РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.12.2021Справа № 910/10954/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Нечая О.В., за участю секретаря судового засідання Будніка П.О., розглянувши у загальному позовному провадженні матеріали справи № 910/10954/19

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БАКС" (Україна, 41100, Сумська обл., м. Шостка, вул. Кленова, буд. 6; ідентифікаційний код: 23054636)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агробіопродукт" (Україна, 03062, м. Київ, вул. Стрийська, буд. 3; ідентифікаційний код: 36113608)

про визнання договору недійсним

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "MUSIC TRADE" (Україна, 01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 18 А; ідентифікаційний код: 22950877)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БАКС" (Україна, 41100, Сумська обл., м. Шостка, вул. Кленова, буд. 6; ідентифікаційний код: 23054636)

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Берегиня-Агро"

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом: ОСОБА_1 та ОСОБА_2

про стягнення 2 500 000,00 грн

Представники учасників справи:

від ТОВ "БАКС": не з`явились;

від ТОВ "НВП "Агробіопродукт": Євсєєв В.В., довіреність від 01.08.2019;

від ТОВ "MUSIC TRADE": Євсєєв В.В., довіреність від 31.08.2021;

від третіх осіб: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БАКС" (далі - позивач, ТОВ "БАКС") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агробіопродукт" (далі - відповідач, ТОВ "НВП "Агробіопродукт") про визнання договору недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані недійсністю Договору безпроцентної позики № 125/33 від 06.08.2013, укладеного між позивачем та відповідачем, через непогодження його сторонами істотних умов.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/10954/19, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.09.2019.

04.09.2019 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ТОВ "НВП "Агробіопродукт" (далі - позивач за зустрічним позовом, відповідач за первісним позовом) надійшла зустрічна позовна заява про стягнення з ТОВ "БАКС" (далі - відповідач за зустрічним позовом, позивач за первісним позовом) штрафу в розмірі 2 500 000,00 грн.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що ТОВ "БАКС", в порушення умов Договору безпроцентної позики № 125/33 від 06.08.2013, не повернуло позику в передбачений вказаним договором термін, внаслідок чого у ТОВ "БАКС" виникло зобов`язання сплатити ТОВ "НВП "Агробіопродукт" штраф в розмірі 3 889 912,95 грн. При цьому, ТОВ "НВП "Агробіопродукт" у зустрічній позовній заяві просить суд стягнути з ТОВ "БАКС" лише частину штрафу в розмірі 2 500 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 зустрічну позовну заяву ТОВ "НВП "Агробіопродукт" залишено без руху, встановлено позивачу за зустрічним позовом строк для усунення недоліків - протягом 7 днів з дня вручення даної ухвали.

17.09.2019 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ТОВ "НВП "Агробіопродукт" надійшла заява про усунення недоліків зустрічної позовної заяви.

17.09.2019 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ТОВ "НВП "Агробіопродукт" також надійшов відзив на первісний позов, за змістом якого ТОВ "НВП "Агробіопродукт" заперечує проти первісного позову та зазначає, що Договір безпроцентної позики № 125/33 від 06.08.2013 було підписано директором позивача за первісним позовом, що підтверджено Висновком судового експерта № 910, 911 від 04.09.2017, при його укладенні сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, вказаний договір виконувався сторонами. У відзиві на первісний позов, у порядку статті 90 Господарського процесуального кодексу України, ТОВ "НВП "Агробіопродукт" поставило ТОВ "БАКС" питання про обставини, що мають значення для справи, а також, серед іншого, заявило клопотання про виклик у якості свідка директора ТОВ "БАКС" - ОСОБА_1 . Крім того, ТОВ "НВП "Агробіопродукт" у відзиві на первісний позов виклав заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності за заявленою ТОВ "БАКС" позовною вимогою про визнання недійсним договору.

18.09.2019 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ТОВ "БАКС" надійшли письмові заперечення проти прийняття зустрічної позовної заяви.

У підготовче засідання 18.09.2019 з`явились представники сторін.

У підготовчому засіданні 18.09.2019 судом було оголошено перерву до 09.10.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 прийнято зустрічний позов ТОВ "НВП "Агробіопродукт" до ТОВ "БАКС" про стягнення 2 500 000,00 грн до спільного розгляду з первісним позовом ТОВ "БАКС" до ТОВ "НВП "Агробіопродукт" про визнання договору недійсним та об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом.

04.10.2019 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява ТОВ "БАКС" про відвід судді Нечая О.В. від розгляду справи №910/10954/19.

04.10.2019 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ТОВ "БАКС" також надійшла відповідь на відзив на первісний позов, за змістом якої ТОВ "БАКС" заперечує проти доводів ТОВ "НВП "Агробіопродукт", викладених у відзиві на первісний позов, щодо маніпулювання висновками судових експертів, оскільки сторони є вільними в доказуванні та викладенні суду своїх доводів та аргументів. Крім того, позивач за первісним позовом посилається на некоректність поставлених ТОВ "НВП "Агробіопродукт" питань, у порядку статті 90 Господарського процесуального кодексу України, а також заявленого клопотання про виклик свідка - ОСОБА_1 , оскільки вказана особа є директором ТОВ "БАКС". У відповіді на відзив на первісний позов ТОВ "БАКС" просить продовжити строк на її подання та прийняти її до розгляду.

04.10.2019 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ТОВ "БАКС" також надійшла заява про визнання поважними причини пропуску строку позовної давності за вимогою про визнання договору недійсним, яка мотивована тим, що лише у 2017 році під час розгляду справи № 920/174/17 позивач за первісним позовом з`ясував наявність двох різних редакцій Договору безпроцентної позики № 125/33 від 06.08.2013. За доводами позивача за первісним позовом, ним не було оскаржено судове рішення у вказаній справі та в добровільному порядку було сплачено всю суму позики в лютому 2019 року, проте ТОВ "НВП "Агробіопродукт" у травні 2019 року направило ТОВ "БАКС" вимогу про сплату штрафу та пред`явило наказ суду від 24.10.2017 у вказаній справі до виконання, відтак порушення прав ТОВ "БАКС" виникло у травні 2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2019 заяву ТОВ "БАКС" про відвід судді Нечая О.В. від розгляду справи № 910/10954/19 визнано необґрунтованою, провадження у справі № 910/10954/19 зупинено до вирішення суддею, визначеним у порядку ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, заяви ТОВ "БАКС" про відвід судді Нечая О.В. та передано заяву ТОВ "БАКС" про відвід судді Нечая О.В. від розгляду справи № 910/10954/19 для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва (суддя Котков О.В.) від 08.10.2019 у задоволенні заяви ТОВ "БАКС" про відвід судді Нечая О.В. від розгляду справи №910/10954/19 було відмовлено.

09.10.2019 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ТОВ "НВП "Агробіопродукт" надійшло клопотання про виклик свідка - ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2019 поновлено провадження у справі № 910/10954/19, підготовче засідання призначено на 23.10.2019.

17.10.2019 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ТОВ "БАКС" надійшло клопотання про розгляд справи у складі колегії суддів.

17.10.2019 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ТОВ "БАКС" також надійшов відзив на зустрічний позов, відповідно до якого відповідач за зустрічним позовом заперечує проти доводів ТОВ "НВП "Агробіопродукт", викладених у зустрічній позовній заяві, та зазначає, що задоволення вимог за первісним позовом повністю виключає можливість задоволення зустрічного позову. ТОВ "БАКС" також посилається на ту обставину, що ТОВ "НВП "Агробіопродукт" не надано обґрунтованого розрахунку суми штрафу, за пред`явленою ТОВ "НВП "Агробіопродукт" вимогою сплинув строк позовної давності, оскільки строк виконання зобов`язань з повернення позики настав 08.08.2014, у зв`язку з чим ТОВ "БАКС" просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити в задоволенні зустрічного позову. За доводами ТОВ "БАКС", станом на дату ухвалення судового рішення (05.10.2017) у справі № 920/174/17 вже існувала Додаткова угода № 1 від 30.07.2014 до договору позики, якою було змінено строк повернення позики до 01.09.2017, проте примірника вказаної додаткової угоди у ТОВ "БАКС" немає і її наявність, на думку відповідача за зустрічним позовом, не свідчить про подання зустрічного позову в межах строку позовної давності. У відзиві на зустрічний позов ТОВ "БАКС", у порядку статті 90 Господарського процесуального кодексу України, також поставив ТОВ "НВП "Агробіопродукт" питання про обставини, що мають значення для справи. Як зазначає ТОВ "БАКС", навіть з урахуванням умов вказаної додаткової угоди строк позовної давності сплинув 06.09.2018, а положення додаткової угоди про збільшення строку позовної давності не змінює строку позовної давності про стягнення неустойки, оскільки штраф не є зобов`язанням в розумінні вимог законодавства. У випадку відхилення доводів відповідача за зустрічним позовом, ТОВ "БАКС" просить суд застосувати до спірних правовідносин ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та зменшити розмір неустойки до 10%, що з урахуванням курсу долара США до гривні станом на дату укладення договору позики та повернення суми позики, становитиме розумний розмір неустойки.

