ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року

м. Київ

Справа № 922/3109/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Міщенко І. С.,

за участю секретаря судового засідання - Мазуренко М. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Харківської міської ради

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.09.2021 (головуючий суддя Стойка О. В., судді Істоміна О. А., Попков Д. О.)

у справі № 922/3109/20

за позовом Харківської міської ради

до фізичної особи-підприємця Щербакової Валентини Леонідівни,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Головне управління Державної податкової служби у Харківській області,

про розірвання договору оренди землі, повернення земельної ділянки та стягнення заборгованості,

(у судовому засіданні взяли участь представники: позивача - Мовчан М. В., відповідача - Бондарчук С. Я.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У вересні 2020 року до Господарського суду Харківської області звернулася Харківська міська рада (далі - позивач, Рада) з позовною заявою (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) до Фізичної особи-підприємця Щербакової Валентини Леонідівни (далі - відповідач, ФОП Щербакова В. Л.) про:

- розірвання договору оренди землі, укладеного 25.10.2004 за №88106/04 між позивачем та відповідачем зі змінами, внесеними додатковою угодою (державна реєстрація права оренди від 16.11.2015);

- зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку площею 0,0554 га по просп. Гагаріна, 24 у м. Харкові територіальній громаді м. Харкова в особі позивача з приведенням її у придатний для подальшого використання стан;

- стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі в розмірі 342 421,85 грн та пені в розмірі 120% річних від простроченої суми в розмірі 15 232,66 грн.

2. Спір виник у зв`язку з тим, що позивач вважає, що відповідач систематично порушує свої зобов`язання за договором оренди земельної ділянки в частині сплати орендної плати, що є підставою для стягнення заборгованості, розірвання договору та повернення земельної ділянки територіальній громаді міста Харкова. Відповідач вважає, що умови договору нею виконуються належним чином, заборгованість відсутня, а тому підстав для розірвання договору, повернення земельної ділянки немає.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

3. Рішенням Господарського суду Харківської області від 18.05.2021 позовні вимоги задоволено частково, розірвано договір оренди землі від 25.10.2004 №88106/04, зобов`язано відповідача повернути земельну ділянку площею 0,0554 га по просп. Гагаріна, 24 у м. Харкові територіальній громаді міста Харкова в особі позивача, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість з орендної плати у розмірі 342 421,85 грн та пеню у розмірі 2 827,48 грн. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено, судовий збір у розмірі 9 382,74 грн покладено на відповідача.

4. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за договором у розмірі 342 421,85 грн, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач належними доказами та в передбаченому законом порядку довів факт неналежного виконання відповідачем умов спірного договору щодо здійснення орендних платежів на зазначену в позові суму. Щодо заявленої до стягнення суми пені в розмірі 15 232,66 грн, суд здійснив власний перерахунок в межах позовних вимог, дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог в цій частині в розмірі 2 827,48 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовив.

5. З огляду на систематичну, протягом 27 місяців, несплату відповідачем орендної плати за договором, суд дійшов висновку, що позивач значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору, що в розумінні статті 651 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 32 Закону України "Про оренду землі", статті 141 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) є істотним порушенням умов договору оренди та достатньою підставою для його розірвання.

6. Наявність підстав для розірвання договору оренди землі, з урахуванням приписів статті 34 Закону України "Про оренду землі" є підставою для повернення земельної ділянки.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

7. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 29.09.2021 рішення Господарського суду Харківської області від 18.05.2021 скасовано в частині задоволення позовних вимог та розподілу судових витрат. Прийнято в оскаржуваній частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Ради до ФОП Щербакової В. Л. про розірвання договору оренди землі, повернення земельної ділянки та стягнення заборгованості - відмовлено. В іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 18.05.2021 залишено без змін. Судові витрати, за поданням позовної заяви до суду першої інстанції та перегляд справи в суді апеляційної інстанції віднесено на Раду. Стягнуто з Ради на користь ФОП Щербакової В. Л. витрати зі сплати судового збору за перегляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі - 14 353,23 грн.

8. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач у передбаченому законом порядку не довів факт неналежного виконання відповідачем умов спірного договору щодо здійснення орендних платежів на зазначену в позові суму, так як матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження факту порушення відповідачем умов договору, а також обґрунтованого та детального розрахунку основної суми заборгованості відповідача перед позивачем з внесення орендних платежів, що в свою чергу позбавляє суд можливості встановити факт порушення відповідачем умов спірного договору, а також межі такого порушення.

