ради від 09.10.2014 на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди нерухомого майна; про визнання недійсним рішення №249 від 16.10.2020 Староолексинецької сільської ради, суд дійшов до висновку, що слід відмовити й у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним інвестиційного договору №15 від 16.10.2020 укладеного між Староолексинецькою сільською радою та ПП «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ», так як такі вимоги є похідними вимогами.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Сало проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Судовий збір.

Згідно ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем за подання позовної заяви до суду сплачено судовий збір у розмірі 9080 грн. 00 коп., згідно платіжного доручення №874 від 29.06.2021.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

А тому, з огляду на відмову у позові, судовий збір слід покласти на позивача.

Витрати на правову допомогу.

14.09.2021 через канцелярію суду до матеріалів справи надійшов Відзив вих. №703-ц від 13.09.2021 (вх№7539 від 14.09.2020) на позовну заяву від відповідача-2 ПП «Старий Олексинець», в якому відповідач-2 просить суд стягнути з ТОВ «Іврус» на користь ПП «Старий Олексинець 13320 грн. судових витрат понесених на професійну правничу допомогу.

Суд, розглянувши дане клопотання у Відзиві вих. №703-ц від 13.09.2021 (вх. №7539 від 14.09.2021) про стягнення витрат на оплату правничої допомоги адвоката ПП «Старий Олексинець» П.Б.Варода, вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У ч.3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч.2 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст.16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесення ПП «Старий Олексинець» витрат на правничу допомогу заявником надано суду копію Договору від 01.09.2021 про надання адвокатських послуг (правової допомоги), укладеного між ПП «Старий Олексинець» та адвокатом Варода П.Б.

Відповідно до п.1.1. Договору клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання на представництво його інтересів та надання професійної правничої допомоги у всіх судах України, державних установах, підприємствах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності при вирішені будь-яких питань, які стосуватимуться його прав, обов`язків та інтересів у справі №921/442/21.

Відповідно до п. 3.1 договору за надану професійну правничу допомогу Клієнт сплачує Адвокату гонорар в розмірі 13 320 грн.

ПП «Старий Олексинець» додано квитанцію на суму 13320 грн. за Договором про надання професійної правничої допомоги від 01.09.2021.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Верховний суд в своїй додатковій постанові від 21.01.2020 у справі 904/1038/19 зазначив про те, що аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява №19336/04).

За приписами статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому цим Законом. Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами (ст.6 Закону).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, згідно ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору, у відповідності до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що позов позивача не підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст.30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Враховуючи викладене, оцінюючи докази понесення відповідачем-2 судових витрат на оплату послуг адвоката Вароди П.Б. (ордер серія ВО № 1023110 від 07.09.2021) для представництва інтересів ПП «Старий Олексинець», який представляв інтереси відповідача-2 під час розгляду справи відповідно умов договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги), відмову в задоволенні позовних вимог ТзоВ «Іврус», суд вважає за необхідне клопотання у Відзиві вих. №703-ц від 13.09.2021 (вх№7539 від 14.09.2021) про стягнення витрат на оплату правничої допомоги адвоката ПП «Старий Олексинець» П.Б.Вароди задовольнити та стягнути з позивача ТОВ «Іврус» на користь ПП «Старий Олексинець» 13 320 грн. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

2.Судовий збір покласти на позивача.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Іврус», 47063, Тернопільська обл., Кременецький р-н, с. Старий Олексинець, вул. Видумка,44, ідентифікаційний код 37521780,

на користь Приватного підприємства «СТАРИЙ ОЛЕКСИНЕЦЬ», 47061, Тернопільська обл., Кременецький р-н.,с. Старий Олексинець вул. Романовська,6, ідентифікаційний код 43832936:

-13320 грн. 00 коп - судових витрат на професійну правничу допомогу.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5.Копію рішення направити сторонам, третій особі по справі рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено: 29 грудня 2021 року.

Суддя С.О. Хома