23.10.2019 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ТОВ "НВП "Агробіопродукт" надійшло заперечення щодо відповіді на відзив на первісний позов, відповідно до якого ТОВ "НВП "Агробіопродукт" повторно поставив ТОВ "БАКС" питання, у порядку статті 90 Господарського процесуального кодексу України. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було надано згоду на укладення договору позики в редакції ТОВ "НВП "Агробіопродукт", про що свідчать укладенні договори поруки з вказаними особами, а також гарантійний лист ТОВ "БАКС" від 04.10.2017.

У підготовчому засіданні 23.10.2019 судом було відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ "БАКС" про розгляд справи у складі колегії суддів, оскільки судом не встановлено правових підстав для колегіального розгляду справи у складі трьох суддів, а також відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ "НВП "Агробіопродукт" про виклик свідка - ОСОБА_1 , враховуючи ту обставину, що ТОВ "НВП "Агробіопродукт" у встановленому процесуальним законом порядку не надано заяви свідка, яка повиннна передувати вирішенню питання про виклик свідка.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2019 провадження у справі №910/10954/19 було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №920/174/17.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2019 ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.10.2019 у справі № 910/10954/19 скасовано, справу № 910/10954/19 повернуто до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 19.02.2020 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "НВП "Агробіопродукт" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2019 у справі № 910/10954/19 було відмовлено.

24.02.2020 матеріали справи № 910/10954/19 надійшли до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 підготовче засідання у справі № 910/10954/19 призначено на 01.04.2020.

13.03.2020 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява ТОВ "БАКС" про відвід судді Нечая О.В. від розгляду справи №910/10954/19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2020 заяву ТОВ "БАКС" про відвід судді Нечая О.В. від розгляду справи № 910/10954/19 визнано необґрунтованою та передано заяву ТОВ "БАКС" про відвід судді Нечая О.В. від розгляду справи №910/10954/19 для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва (суддя Удалова О.Г.) від 20.03.2020 у задоволенні заяви ТОВ "БАКС" про відвід судді Нечая О.В. від розгляду справи №910/10954/19 було відмовлено.

Підготовче засідання, призначене на 01.04.2020, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Нечая О.В. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2020, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, сторін було повідомлено про те, що підготовче засідання у справі № 910/10954/19 призначено на 17.06.2020.

15.06.2020 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ТОВ "БАКС" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення пов`язаної з нею справи № 920/303/20 за позовом ТОВ "БАКС" до ТОВ "НВП "Агробіопродукт" про визнання недійсною Додаткової угоди від 30.07.2014 до Договору безпроцентної позики №125/33 від 06.08.2013.

У підготовчому засіданні 17.06.2020 судом оголошено перерву до 15.07.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2020, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, сторін було повідомлено про те, що підготовче засідання у справі № 910/10954/19 призначено на 15.07.2020.

13.07.2020 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ТОВ "НВП "Агробіопродукт" надійшла заява про зміну предмета зустрічного позову, відповідно до якої позивач за зустрічним позовом просить суд здійснювати розгляд справи, де предметом зустрічного позову є вимоги про стягнення з ТОВ "БАКС" на користь ТОВ "НВП "Агробіопродукт" заборгованості з повернення позики за Договором позики № 125/33 від 06.08.2013 в розмірі 78 125,00 дол. США, що станом на 16.06.2017 еквівалентно 2 100 000,00 грн, та неустойки в розмірі 400 000,00 грн.

У підготовчому засіданні 15.07.2020 судом було відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ "БАКС" про зупинення провадження у справі, оскільки ТОВ "БАКС" не доведено об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи № 920/303/20, натомість судом, з огляду на предмети та підстави первісного та зустрічного позовів, встановлено, що зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У підготовчому засіданні 15.07.2020 судом було оголошено перерву до 12.08.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2020 у справі № 910/10954/19 заяву ТОВ "НВП "Агробіопродукт" про зміну предмета зустрічного позову було повернуто заявнику без розгляду.

03.08.2020 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ТОВ "НВП "Агробіопродукт" надійшла апеляційна скарга на ухвалу суду від 20.07.2020 у справі № 910/10954/19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2020 провадження у справі №910/10954/19 було зупинено до перегляду ухвали суду про повернення заяви про зміну предмета зустрічного позову без розгляду від 20.07.2020 в порядку апеляційного провадження. Матеріали справи № 910/10954/19 передано до суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги ТОВ "НВП "Агробіопродукт" на ухвалу суду від 20.07.2020.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2020 апеляційну скаргу ТОВ "НВП "Агробіопродукт" задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.07.2020 у справі № 910/10954/19 скасовано. Матеріали справи № 910/10954/19 передано на розгляд до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про прийняття заяви ТОВ "НВП "Агробіопродукт" про зміну предмета зустрічного позову до розгляду.

Постановою Верховного Суду від 25.01.2021 постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2020 у справі № 910/10954/19 було залишено без змін.

01.02.2021 матеріали справи № 910/10954/19 надійшли до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 було поновлено провадження у справі № 910/10954/19, прийнято до розгляду заяву ТОВ "НВП "Агробіопродукт" про зміну предмета зустрічного позову та призначено підготовче засідання на 03.03.2021.

23.02.2021 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ТОВ "БАКС" надійшов відзив на зустрічний позов, з урахування заяви про зміну предмета зустрічного позову, відповідно до якого ТОВ "БАКС" зазначає, що жодних нових доказів, які вказують на невірну кваліфікацію взаємовідносин сторін за договором позики, а також на встановлення нових фактів ТОВ "НВП "Агробіопродукт" не надано, натомість ТОВ "БАКС" повторно наголошує на тому, що судовим рішенням у справі № 920/174/17 встановлено факт повного виконання ним зобов`язання з повернення суми позики та відсутності на дату сплати грошових коштів будь-яких штрафів, у зв`язку з чим наказ суду від 24.10.2017 у вказаній справі було визнано таким, що не підлягає виконанню. ТОВ "БАКС" посилається на відсутність правових підстав для самостійного зарахування ТОВ "НВП "Агробіопродукт" грошових коштів у рахунок погашення сум неіснуючого штрафу. Крім того, на думку ТОВ "БАКС", ТОВ "НВП "Агробіопродукт" не має права вимагати у відповідача за зустрічним позовом суми позики та штрафу в повному обсязі, так як на підставі Договору від 01.11.2017 відступило частину вимог за Договором безпроцентної позики № 125/33 від 06.08.2013 ТОВ Агрофірма "Берегиня-Агро". ТОВ "БАКС" також зазначає про безпідставність заявлених вимог за зустрічним позовом, оскільки договором позики не передбачено, що позика надається в доларах США.

У підготовчому засіданні 03.03.2021 судом було оголошено перерву до 24.03.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2021, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, сторін було повідомлено про те, що підготовче засідання у справі № 910/10954/19 призначено на 24.03.2021.

У підготовчому засіданні 24.03.2021 судом було оголошено перерву до 21.04.2021.

31.03.2021 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ТОВ "НВП "Агробіопродукт" надійшла відповідь на відзив на зустрічний позов, за змістом якої ТОВ "НВП "Агробіопродукт" зазначає про безпідставність посилання ТОВ "БАКС" на ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, оскільки жодних обставин, про які зазначає ТОВ "БАКС", судовим рішенням у справі № 920/174/17 не було встановлено, у свою чергу правова оцінка, надана судом при постановленні ухвали від 20.06.2019 у вказаній справі за розглядом заяви ТОВ "БАКС" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, не є обов`язковою для суду. Натомість, як зазначає ТОВ "НВП "Агробіопродукт", ним, у зв`язку з неналежним виконанням ТОВ "БАКС" взятих на себе зобов`язань за договором позики, було зараховано перераховані ТОВ "БАКС" грошові кошти у порядку черговості, відповідно до статті 534 Цивільного кодексу України, відтак заборгованість ТОВ "БАКС" перед ТОВ "НВП "Агробіопродукт" станом на 15.06.2020 становить 164 591,24 дол. США (4 369 897,42 грн), а розмір штрафу - 425 230,27 грн.

15.04.2021 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ТОВ "БАКС" надійшло заперечення щодо відповіді на відзив на зустрічний позов, відповідно до якого ТОВ "БАКС" не погоджується з доводами ТОВ "НВП "Агробіопродукт" щодо відсутності преюдиціальних фактів, встановлених при розгляді справи № 920/174/17, оскільки при розгляді вказаної справи судом було встановлено зміст та суму вимог, строк повернення суми позики, а також обставини щодо виконання ним основного зобов`язання за договором позики та відсутність на дату сплати будь-яких штрафів.