9. З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції також відмовив у задоволенні позовних вимог про розірвання договору і повернення земельної ділянки.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10. Рада подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і направити справу на новий апеляційний розгляд.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)

11. У касаційній скарзі скаржник посилається на застосування судом апеляційної інстанції приписів ст. 141 ЗК України, ст. 651 ЦК України, ст.ст. 31, 32 Закону України "Про оренду землі" без врахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду в справах № 484/3687/16-ц, № 313/780/19, № 469/908/15-ц, № 732/1799/17, № 650/628/19-ц, № 904/3195/20, № 904/3953/17, № 923/1001/19, № 923/410/20, висновків Вищого господарського суду України у справі № 922/1576/16, пункту 2.23 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6.

12. Скаржник, з урахуванням приписів пп. 14.1.147. п. 14.1 ст. 14, ст. 19-1, ст. 41 Податкового кодексу України, п. 4 Положення про Головне управління ДПС у Харківській області, затвердженого наказом Державної податкової служби України від 12.11.2020 №643, зазначає, що інформація Державної податкової служби є належним та допустимим доказом у розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) на підтвердження як наявності заборгованості зі сплати орендної плати так і факу систематичного невиконання такого зобов`язання.

13. Посилається на неврахування судом апеляційної інстанції інформації, викладеної у листах Головного управління ДПС у Харківській області від 19.05.2020 № 10734/9/20-40-04-03-17, від 10.11.2020 № 22404/9/20-40-04-41-17, від 05.04.2021 № 7384/5/20-40-24-15-17.

Позиція інших учасників справи

14. Від ФОП Щербакової В. Л. надійшов відзив, у якому вона погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, вказує на суперечливість наявних в матеріалах справи доказів на підтвердження заборгованості за договором оренди, необґрунтоване нарахування орендної плати з урахуванням індексації нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, недоведеність позовних вимог, неможливість повернення земельної ділянки, наданої для експлуатації і обслуговування належної відповідачу нежитлової будівлі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

15. Рішенням XXI сесії XXIV скликання Харківської міської ради "Про припинення та надання в користування земельних ділянок юридичним та фізичним особам" від 28.04.2004 №54/04 СПДФО Щербаковій В.Л. надано в оренду земельну ділянку строком до 01.05.2054 по пр. Гагаріна, 24 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (магазин непродовольчих товарів)

16. Між позивачем (орендодавець) і відповідачем (орендар) укладено договір оренди землі від 25.10.2004 (далі - Договір), відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, загальною площею 0,0554 га, яка знаходиться м. Харків, пр. Гагаріна, 24, строком до 01.05.2054 (пункти 1, 2, 8).

17. Договір зареєстровано у Харківській регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди (книга №4) від 25.10.2004 за №8816/04.

18. Земельна ділянка за Договором передана орендарю, про що свідчить акт приймання-передачі земельної ділянки від 25.10.2004.

19. Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.02.2015 у справі №922/5756/14, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.04.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 23.06.2015, внесено зміни до пунктів 5 та 9 Договору. Згідно з ними нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1 671 180 грн. Розмір орендної плати за земельну ділянку на рік становить 4,8% від її нормативної грошової оцінки і складає 80 216,64 грн, або в місяць - 6 684,72 грн.

20. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (пункт 10 Договору).

21. Рішенням Господарського суду Харківської області від 29.10.2019 у справі №922/2488/19 з ФОП Щербакової В. Л. на користь Ради стягнуто 76 093,69 грн. заборгованості зі сплати орендної плати за Договором.

22. Вказана заборгованість відповідачем не погашена. Головне управління ДПС у Харківській області листом від 19.05.2020 №10734/9/20-40-04-03-17 повідомило, що станом на 01.05.2020 податковий борг по зобов`язаннях з орендної плати за землю за період з січня 2018 року по квітень 2020 року включно складає 418 515,54 грн.

23. Відповідно до листів Головного управління ДПС у Харківській області від 19.05.2020 №10734/9/20-40-04-03-17, від 10.11.2020 №22404/9/20-40-04-41-17, від 05.04.2021 №7384/5/20-40-24-15-17 станом на травень 2020 року заборгованість ФОП Щербакової В. Л. по коду платежу 18010900 "орендна плата з фізичних осіб" за Договором складала 418 5215,54 грн.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

24. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (2). У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається (3). Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (4).

25. Судове рішення у справі оскаржується Радою з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 ГПК України.