15.04.2021 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ТОВ "БАКС" також надійшло клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача, відповідно до якого ТОВ "БАКС" просить суд залучити ТОВ Агрофірма "Берегиня-Агро" до участі у справі як співвідповідача за первісним позовом та як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача за зустрічним позовом.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.04.2021 було відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ "БАКС" про залучення ТОВ Агрофірма "Берегиня-Агро" до участі у справі як співвідповідача за первісним позовом, залучено ТОВ Агрофірма "Берегиня-Агро" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом - ТОВ "НВП "Агробіопродукт", а також залучено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом - ТОВ "БАКС" та відкладено підготовче засідання до 19.05.2021.

07.05.2021 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ТОВ "НВП "Агробіопродукт" надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 19.05.2021 представник ТОВ "БАКС" подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 19.05.2021 судом було оголошено перерву до 23.06.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2021, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, третіх осіб було повідомлено про те, що підготовче засідання у справі № 910/10954/19 призначено на 23.06.2021.

04.06.2021 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшли пояснення щодо первісного та зустрічного позовів, за змістом яких треті особи підтримали вимоги за первісним позовом та заперечували проти задоволення зустрічного позову.

22.06.2021 на електронну адресу Господарського суду міста Києва від ТОВ "НВП "Агробіопродукт" надійшла заява про застосування строків позовної давності до вимог за первісним позовом.

У підготовчому засіданні 23.06.2021 судом було оголошено перерву до 14.07.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2021, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, третіх осіб було повідомлено про те, що підготовче засідання у справі № 910/10954/19 призначено на 14.07.2021.

У підготовчому засіданні 14.07.2021 суд відмовив у задоволенні клопотання ТОВ "БАКС" про призначення у справі судової технічної експертизи документа та враховуючи, що судом було здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 04.08.2021.

У судовому засіданні 04.08.2021 судом було оголошено перерву до 01.09.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2021, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, третіх осіб було повідомлено про те, що судове засідання у справі № 910/10954/19 призначено на 01.09.2021.

01.09.2021 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ТОВ "НВП "Агробіопродукт" та ТОВ "MUSIC TRADE" надійшли заяви про заміну сторони у справі її правонаступником.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 було задоволено заяви ТОВ "НВП "Агробіопродукт" та ТОВ "MUSIC TRADE", залучено до участі у справі №910/10954/19 ТОВ "MUSIC TRADE" як правонаступника позивача за зустрічним позовом - ТОВ "НВП "Агробіопродукт" та оголошено перерву в судовому засіданні до 22.09.2021.

У судовому засіданні 22.09.2021 судом було оголошено перерву до 13.10.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2021, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, учасників справи було повідомлено про те, що судове засідання у справі № 910/10954/19 призначено на 13.10.2021.

У судовому засіданні 13.10.2021 судом було оголошено перерву до 03.11.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2021, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, учасників справи було повідомлено про те, що судове засідання у справі № 910/10954/19 призначено на 03.11.2021.

У судовому засіданні 03.11.2021 судом було оголошено перерву до 01.12.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2021, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, учасників справи було повідомлено про те, що судове засідання у справі № 910/10954/19 призначено на 01.12.2021.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 апеляційну скаргу ТОВ "БАКС" залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 про заміну сторони у справі № 910/10954/19 - без змін.

У судове засідання 01.12.2021 з`явився представник ТОВ "НВП "Агробіопродукт" та ТОВ "MUSIC TRADE" - адвокат Євсєєв В.В., представники ТОВ "БАКС" та третіх осіб не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання учасники справи були повідомлені належним чином, проте до суду від ТОВ "БАКС" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю його представника - адвоката Турченка С.П. в інших судових процесах, у задоволенні якого судом було відмовлено, оскільки ТОВ "БАКС" не обмежене у виборі повноважного представника для участі в судовому засіданні, а також враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась і нез`явлення представника ТОВ "БАКС" в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 01.12.2021 представник ТОВ "НВП "Агробіопродукт" та ТОВ "MUSIC TRADE" надав пояснення по суті спору, заперечував проти вимог за первісним позовом і підтримав вимоги за зустрічним позовом

У судовому засіданні 01.12.2021 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються первісний та зустрічний позови, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника ТОВ "НВП "Агробіопродукт" та ТОВ "MUSIC TRADE", суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає Товариство з обмеженою відповідальністю "БАКС" (далі - позичальник, ТОВ "БАКС", позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом), 06.08.2013 між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агробіопродукт" (далі - позикодавець, ТОВ "НВП "Агробіопродукт", відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) було укладено Договір безпроцентної позики № 125/33 (далі - Договір; аркуш справи 14 Том 1), відповідно до пункту 1.1 якого позикодавець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується надати позичальнику позику (фінансову допомогу на зворотній основі), а позичальник зобов`язується прийняти і повернути позику (фінансову допомогу на зворотній основі) позикодавцеві у термін та на умовах, визначених цим Договором.

За умовами пунктів 1.2 - 1.4 Договору в редакції ТОВ "БАКС" позика, визначена у цьому Договорі, надається позичальникові на безвідсотковій основі та є зворотною фінансовою допомогою.

Згідно з п. 2.1 Договору в редакції ТОВ "БАКС" розмір позики за цим Договором становить 2 500 000,00 грн.

У пункті 3.1 Договору в редакції ТОВ "БАКС" позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику до 31 грудня 2013 року включно.

Пунктом 5.1 Договору в редакції ТОВ "БАКС" позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві суму позики згідно з вимогами цього Договору.

Відповідно до пункту 6.2 Договору в редакції ТОВ "БАКС" у випадку прострочення повернення позики більше ніж на п`ять днів, позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожен день такого прострочення.

Згідно з п. 7.1 Договір (в редакції ТОВ "БАКС") набуває чинності з моменту передачі грошових коштів позичальникові і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Як зазначає позивач за первісним позовом, рішенням Господарського суду Сумської області від 05.10.2017 у справі № 920/174/17 було задоволено позов та стягнуто з ТОВ "БАКС" на користь ТОВ "НВП "Агробіопродукт" 37 664,78 доларів США (що є еквівалентом 1 000 000 грн 00 коп. згідно з готівковим курсом продажу долара США для фізичних осіб в ПАТ "Державний ощадний банк України" станом на 18.05.2017) заборгованості, а також здійснено розподіл судових витрат.

За твердженнями позивача за первісним позовом, ним не оскаржувалось вказане судове рішення, оскільки сторонами було досягнуто домовленості щодо сплати всієї суми позики за Договором із розстроченням платежу.

ТОВ "БАКС" зазначає, що протягом 2017 - 2019 років ним було повністю сплачено ТОВ "НВП "Агробіопродукт" грошові кошти в сумі 8 426 743,30 грн в якості повернення суми позики за Договором, проте 15.05.2019 за заявою ТОВ "НВП "Агробіопродукт" приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного судового рішення про стягнення з ТОВ "БАКС" на користь ТОВ "НВП "Агробіопродукт" частини позики в сумі 1 000 000,00 грн.

За твердженнями ТОВ "БАКС", 20.05.2019 ним було отримано від відповідача за первісним позовом вимогу про сплату заборгованості за Договором в розмірі 3 431 105,73 грн та штрафу в розмірі 425 230,27 грн, у відповідь на яку позивач за первісним позовом повідомив ТОВ "НВП "Агробіопродукт" про повну сплату суми позики та відсутність заборгованості за Договором.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 20.06.2019 наказ від 24.10.2017, виданий на виконання рішення суду від 05.10.2017 у справі № 920/174/17, було визнано таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на викладене, позивач за первісним позовом зазначає, що між сторонами існує спір щодо виконання ТОВ "БАКС" зобов`язань за Договором перед ТОВ "НВП "Агробіопродукт".

Обґрунтовуючи вимоги за первісним позовом, ТОВ "БАКС" посилається на ту обставину, що під час розгляду справи № 920/174/17 було проведено дві судові експертизи і при вирішенні спору суд дійшов висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин редакції Договору, наданої ТОВ "НВП "Агробіопродукт", проте ухвалене судом рішення не містить обґрунтувань щодо застосування вказаної редакції Договору.

Як зазначає ТОВ "БАКС", між наданою ним редакцією Договору та редакцією Договору, наданою ТОВ "НВП "Агробіопродукт", наявні істотні відмінності, а саме Договором у редакції ТОВ "НВП "Агробіопродукт" (аркуші справи 15, 68 Том 1) перебачено, що розмір позики за цим Договором становить 2 500 000,00 грн (пункт 2.1); сума позики 2 500 000,00 грн є еквівалентною 307 503,00 долара США згідно з курсом 8,13 грн за долар США (пункт 2.2); термін надання позики визначається з моменту отримання позичальником грошових коштів на власний розрахунковий рахунок і становить один календарний рік до 08 серпня 2014 року (пункт 3.1); позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику до 08 серпня 2014 року (пункт 3.2); позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві суму позики (фінансову допомогу на зворотній основі) згідно з вимогами цього Договору. У випадку зростання ринкового курсу долара США відносно до гривні більше ніж на 1 %, позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику у гривнях України в сумі, яка повинна бути збільшена пропорційно збільшенню ринкового курсу долара США відносно до гривні і яка повинна бути еквівалентною 307 503,00 долара США, згідно з готівковим курсом продажу долара США для фізичних осіб в одному з таких банків України за вибором позикодавця: ПАТ КБ "Приватбанк", ПАТ "Альфа-Банк", ПАТ "Державний ощадний банк України" на день повернення позики (пункт 5.1); у випадку прострочення повернення позики більш ніж на п`ять днів, позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 50 (п`ятдесят відсотків) від загальної суми позики.

З огляду на викладене, позивач за первісним позовом посилається на те, що надана ТОВ "НВП "Агробіопродукт" редакція Договору визначає еквівалент грошового зобов`язання в доларах США, інший строк повернення суми позики, а також повернення суми позики у прив`язці до долара США та відповідальність за порушення строку повернення позики у вигляді штрафу, натомість надана ним редакція Договору містить інші умови.

З посиланням на положення законодавства, позивач за первісним позовом зазначає, що при укладенні Договору сторони мали погодити суму позики (ціну Договору), строк та порядок повернення суми позики, а також відповідальність позичальника за прострочення повернення суми позики, втім жодна із вказаних умов належним чином не була погоджена сторонами.

За доводами позивача за первісним позовом, Договір у редакції ТОВ "НВП "Агробіопродукт" було складено не на дату, яка вказана в Договорі - 06.08.2013, а пізніше, при цьому підпис директора ТОВ "БАКС" було отримано шляхом обману з метою протиправного заволодіння грошовими коштами ТОВ "БАКС".

Як зазначає ТОВ "БАКС", незважаючи на повернення ним в повному обсязі суми позики за Договором, ТОВ "НВП "Агробіопродукт" протиправно зарахувало частину сплачених грошових коштів у рахунок погашення неіснуючого штрафу.

Крім того, позивач за первісним позовом посилається на те, що відтиск печатки в Договорі в редакції ТОВ "НВП "Агробіопродукт" виготовлено невідомим способом, а Договір в реакції ТОВ "БАКС" не було підписано директором відповідача за первісним позовом та не містить оригінальної печатки, відтак, на думку ТОВ "БАКС", така редакція Договору також не може розглядатися як дійсний правочин.

З урахуванням вищенаведеного, з огляду на вчинення сторонами дій щодо виконання Договору, проте непогодження сторонами його істотних умов, ТОВ "БАКС" звернулось до суду з первісним позовом, в якому просить визнати Договір недійсним.

У свою чергу, ТОВ "НВП "Агробіопродукт" звернулось до суду із зустрічним позовом, в якому посилається на наявність невиконаного ТОВ "БАКС" зобов`язання по сплаті штрафу, оскільки відповідач за зустрічним позовом не повернув суму позики в передбачений Договором строк.

За твердженнями позивача за зустрічним позовом, Додатковою угодою від 30.07.2014 до Договору сторони погодили строк повернення суми позики до 01.09.2017.

Як зазначає ТОВ "НВП "Агробіопродукт", у гарантійному листі від 22.06.2016 ТОВ "БАКС" гарантувало повернення суми позики до 22.12.2016, проте не виконало взяті на себе зобов`язання.

Крім того, за доводами позивача за зустрічним позовом, 19.08.2016 сторони підписали Акт звірки взаєморозрахунків за Договором, відповідно до якого станом на 19.08.2016 заборгованість ТОВ "БАКС" перед ТОВ "НВП "Агробіопродукт" становила 7 988 928,55 грн.

Враховуючи ту обставину, що відповідач за зустрічним позовом не повернув суму позики у встановлений Договором строк, ТОВ "НВП "Агробіопродукт" 07.09.2017 нарахувало ТОВ "БАКС" штраф у розмірі 3 994 464,27 грн із розрахунку: 7 988 928,55 грн (307 503,00 дол. США х 25,98) х 50 %.

Як зазначає позивач за зустрічним позовом, вимогою-повідомленням від 11.09.2017 він повідомив ТОВ "БАКС", що йому було нараховано штрафні санкції за Договором в розмірі 3 994 464,27 грн та вимагав сплатити штраф протягом 7 днів, а також повідомив, що в разі надходження від позичальника грошових коштів у сумі, недостатній для виконання грошових зобов`язань за Договором у повному обсязі, отримані грошові кошти будуть зараховуватись в погашення вимог кредитора у черговості, передбаченій статтею 534 Цивільного кодексу України.

З огляду на те, що відповідач за зустрічним позовом не повернув суму позики у встановлений Договором строк, відповідно до пунктів 3.1, 3.2, 5.1, 6.2 Договору ТОВ "НВП "Агробіопродукт" нарахувало штраф у розмірі 3 889 912,95 грн із розрахунку: 153 751,50 дол. США (307 503,00 дол. США х 50 %) х 25,3 (офіційний курс дол. США, встановлений НБУ, станом на 28.08.2019), проте при зверненні до суду із зустрічним позовом просило стягнути з ТОВ "БАКС" частину штрафу в розмірі 2 500 000,00 грн.

Протягом перебування справи у провадженні суду, позивач за зустрічним позовом подав заяву про зміну предмета зустрічного позову, в якій зазначає, що ним після детального вивчення правовідносин сторін встановлено, що станом на 07.09.2017 ТОВ "БАКС" мало перед ТОВ "НВП "Агробіопродукт" заборгованість по поверненню суми позики в розмірі 7 988 928,55 грн та заборгованість по сплаті штрафу в розмірі 3 994 464,27 грн.

За доводами позивача за зустрічним позовом, перераховані ТОВ "БАКС" грошові кошти за Договором, відповідно до статті 534 Цивільного кодексу України, були оприбутковані в наступному порядку, а саме грошові кошти в сумі 4 857 509,00 грн були зараховані в погашення суми позики, оскільки в призначенні платежу було зазначено про повернення безпроцентної позики за Договором, у зв`язку з чим розмір заборгованості ТОВ "БАКС" було зменшено на вказану суму, що в еквіваленті становить 180 576,54 дол. США. (4 857 509,00 грн / 26,9), а грошові кошти в сумі 3 569 234,00 грн були зараховані в рахунок погашення штрафу, зважаючи на те, що в призначеннях платежу було зазначено про погашення кредиторської заборгованості за Договором, у зв`язку з чим розмір штрафу було зменшено на вказану суму.

З огляду на викладене, позивач за зустрічним позовом зазначає, що залишок невиконаного ТОВ "БАКС" грошового зобов`язання за Договором становить 89 261,68 дол. США із розрахунку: 307 503,00 дол. США (сума позики) - 180 576,54 дол. США (часткове повернення суми позики ТОВ "БАКС") - 37 664,78 дол. США (присуджена сума грошових коштів судовим рішенням у справі № 920/174/17).

Відтак, позивач за зустрічним позовом зазначає, що станом на 15.06.2020 заборгованість ТОВ "БАКС" по поверненню суми позики за Договором становить 2 369 897,60 грн (89 261,68 дол. США х 26,55), а по сплаті штрафу - в розмірі 425 230,27 грн (3 994 464,27 грн - 3 569 234,00 грн).

З урахуванням прийнятої судом до розгляду заяви про зміну предмета зустрічного позову, ТОВ "НВП "Агробіопродукт" просить стягнути з ТОВ "БАКС" на свою користь заборгованість з повернення позики за Договором в розмірі 78 125,00 дол. США (що є еквівалентом 2 100 000,00 грн згідно з готівковим курсом продажу долара США для фізичних осіб в ПАТ "Державний ощадний банк України" станом на 16.06.2017) та неустойки (штрафу) за неналежне виконання Договору в розмірі 400 000,00 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Статтею шостою Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частина перша статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором позики, який підпадає під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу.

Частинами 1 - 5 статті 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин 1, 3 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

Тлумачення статей 16, 203, 215 Цивільного кодексу України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним, необхідним є: по-перше, пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; по-друге, наявність підстав для оспорення правочину; по-третє, встановлення чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16, від 19.11.2019 у справі № 918/204/18 та від 07.04.2020 у справі № 904/3657/18, постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 910/22198/17 та від 05.05.2020 у справі № 911/1634/19.

Саме позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання договору недійсним, має довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а не відповідач повинен доводити правомірність договору. Тобто обов`язок доказування обставин, з якими закон пов`язує недійсність договору, покладається на позивача. При цьому, враховувати необхідно саме підстави заявленого позивачем позову.

Суд звертає увагу, що конструкція ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу саме в момент вчинення правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України).

Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України).