Щодо суті касаційної скарги

26. Відповідно до статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

27. Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

28. Згідно з частинами 1, 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України).

29. Положеннями статей 24, 25 Закону України "Про оренду землі" визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.

30. Згідно з частинами 3, 4 статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

31. Частиною 1 статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

32. Пунктом "д" частини 1 статті 141 ЗК України визначено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

33. Разом з тим згідно з частиною 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

34. Виходячи з системного аналізу наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід зазначити, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини 2 статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини 1 статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (відповідну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 у справі № 6-1449цс17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 912/1385/17).

35. Близький за змістом висновок наведено у постанові Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 904/3195/20, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі.

36. Звертаючись з цим позовом, Рада наголошує на наявності передбачених частиною 2 статті 651 ЦК України підстав для дострокового розірвання Договору у зв`язку з систематичною (у період з січня 2018 року по квітень 2020 року) несплатою відповідачем орендної плати за спірну земельну ділянку, з посиланням на підтвердження такого істотного порушення Договору листами Головного управління ДПС у Харківській області від 19.05.2020 №10734/9/20-40-04-03-17, від 10.11.2020 №22404/9/20-40-04-41-17, від 05.04.2021 №7384/5/20-40-24-15-17.

37. Застосовуючи норми статті 141 ЗК України, статті 651 ЦК України, статей 31, 32 Закону України "Про оренду землі", Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 10.02.2021 у справі № 923/1001/19 (на яку посилається скаржник у касаційній скарзі) зі спору, що виник з подібних земельних правовідносин, сформулював такий правовий висновок:

"Оскільки законодавець визначає однією із істотних умов договору оренди землі орендну плату, то основний інтерес особи, яка передає майно в оренду, полягає в отриманні орендної плати за таким договором. Порушення цього інтересу має наслідком завдання шкоди, через що сторона (орендодавець) значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди земельної ділянки.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, орендна плата відповідачем-1 вносилась з порушення пункту 11 договору оренди, що підтверджується листом Генічеського управління Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 17.02.2020 №1653/9/21-22-52-04-Н про наявність у ПСП "Новогригорівське" станом на 01.02.2020 заборгованості за період жовтень-грудень 2019 року у сумі 188922,13 грн.

Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться".

38. У свою чергу, у пункті 6.15 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду та від 10.01.2019 у справі № 904/3953/17 (на яку посилається скаржник у касаційній скарзі) міститься схожий правовий висновок:

"З огляду на те, що внаслідок порушення відповідачем умов договору оренди, позивач позбавлений можливості отримувати орендні платежі, на які він розраховував під час укладення цього договору, зазначені порушення визнані судами попередніх інстанцій істотними, наведене є підставою для розірвання договору в судовому порядку. При цьому, листом Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі міста Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 16.03.2017 та довідкою Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі міста Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області підтверджено, що протягом 2015 року відповідач взагалі не сплачував орендну плату, відповідач не сплачував орендну плату протягом січня-лютого 2016 року, квітня 2016 року, липня 2016 року, вересня 2016 року, травня, червня 2017 року, серпня вересня 2017 року, а в інші місяці орендна плата сплачувалася не в повному обсязі".

39. У постанові Верховного Суду від 17.08.2021 у справі № 923/410/20 (на яку посилається скаржник у касаційній скарзі), ухваленій у подібних земельних правовідносинах з урахуванням підстави касаційного оскарження, визначеної п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, та з урахуванням висновків, викладених у наведених вище постановах Верховного Суду у справах № 923/1001/19 і № 904/3953/17, міститься висновок щодо належності та допустимості інформації органів державної податкової служби України як доказу систематичної несплати орендної плати за землю.

40. Суд апеляційної інстанції наведених висновків Верховного Суду не врахував і дійшов передчасного висновку про недоведеність систематичної несплати відповідачем орендної плати як підстави для розірвання Договору у зв`язку з його істотним порушенням у розумінні частини 2 статті 651 ЦК України.

41. Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

42. Відповідно до підпункту "б" пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України у мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції мають бути зазначені доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції.

43. Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази (яких було достатньо для місцевого господарського суду для визначення обґрунтованості розрахунку заборгованості відповідача за Договором) не підтверджують розмір заборгованості відповідача за Договором.