Аналогічні положення закріплені в частинах 1, 2 статті 180 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом частин 2, 3 статті 251 Цивільного кодексу України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 252 Цивільного кодексу України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Частинами 1 - 3 статті 632 Цивільного кодексу України унормовано, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Стаття 533 Цивільного кодексу України передбачає, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, не виконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За приписами частин 1, 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду Сумської області від 05.10.2017 у справі № 920/174/17 було задоволено позов та стягнуто з ТОВ "БАКС" на користь ТОВ "НВП "Агробіопродукт" 37 664,78 доларів США (що є еквівалентом 1 000 000 грн 00 коп. згідно з готівковим курсом продажу долара США для фізичних осіб в ПАТ "Державний ощадний банк України" станом на 18.05.2017) заборгованості, а також здійснено розподіл судових витрат.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення набрало законної сили 24.10.2017 і на його виконання було видано відповідний наказ, що сторонами не заперечується.

Зі змісту судового рішення у справі № 920/174/17 вбачається, що за результатами проведених експертиз було складено відповідні Висновки судово-технічної експертизи документів № 912, 913 від 30.08.2017, а також Висновки № 910, 911 від 04.09.2017 судово-почеркознавчої експертизи, якими встановлено, що відтиск печатки ТОВ "НВП "Агробіопродукт" у Договорі, наданому ТОВ "БАКС", виконано не рельєфним кліше, що виготовляється з дотриманням технології виготовлення кліше печаток та штампів та використовується на спеціалізованих штемпельно-гравільних підприємствах, та, відповідно, не кліше печатки ТОВ "НВП "Агробіопродукт", експериментальні зразки якого надані для порівняльного дослідження. Відтиск кліше печатки ТОВ "БАКС" у Договорі, гарантійному листі від 22.06.2016 виконані не рельєфним кліше печатки ТОВ "БАКС", експериментальні зразки якого надані для порівняльного дослідження.

Крім того встановлено, що підпис від імені Базася О.В. на другому аркуші Договору безпроцентної позики №125/33 від 06.08.2013, наданого ТОВ "БАКС", в графі "Позикодавець" виконаний за допомогою пасти (паст) для кулькових ручок рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не Базасем О.В., а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_1. на другій сторінці Договору, наданому ТОВ "НВП "Агробіопродукт", в графі "Позичальник" та підпис в гарантійному листі ТОВ "БАКС" від 22.06.2016 в графі "Директор ТОВ "БАКС", виконані за допомогою пасти (паст) для кулькових ручок рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів ОСОБА_1.

З огляду на вищенаведене, при ухваленні рішення у справі № 920/174/17 судом було прийнято Висновки судово-технічної експертизи документів № 912, 913 від 30.08.2017, а також Висновки № 910, 911 від 04.09.2017 судово-почеркознавчої експертизи як належні та допустимі докази в справі, у зв`язку з чим суд керувався умовами Договору в редакції, яка надана ТОВ "НВП "Агробіопродукт".

За приписами ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Вказана правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/3055/18 та від 13.08.2019 у справі №910/11164/16.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Брумареску проти Румунії" №28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII).

З огляду на викладене, обставини щодо укладення сторонами Договору в редакції, наданій ТОВ "НВП "Агробіопродукт", не потребують доказування при розгляді цієї справи.

Відтак, суд дійшов висновку про безпідставність доводів позивача за первісним позовом щодо відсутності в тексті судового рішення у справі № 920/174/17 обґрунтування застосування Договору в редакції, наданій ТОВ "НВП "Агробіопродукт", оскільки зі змісту вказаного судового рішення вбачається, що при його ухваленні, з урахуванням Висновків судово-технічної експертизи документів № 912, 913 від 30.08.2017, а також Висновків № 910, 911 від 04.09.2017 судово-почеркознавчої експертизи, суд керувався умовами Договору в редакції, наданій ТОВ "НВП "Агробіопродукт".

Суд вважає, що доводи позивача за первісним позовом щодо відсутності в судовому рішенні у справі № 920/174/17 обґрунтування застосування наданої ТОВ "НВП "Агробіопродукт" редакції Договору спрямовані виключно на переоцінку обставин, встановлених вказаним судовим рішення, тобто у такий спосіб ТОВ "БАКС" намагається піддати сумніву істинність і стабільність судового рішення, яке набрало законної сили, що є неприпустимим.

Із вищевказаних підстав судом було також відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ "БАКС" про призначення в цій справі судової технічної експертизи документа.

Зі змісту Договору в редакції, наданій ТОВ "НВП "Агробіопродукт", вбачається, що сторони погодили розмір позики - 2 500 000,00 грн та її еквівалент - 307 503,00 дол. США, термін повернення позики - до 08.08.2014, порядок повернення суми позики, а також відповідальність позичальника у випадку прострочення повернення суми позики у вигляді штрафу, про що свідчать пункти 2.1, 2.2, 3.1, 3.2, 5.1 та 6.2 Договору.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача за первісним позовом щодо непогодження сторонами істотних умов Договору.

Позивачем за первісним позовом не зазначено в чому саме полягає невідповідність умов Договору вищевказаним нормам законодавства.

У своїх заявах по суті справи сторони посилаються на те, що ними виконувались взяті на себе зобов`язання за Договором і, як вірно зазначає позивач за первісним позовом, між сторонами існує спір щодо виконання умов Договору, а не щодо недійсності його умов або Договору в цілому.

Суд звертає увагу, що до предмета доказування в цій справі входять обставини щодо невідповідності умов Договору нормам законодавства в момент його укладення, натомість обставини щодо невиконання (неналежного) виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за Договором, незгоди однієї сторони з діями іншої сторони в процесі виконання Договору, на які посилається позивач за первісним позовом, не можуть свідчити про недійсність окремих умов або Договору в цілому.

Доводи ТОВ "БАКС" щодо відсутності необхідності у визначенні грошового еквіваленту суми позики у гривні до долара США, є такими, що неспроможні довести ті обставини, на які посилається позивач за первісним позовом як на підставу заявлених вимог.

Суд також критично оцінює посилання позивача за первісним позовом на ту обставину, що Договір у редакції ТОВ "НВП "Агробіопродукт" було складено не на дату, вказану в Договорі, оскільки, по-перше, ТОВ "БАКС" не надано жодного доказу на підтвердження викладених обставин, а по-друге, судовим рішенням у справі № 920/174/17 встановлено, що між сторонами було укладено Договір у редакції, наданій ТОВ "НВП "Агробіопродукт".

З цих же підстав суд відхиляє як необґрунтовані посилання позивача за первісним позовом на зміну ТОВ "НВП "Агробіопродукт" умов Договору з метою заволодіння грошовими коштами ТОВ "БАКС", оскільки вказані обставини не можуть свідчити про невідповідність умов Договору нормам законодавства в момент його укладення.

Доводи позивача за первісним позовом щодо повернення ним суми позики ТОВ "НВП "Агробіопродукт", пред`явлення наказу суду від 24.10.2017 у справі № 920/174/17 до примусового виконання, отримання вимоги позикодавця про сплату суми позики та штрафу, з огляду на предмет та підстави первісного позову, також є необґрунтованими.

Враховуючи встановлені судом при розгляді справи № 920/174/17 обставини щодо укладення сторонами Договору в редакції, наданій ТОВ "НВП "Агробіопродукт", суд також відхиляє як необґрунтовані доводи позивача за первісним позовом щодо відсутності в Договорі печатки ТОВ "БАКС", виготовлення печатки ТОВ "БАКС" невідомим способом, а також підписання Договору в редакції ТОВ "БАКС" не директором ТОВ "НВП "Агробіопродукт", а іншою особою та відсутність оригінальної печатки в ньому, оскільки надана позивачем за первісним позовом редакція Договору не породжує для сторін взаємні цивільні права та обов`язки.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача. Тобто законодавець пов`язує факт звернення до суду з наявністю вже порушених прав та інтересів позивача.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на викладене, посилання ТОВ "БАКС" на порушення своїх прав, у зв`язку з укладенням Договору, враховуючи предмет та підстави первісного позову, відхиляються судом як необґрунтовані.

Очевидно, що сторонами було погоджено умови Договору, виконувались взаємні зобов`язання за ним, що підтверджує волевиявлення сторін на його укладення та настання відповідних правових наслідків, відтак позовна вимога про визнання вказаного договору недійсним свідчить про те, що позивач за первісним позовом діє всупереч своїй попередній поведінці.

Щодо заяв ТОВ "НВП "Агробіопродукт" про застосування до вимог ТОВ "БАКС" наслідків спливу строку позовної давності, а також заяви ТОВ "БАКС" про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України).

З огляду на викладене, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст. 267 Цивільного кодексу України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Згідно з ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При розгляді цієї справи судом не встановлено порушення прав позивача за первісним позовом Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП "Агробіопродукт", а також наявність правових підстав для визнання Договору недійсним, відтак питання спливу строку позовної давності та наявність або відсутність обставин для визнання причин пропуску строку позовної давності поважними судом не досліджується.

Щодо вимог за зустрічним позовом суд зазначає наступне.

У своїх заявах по суті справи сторони не заперечують, що, на виконання умов Договору, ТОВ "НВП "Агробіопродукт" перерахувало на рахунок ТОВ "БАКС" суму позики - 2 500 000,00 грн. Вказані обставини також встановлені в рішенні суду від 05.10.2017 у справі № 920/174/17.

Відповідно до частин 1, 3 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Спір у цій справі в частині вимог за зустрічним позовом виник у зв`язку з тим, що, на думку ТОВ "НВП "Агробіопродукт", відповідач за зустрічним позовом неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув суму позики в повному обсязі у передбачений Договором строк, у зв`язку з чим позивач за зустрічним позовом заявив вимогу про стягнення з ТОВ "БАКС" заборгованості в розмірі 78 125,00 дол. США (що є еквівалентом 2 100 000,00 грн згідно з готівковим курсом продажу долара США для фізичних осіб в ПАТ "Державний ощадний банк України" станом на 16.06.2017) та неустойки (штрафу) за неналежне виконання Договору в розмірі 400 000,00 грн, натомість ТОВ "БАКС" вважає, що ним було повернуто суму позики у повному обсязі та заперечує наявність будь-якої заборгованості за Договором, а також вважає, що позивач за зустрічним позовом неправомірно нарахував штрафні санкції.

Предметом позову у справі № 920/174/17 була вимога ТОВ "НВП "Агробіопродукт" про стягнення з ТОВ "БАКС" частини позики в сумі 36 724,20 дол. США (що є еквівалентом 1 000 000 грн 00 коп. згідно з курсом НБУ станом на 15.02.2017) і судовим рішенням у вказаній справі було присуджено до стягнення з ТОВ "БАКС" на користь ТОВ "НВП "Агробіопродукт" 37 664,78 доларів США (що є еквівалентом 1 000 000 грн 00 коп. згідно з готівковим курсом продажу долара США для фізичних осіб в ПАТ "Державний ощадний банк України" станом на 18.05.2017).

Як було вказано вище, пунктом 3.1 Договору погоджено строк повернення суми позики - 08.08.2014. При розгляді справи № 920/174/17 також було встановлено, що позичальник мав повернути позикодавцю суму позики до 08.08.2014.

З матеріалів справи вбачається, що 30.07.2014 сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору, відповідно до якої вирішено продовжити строк повернення суми позики до 01.09.2017.

При розгляді цієї справи ТОВ "БАКС" належними доказами не спростовано презумпцію правомірності Договору, а судом встановлено відсутність правових підстав для визнання вказаного договору недійсним.

Доводи ТОВ "БАКС" про те, що при розгляді справи № 920/174/17 судом було встановлено, що кінцевим строком повернення суми позики є 08.08.2014, відповідно до п. 3.1 Договору, у зв`язку з чим посилання ТОВ "НВП "Агробіопродукт" на ту обставину, що за умовами вищевказаної додаткової угоди строк повернення суми позики настав 01.09.2017 не відповідає встановленим судом обставинам, які мають преюдиційне значення при розгляді цієї справи, суд відхиляє як безпідставні, оскільки зі змісту судового рішення у вказаній справі не вбачається, що Додаткова угода від 30.07.2014 до Договору була предметом судового розгляду.

Відтак, суд дійшов висновку, що доводи відповідача за зустрічним позовом щодо неможливості встановлення судом при розгляді цієї справи іншого строку повернення суми позики, з урахуванням умов Додаткової угоди від 30.07.2014 до Договору, є необґрунтованими.

Матеріали справи не містять доказів того, що вищевказана Додаткова угода від 30.07.2014 до Договору була визнана судом недійсною і таке судове рішення набрало законної сили, у зв`язку з чим суд приймає вказаний правочин як такий, що породжує для сторін відповідні права та обов`язки.

У свою чергу, правова оцінка повідомленим ТОВ "БАКС" обставинам щодо відсутності у нього примірника вказаної додаткової угоди була надана судом при розгляді його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Сумської області від 05.10.2017 у справі № 920/174/17, наявності правових підстав для задоволення якої судом не було встановлено.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд встановив, що ТОВ "БАКС" повернуло ТОВ "НВП "Агробіопродукт" позику в загальній сумі 8 426 743,30 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (аркуші справи 19 - 30 Том 1).

Узагальнені доводи позивача за зустрічним позовом зводяться до того, що:

- ТОВ "БАКС" порушило строк повернення суми позики за Договором;

- станом на 07.09.2017 (дата виникнення у ТОВ "НВП "Агробіопродукт" права нарахувати штраф за неналежне виконання позичальником зобов`язань за Договором) ТОВ "БАКС" мало заборгованість по поверненню суми позики - 7 988 928,55 грн та по сплаті штрафу в розмірі 3 994 464,27 грн;

- ТОВ "НВП "Агробіопродукт", на підставі статті 534 Цивільного кодексу України, зарахувало грошові кошти в сумі 4 857 509,00 грн, перераховані ТОВ "БАКС", в рахунок оплати суми позики, а грошові кошти в сумі 3 569 234,00 грн - в рахунок погашення штрафу;

- станом на 15.06.2020 за ТОВ "БАКС" рахується заборгованість перед ТОВ "НВП "Агробіопродукт" по поверненню суми позики в розмірі 2 369 897,60 грн (89 261,68 грн х 26,55) та по сплаті штрафу в розмірі 425 230,27 грн (3 994 464,27 грн - 3 569 234,00 грн).

Суд погоджується з доводами позивача за зустрічним позовом про те, що ТОВ "БАКС" повернуло ТОВ "НВП "Агробіопродукт" суму позики з порушенням встановленого Договором, з урахуванням Додаткової угоди від 30.07.2014, строку, про що свідчать дати наданих ТОВ "БАКС" платіжних доручень та дати проведення платежів банківською установою.

Водночас, доводи позивача за зустрічним позовом щодо застосування до спірних правовідносин статті 534 Цивільного кодексу України є безпідставними, з огляду на наступне.

Статтею 534 Цивільного кодексу України унормовано, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 № 22 (далі - Інструкція, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків. Реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

З огляду на вказані положення Інструкції, відповідальність за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу" несе платник, як власник грошових коштів.

У випадку, коли в графі платіжного доручення "Призначення платежу" відсутні посилання на період, дату, номер договору, згідно з яким здійснюється платіж тощо, такий період має визначатись одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів. Якщо відповідні застереження у договорі відсутні, то у разі наявності заборгованості платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку: починаючи з тієї, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення.

Наведений вище алгоритм розподілу коштів урегульований статтею 534 Цивільного кодексу України, яка визначає правила виконання грошового зобов`язання, якщо наявна сума грошей є меншою за суму боргу, і вимоги кредитора в повному обсязі не можуть бути задоволені. У такому випадку вимоги кредитора погашаються у встановленій черговості. Інший порядок погашення вимог кредитора може бути встановлений договором. Сторони можуть передбачити, наприклад, першочергове погашення основної суми боргу або інші правила тощо.

Можливість застосування положень статті 534 Цивільного кодексу України безпосередньо залежить від змісту реквізиту "Призначення платежу" платіжного доручення, згідно з яким боржник здійснював платіж кредиторові на виконання грошового зобов`язання. Це означає, що якщо платник (боржник) здійснює переказ коштів, чітко зазначаючи призначення платежу - погашення основного боргу (оплата товару, робіт, послуг), черговість, встановлена статтею 534 цього Кодексу застосовуватися не може.

Розподіл коштів може здійснюватися кредитором відповідно до статті 534 Цивільного кодексу України у випадку, коли стягнення заборгованості здійснюється в порядку виконавчого провадження, або платіж буде отримано без реквізиту "Призначення платежу" чи як загальна підстава - на виконання договору або погашення кредиторської заборгованості тощо.

Відповідний порядок наведено у пункті 3.8 Інструкції та в пункті 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, згідно з якими отримувач коштів, якщо інше не передбачено договором, не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платник чітко визначив призначення платежу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 904/12527/16, від 26.09.2019 у справі № 910/12934/18 та від 26.12.2019 у справі № 911/2630/18.

Частиною першою статті 550 Цивільного кодексу України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

За змістом статті 624 Цивільного кодексу України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Договором може бути встановлено обов`язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою. Договором може бути встановлено стягнення неустойки без права на відшкодування збитків або можливість за вибором кредитора стягнення неустойки чи відшкодування збитків.

Згідно з ч. 3 ст. 232 Господарського кодексу України вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено, а у випадках, передбачених законом, - уповноважений орган, наділений господарською компетенцією.