44. Суд апеляційної інстанції зазначив, що матеріали справи не містять обґрунтованого розрахунку ціни позову; лист Головного управління ДПС у Харківській області від 19.05.2020 №10734/9/20-40-04-03-17 не є розрахунком позовних вимог, наведений документ містить саме посилання на податковий борг, в той час як спірні відносини врегульовані Договором, яким встановлені чіткі розміри орендних платежів, а тому визнав його неналежним доказом на підтвердження факту заборгованості за Договором; лист Головного управління ДПС у Харківській області від 10.11.2020 №22404/9/20-40-04-41-17 містить інформацію лише щодо загальної суми податкового боргу в розмірі 418 515,54 грн, інформація у цьому листі відповідно до його змісту сформована саме на підставі поданих безпосередньо відповідачем декларацій з плати за землю за 2018, 2019 та 2020 роки, достовірність відомостей внесених до яких в свою чергу не підтверджується будь-якими доказами та не базується на умовах Договору.

45. Наведені висновки суду апеляційної інстанції стосовно листів Головного управління ДПС у Харківській області від 19.05.2020 №10734/9/20-40-04-03-17, від 10.11.2020 №22404/9/20-40-04-41-17 свідчать про неврахування висновків Верховного Суду, викладених у пунктах 37-39 цієї постанови. При цьому наданому позивачем та оціненого місцевим господарським судом листу Головного управління ДПС у Харківській області від 05.04.2021 №7384/5/20-40-24-15-17 суд апеляційної інстанції взагалі оцінки не надав. Також суд апеляційної інстанції не навів мотивів на спростування висновків місцевого господарського суду, що основна заборгованість станом на травень 2020 за період з лютого 2018 року по квітень 2020 року складає 342 421,85 грн і доказів сплати цієї заборгованості матеріали справи не містять.

46. З огляду на вимоги статей 79, 86 ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми заборгованості та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

47. Відповідно до частин 1, 4 статті 165 ГПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

48. З оскаржуваної постанови вбачається, що суд апеляційної інстанції, вказавши на відсутність у матеріалах справи належного розрахунку ціни позову, належним чином не проаналізував як інформацію органів державної податкової служби України щодо заборгованості відповідача за Договором, пояснення позивача щодо викладеної у листах Головного управління ДПС у Харківській області інформації, пояснення позивача щодо суми щомісячних платежів, періоду нарахування, обставин щодо погашення заборгованості за Договором, так і контррозрахунок ціни позову відповідача з урахуванням обставин з яких ФОП Щербакова В. Л. заперечувала проти задоволення позовних вимог у суді першої інстанції.

49. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу, наведених висновків Суду не спростовують.

50. З урахуванням викладеного вище, наведені скаржником підстави касаційного оскарження, визначені п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України, знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду справи, оскільки суд апеляційної інстанції не врахував висновків щодо застосування приписів ст. 141 ЗК України, ст. 651 ЦК України, ст.ст. 31, 32 Закону України "Про оренду землі", викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 904/3195/20, від 10.02.2021 у справі № 923/1001/19 і від 10.01.2019 у справі № 904/3953/17, від 17.08.2021 у справі № 923/410/20, а також належним чином не дослідив зібрані у справі докази, зокрема, інформацію, викладену у листах Головного управління ДПС у Харківській області від 19.05.2020 № 10734/9/20-40-04-03-17, від 10.11.2020 № 22404/9/20-40-04-41-17, від 05.04.2021 № 7384/5/20-40-24-15-17.

51. Разом з тим колегія суддів не має права здійснити перевірку обґрунтованості заявленої позивачем ціни позову, оскільки достовірне з`ясування цих фактичних обставин виходить за межі повноважень касаційної інстанції, передбачених статтею 300 ГПК України.

52. Інші доводи касаційної скарги Суд відхиляє, оскільки наразі вони не мають вирішального значення для правильного вирішення спору.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

53. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

54. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

55. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина 4 статті 310 ГПК України).

56. Зважаючи на викладене, а також відповідно до положень частини 3 статті 310 ГПК України касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову суду апеляційної інстанції в частині прийняття нового судового рішення та стягнення витрат зі сплати судового збору скасувати, а справу в цій частині передати на новий апеляційний розгляд.

57. Під час нового розгляду справи суду слід урахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Розподіл судових витрат

58. Оскільки справа передається на новий розгляд, розподіл судових витрат у порядку статті 129 ГПК України не здійснюється.

59. Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Харківської міської ради задовольнити частково.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.09.2021 у справі № 922/3109/20 в частині прийняття нового судового рішення та стягнення витрат зі сплати судового збору скасувати.

3. Справу № 922/3109/20 в цій частині направити на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

І. С. Міщенко