Як було вказано вище, відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

З огляду на вищевказані положення законодавства, а також враховуючи пункт 6.2 Договору, суд дійшов висновку, що у зв`язку з порушенням відповідачем за зустрічним позовом договірних зобов`язань щодо повернення суми позики в обумовлений сторонами строк, у ТОВ "НВП "Агробіопродукт" виникло лише право на нарахування штрафу, втім наявність невиконаного (або неналежно виконаного) боржником зобов`язання не свідчить про те, що визначений кредитором розмір штрафу автоматично підлягає до сплати боржником, оскільки нарахований кредитором розмір договірної неустойки не набув ознак безспірності як такий, що визнаний боржником або присуджений до стягнення на користь кредитора судовим рішенням.

Суд звертає увагу, що станом на дати перерахування ТОВ "БАКС" грошових коштів на рахунок ТОВ "НВП "Агробіопродукт" у відповідача за зустрічним позовом існувало лише зобов`язання по поверненню суми позики, відтак зарахування позивачем за зустрічним позовом перерахованих ТОВ "БАКС" грошових коштів у загальній сумі 3 569 234,00 грн в рахунок погашення штрафу за Договором є неправомірним.

При розгляді заяви ТОВ "БАКС" про визнання наказу Господарського суду Сумської області від 24.10.2017, виданого на виконання рішення суду від 05.10.2017 у справі №920/174/17, таким, що не підлягає виконанню, судом було також встановлено, що ТОВ "БАКС" перерахувало на рахунок ТОВ "НВП "Агробіопродукт" грошові кошти в загальній сумі 7 988 928 грн 55 коп., у зв`язку з чим ухвалою від 20.06.2019 було задоволено заяву ТОВ "БАКС" та визнано виконавчий документ у вказаній справі таким, що не підлягає виконанню.

Північний апеляційний господарський суд, розглядаючи апеляційну скаргу ТОВ "НВП "Агробіопродукт" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 20.06.2019 у вказаній справі, звернув увагу на ту обставину, що сторонами було визначено виконання ТОВ "БАКС" зобов`язання з повернення суми позики у гривнях України, а також встановив, що наданими ТОВ "БАКС" платіжними дорученнями підтверджується оплата суми позики, яка перевищує визначену наказом суду від 24.10.2017 суму заборгованості за Договором, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції залишив без змін ухвалу Господарського суду Сумської області від 20.06.2019 у справі № 920/174/17.

Надаючи оцінку запереченням ТОВ "НВП "Агробіопродукт", враховуючи, що ТОВ "БАКС" у платіжних дорученнях було визначено призначення платежу і вказано, що кошти перераховуються щодо "погашення кредиторської заборгованості за договором позики №125/33 від 06.08.2013" та "повернення безпроцентної позики за дог. №125/33", а не щодо оплати штрафу, суд апеляційної інстанції вказав на помилковість посилань ТОВ "НВП "Агробіопродукт" на положення статті 534 Цивільного кодексу України та можливість зарахування частини перерахованих коштів в рахунок нарахованого ним та не визнаного ТОВ "БАКС" штрафу (розмір якого є спірним).

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що грошові кошти в загальній сумі 8 426 743,30 грн, перераховані ТОВ "БАКС" на рахунок ТОВ "НВП "Агробіопродукт", є поверненням позики за Договором.

Відповідно до статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. При цьому, Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

За змістом статті 192 Цивільного кодексу України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти регламентований спеціальним законодавством України.

Згідно зі статтею 524 Цивільного кодексу України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті чинне законодавство не містить.

Отже, у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому, як укладення правочинів, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому, з огляду на положення частини першої статті 1046 Цивільного кодексу України, а також частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, вносить двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Аналогічні висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №761/12665/14-ц, від 16.01.2019 у справах №373/2054/16-ц, №464/3790/16-ц та від 23.10.2019 у справі № 723/304/16-ц.

Як вбачається зі змісту Договору, суму позики було визначено сторонами у національній валюті України - гривні.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 5.1 Договору в редакції ТОВ "НВП "Агробіопродукт" у випадку зростання ринкового курсу долара США відносно до гривні більше ніж на 1 %, позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику у гривнях України в сумі, яка повинна бути збільшена пропорційно збільшенню ринкового курсу долара США відносно до гривні і яка повинна бути еквівалентною 307 503,00 долара США, згідно з готівковим курсом продажу долара США для фізичних осіб в одному з таких банків України за вибором позикодавця: ПАТ КБ "Приватбанк", ПАТ "Альфа-Банк", ПАТ "Державний ощадний банк України" на день повернення позики.

Відтак, сторони погодили повернення суми позики у гривні, яка повинна бути еквівалентною 307 503,00 дол. США станом на день повернення позики згідно з готівковим курсом продажу долара США для фізичних осіб в одному із вказаних банків.

При розгляді справи № 920/174/17 судом було встановлено, що 19.08.2016 сторони склали Акт звірки взаєморозрахунків за Договором, відповідно до якого погодили, що станом на 20.08.2016 заборгованість ТОВ "БАКС" перед ТОВ "НВП "Агробіопродукт" становить 7 988 928,55 грн, що є еквівалентом 307 503 дол. США згідно з готівковим курсом продажу долара США в ПАТ "Державний ощадний банк України" станом на 19.08.2016.

У матеріалах справи міститься належним чином засвідчена копія вказаного Акту звірки взаєморозрахунків.

У вимозі-повідомленні № 79/2017 від 11.09.2017 позивач за зустрічним позовом підтвердив, що станом на 07.09.2017 заборгованість по поверненню суми позики складає 7 988 928,55 грн.

У бухгалтерській довідці (вимозі про сплату боргу) № 5/2019 від 22.03.2019 позивач за зустрічним позовом, у зв`язку із проведеним ним оприбуткуванням (зарахуванням) перерахованих ТОВ "БАКС" грошових коштів за Договором у відповідності до статті 534 Цивільного кодексу України, а саме 4 857 509,00 грн в рахунок оплати суми позики та 3 569 234,00 грн в рахунок погашення штрафу, зазначив, що станом на 22.03.2019 заборгованість ТОВ "БАКС" складає 3 431 105,73 грн (127 503,00 дол. США х 26,91).

З огляду на викладене, враховуючи встановлений судом факт перерахування ТОВ "БАКС" на рахунок ТОВ "НВП "Агробіопродукт" грошових коштів у загальній сумі 8 426 743,30 грн, виходячи з того, що в п. 5.1 Договору сторони погодили повернення позичальником суми позики в гривнях України станом на день її повернення, а не в іноземній валюті, як помилково вважає ТОВ "НВП "Агробіопродукт", а також відсутність у позивача за зустрічним позовом правових підстав для зарахування перерахованих ТОВ "БАКС" грошових коштів у рахунок погашення штрафу за Договором, суд дійшов висновку про те, що відповідач за зустрічним позовом у повному обсязі погасив заборгованість по поверненню суми позики за Договором.

Доводи позивача за зустрічним позовом стосовно того, що станом на 15.06.2020 ТОВ "БАКС" має перед ним заборгованість в розмірі 89 261,68 дол. США (еквівалент 2 369 897,60 грн) є безпідставними, оскільки ТОВ "БАКС" було повернуто ТОВ "НВП "Агробіопродукт" суму позики в повному обсязі протягом 2017 - 2019 років у валюті, яка погоджена сторонами в Договорі, - гривні.

Статтею 14 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи ту обставину, що в пункті 5.1 Договору сторони погодили виконання позичальником зобов`язання по поверненню суми позики в національній валюті України - гривні, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленої позивачем за зустрічним позовом вимоги про стягнення з ТОВ "БАКС" заборгованості в розмірі 78 125,00 дол. США.

Суд вважає неправомірним визначення позивачем за зустрічним позовом еквіваленту суми позики в розмірі 2 100 000,00 грн, згідно з готівковим курсом продажу долара США для фізичних осіб в ПАТ "Державний ощадний банк України" станом на 16.06.2017, оскільки, по-перше, валютою виконання грошового зобов`язання за Договором є гривня, по-друге, в пункті 5.1 Договору сторони погодили повернення позики в сумі, яка повинна бути збільшена пропорційно збільшенню ринкового курсу долара США відносно до гривні згідно з готівковим курсом продажу долара США для фізичних осіб в одному з банків України на день повернення позики, по-третє, судом встановлено, що, з урахуванням укладеної сторонами Додаткової угоди від 30.07.2014 до Договору, станом на 16.06.2017 термін повернення суми позики позичальником не настав, а по-четверте, станом на 15.06.2020 відповідач за зустрічним позовом у повному обсязі погасив заборгованість по поверненню суми позики за Договором.

Щодо вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення з ТОВ "БАКС" неустойки (штрафу) за неналежне виконання зобов`язань за Договором суд зазначає наступне.

У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 Цивільного кодексу України).

Як було вказано вище, відповідно до пункту 3.1 Договору, з урахуванням укладеної сторонами Додаткової угоди від 30.07.2014 до Договору, ТОВ "БАКС" мало повернути суму позики до 01.09.2017.

Пунктом 6.2 Договору передбачено відповідальність позичальника у вигляді штрафу в розмірі 50 % від загальної суми позики у випадку прострочення повернення позики більше ніж на п`ять днів.

Суд встановив, що ТОВ "БАКС" погасило заборгованість перед ТОВ "НВП "Агробіопродукт" з порушенням встановленого Договором терміну.

Враховуючи, що відповідачем за зустрічним позовом прострочено повернення суми позики більше ніж на п`ять днів, суд дійшов висновку про правомірність нарахування ТОВ "НВП "Агробіопродукт" штрафу в розмірі 3 994 464,27 грн (7 988 928,55 грн х 50 %), про що зазначено у вимозі-повідомленні № 79/2017 від 11.09.2017, на яку посилається ТОВ "НВП "Агробіопродукт".

З урахуванням статей 14, 46 Господарського процесуального кодексу України та прийнятої судом до розгляду заяви ТОВ "НВП "Агробіопродукт" про зміну предмета зустрічного позову, суд вважає обґрунтованим заявлений позивачем за зустрічним позовом штраф у розмірі 400 000,00 грн.

У відзиві на зустрічний позов ТОВ "БАКС" просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимоги про стягнення штрафу та відмовити в її задоволенні.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

До вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік, відтак стягнути неустойку можна лише у межах строку спеціальної позовної давності, про застосування якої просить відповідач. Перебіг позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафу) за кожним з прострочених платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення платежу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та від 23.06.2020 у справі № 536/1841/15-ц.

Як вбачається зі змісту Додаткової угоди від 30.07.2014, Договір було доповнено пунктом 7.10, згідно з яким сторони погодили збільшення всіх строків позовної давності по зобов`язанням сторін за цим Договором в два рази більше, ніж строки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У свою чергу, частина друга статті 549 Цивільного кодексу України визначає, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Оскільки у частині першій статті 259 Цивільного кодексу України міститься загальне правило, з якого не встановлено винятків, за домовленістю сторін збільшена може бути як загальна, так і спеціальна позовна давність. Якщо сторони договору досягли згоди про збільшення позовної давності за всіма або окремими вимогами і така домовленість за змістом і формою відповідає вимогам статті 6 і частини першої статті 259 Цивільного кодексу України, то розрахунок розміру пені та штрафу слід провести за кожною вимогою в межах збільшеної позовної давності, установленої сторонами в договорі, ураховуючи періодичність платежів, визначених договором.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6-1824цс15, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.07.2020 у справі № 920/206/19 та від 10.11.2020 у справі № 903/802/18.

Враховуючи ту обставину, що Додатковою угодою від 30.07.2014 було збільшено строк позовної давності лише по зобов`язанням сторін за Договором в два рази більше, ніж строки, встановлені законом, а штраф за своєю правовою природою не є зобов`язанням, а є одним із передбачених статтею 546 Цивільного кодексу України видів забезпечення виконання зобов`язання, суд дійшов висновку про те, що сторонами не було укладено договору про збільшення позовної давності до вимоги про стягнення неустойки (штрафу), в розумінні статті 259 Цивільного кодексу України, відтак до вказаної вимоги застосовується визначений п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України строк спеціальної позовної давності - один рік.

За змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У розумінні наведеної норми у позивача за зустрічним позовом виникло право на стягнення з ТОВ "БАКС" штрафу за неналежне виконання зобов`язань за Договором з 07.09.2017 (шостий день після п`ятиденного прострочення позичальником повернення суми позики), відтак з позовом про стягнення з відповідача за зустрічним позовом суми штрафу ТОВ "НВП "Агробіопродукт" мало звернутись до 06.09.2018.

З матеріалів справи вбачається, що зустрічну позовну заяву було надіслано ТОВ "НВП "Агробіопродукт" до суду 02.09.2019, про що свідчить відтиск календарного штемпеля підприємства поштового зв`язку на поштовому конверті (аркуш справи 86 Том 1), тобто зустрічний позов у частині вимоги про стягнення штрафу подано поза межами строку позовної давності, про застосування наслідків спливу якого заявлено ТОВ "БАКС".

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні зустрічного позову в частині стягнення з ТОВ "БАКС" штрафу в розмірі 400 000,00 грн, у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

У зв`язку з вищенаведеним, клопотання відповідача за зустрічним позовом про зменшення розміру штрафу судом не розглядається.

В контексті встановлених судом обставин, а саме погашення ТОВ "БАКС" заборгованості за Договором протягом 2017 - 2019 років, а також стягнення з відповідача за зустрічним позовом частини суми позики в судовому порядку (справа № 920/174/17), суд вважає безпідставними доводи відповідача за зустрічним позовом щодо неправомірності відступлення ТОВ "НВП "Агробіопродукт" частини права вимоги за Договором ТОВ Агрофірма "Берегиня-Агро".

Водночас, у матеріалах справи відсутні докази сплати ТОВ "БАКС" присуджених до стягнення судовим рішенням у справі № 920/174/17 коштів ТОВ Агрофірма "Берегиня-Агро" як новому кредитору за Договором відступлення права вимоги від 01.11.2017 і як вбачається зі змісту заяви ТОВ "НВП "Агробіопродукт" про зміну предмета зустрічного позову повернення ТОВ "БАКС" суми позики в розмірі 37 664,78 дол. США ним не оспорюється.

Протягом перебування справи у провадженні суду, між ТОВ "НВП "Агробіопродукт" та ТОВ "MUSIC TRADE" було укладено Договір про відступлення права вимоги від 30.08.2021, згідно з п. 1.1 якого ТОВ "НВП "Агробіопродукт" передало, а ТОВ "MUSIC TRADE" прийняло частину права вимоги за Договором в сумі 2 500 000,00 грн, з яких 2 100 000,00 грн (еквівалент 78 125,00 дол. США згідно з курсом продажу долара США для фізичних осіб в ПАТ "Державний ощадний банк України" станом на 16.06.2017) заборгованості по поверненню позики за Договором та 400 000,00 грн неустойки за неналежне виконання Договору, що належить первісному кредитору на підставі Договору і, відповідно, ТОВ "MUSIC TRADE" стає новим кредитором по зазначеній вище частині заборгованості (зобов`язанню) ТОВ "БАКС" на підставі Договору.

Пунктом 1.2 Договору про відступлення права вимоги від 30.08.2021 визначено, що новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати частини заборгованості згідно Договору в межах сум зазначених в п. 1.1 вказаного договору, що є предметом стягнення за зустрічним позовом по справі № 910/10954/19.

Приймаючи до уваги умови Договору про відступлення права вимоги від 30.08.2021, суд дійшов висновку, що відбулась заміна сторони - ТОВ "НВП "Агробіопродукт" у матеріальних правовідносинах (відбувся перехід права вимоги), а саме відбулась заміна кредитора у зобов`язанні, що виникло на підставі Договору, у зв`язку з чим суд здійснив заміну позивача за зустрічним позовом у справі № 910/10954/19 - ТОВ "НВП "Агробіопродукт" на його процесуального правонаступника - ТОВ "MUSIC TRADE".

Суд вважає, що відмова в задоволенні заяв ТОВ "НВП "Агробіопродукт" та ТОВ "MUSIC TRADE" про залучення до участі у справі правонаступника позивача за зустрічним позовом з мотивів відсутності у ТОВ "БАКС" заборгованості перед ТОВ "НВП "Агробіопродукт", тобто відсутності у ТОВ "НВП "Агробіопродукт" права вимоги до ТОВ "БАКС" до ухвалення судового рішення фактично свідчила б про вирішення спору в частині вимог за зустрічним позовом по суті, що суперечить основоположним засадам господарського судочинства.

Враховуючи ту обставину, що заміна кредитора за Договором була здійснена без згоди боржника (ТОВ "БАКС"), що узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України, а також після сплати боржником суми заборгованості первісному кредитору за Договором, ТОВ "БАКС" не може вважатися зобов`язаною стороною перед новим кредитором - ТОВ "MUSIC TRADE".

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Зважаючи на викладене, всі інші доводи та міркування учасників справи судом визнаються такими, що не спростовують вищевказаних висновків суду.

Згідно з частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні первісного позову, з огляду на його безпідставність та необґрунтованість, та необхідність відмови в задоволенні зустрічного позову в частині стягнення заборгованості по поверненню суми позики за Договором, у зв`язку з її поверненням відповідачем за зустрічним позовом у повному обсязі, а також в частині стягнення штрафу, оскільки позивач за зустрічним позовом пропустив строк позовної давності за цією вимогою і відповідач за зустрічним позовом просить суд застосувати наслідки спливу вказаного строку.

Понесені позивачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом судові витрати, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивачів, оскільки первісний та зустрічний позови не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 129, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісного позову відмовити.

2. Судові витрати, понесені позивачем за первісним позовом, покласти на позивача за первісним позовом.

3. У задоволенні зустрічного позову відмовити.

4. Судові витрати, понесені позивачем за зустрічним позовом, покласти на позивача за зустрічним позовом.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20.12.2021

Суддя О.В. Нечай