РІШЕННЯ

06 грудня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/574/20(921/543/21)

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гевка В.Л. за участі секретаря судового засідання Карпи М.Ю.

розглянувши у порядку загального позовного провадження справу №921/543/21, заяву відповідача - Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (№06-4/1048 від 06.12.2021(вх№9922 від 06.12.2021)) про визнання позову у справі

за позовом: Державної податкової служби України (місцезнаходження м. Київ, Львівська площа, буд.8, ) в особі Головного управління ДПС у Тернопільській області як відокремленого підрозділу (вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, код ЄДРПОУ ВП 44143637);

до відповідача: Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», вул. О. Кульчицької, 8 м. Тернопіль, 46001

про стягнення 1 492 931 грн 48 коп. податкового боргу в межах справи №921/574/20 про банкрутство Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (вул. О. Кульчицької, 8 м. Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи 31995099).

За участі представників:

Позивача: начальник відділу Свистун Євгенія Мирославівна, витяг з ЄДР, довіреність від 04.02.2021 (дійсна протягом одного року), посвідчення ТР №000314 від 02.08.2021;

Відповідача: начальник юридичного відділу Борова Любов Володимирівна, довіреність №06-4/707 від 14.07.2021 (дійсна до 31.12.2021); положення про юридичний відділ б/н від 15.04.2014.

1. Судові процедури. Суть та рух справи.

Позивач - Головне управління ДПС у Тернопільській області звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою №5894/5/19-00-20-03-10/20307 від 16.08.2021 (вх. №602 від 18.08.2021) до відповідача Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення податкового боргу.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.08.2021 головуючим у справі № 921/574/20 (921/543/21) визначено суддю Гевко В.Л.

Оскільки, у відповідності до статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, вказаний спір належить до господарської юрисдикції та повинен розглядатися в межах справи про банкрутство, ухвалою суду від 25.08.2021 № 921/55/21 прийнято позовну заяву до розгляду в межах справи № 921/574/20 про банкрутство Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» оскільки 25.09.2020 Господарським судом Тернопільської області постановлено ухвалу про порушення справи № 921/574/20 про банкрутство Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Ухвалою суду від 25.08.2021 розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання вперше призначене на 21.09.2021 о 10 год. 00 хв.

В порядку статті 183 ГПК України, підготовче судове засідання, неодноразово відкладалось та його розгляд продовжувався з підстав, зазначених в ухвалах.

У судовому засіданні 22.11.2021 судом протокольною ухвалою продовжено строк підготовчого провадження до 06.12.2021, закрито підготовче провадження з 06.12.2021, та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.12.2021 о 12 год. 20 хв.

Представник позивача у призначеному судовому засіданні 06.12.2021 підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Присутній, у призначеному судовому за сіданні 06.12.2021, представник відповідача підтримав подану ним заяву (№06-4/41048 від 06.12.2021 (вх№9922 від 06.12.2021)) про визнання позову по справі №921/574/20(921/543/21).

Суд, у судовому засіданні 06.12.2021, після виходу з нарадчої кімнати, ухвалив скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення.

2. Аргументи сторін.

2.1.Аргументи позивача.

Позивач у поданому суду позові від 16.08.2021 №689416/19-00-20-03-10/20307 (вх. №602 від 18.08.2021), серед іншого, зазначає таке.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 25 вересня 2020 року відкрито провадження у справі №921/574/20 від 25.09.2020 року про банкрутство Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - ДП «ТО «ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», боржник) та розміщено 28.09.2020р. відповідне оголошення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України.

Дочірнє підприємство «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», (, надалі ДП «Тернопільський облавтодор»), зареєстроване органами державної реєстрації, як юридична особа та знаходиться на обліку в Тернопільському управлінні Головного управління ДПС у Тернопільській області як платник податків.

Згідно довідки про наявність податкового боргу, який підлягає стягненню у судовому порядку станом на 10.06.2021 року становить 1 492 931,48 грн в т.ч. по платежах:

- податок на додану вартість із вироблених Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 1488401,00 грн.(основний платіж - 1410483,00 грн, штрафні санкції - 77918,00 грн);

- земельний податок з юридичних осіб (1904) 1 245,12 грн (основний платіж);

- земельний податок з юридичних осіб (1906) - 3003,95 грн (основний платіж);

- земельний податок з юридичних осіб (1912) - 281,41 грн (основний платіж);

Заборгованість по податку на додану вартість виникла у зв`язку із несплатою самостійно узгодженого податкового зобов`язання, нарахованого згідно поданих відповідачем податкових декларацій з податку на додану вартість від 19.10.2020 року №, звітний період 09 місяць 2020 року, задекларована сума податку на додану вартість 386 279 грн, від 19.11.2020 року № звітний період 10 місяць 2020 року, задекларована сума податку на додану вартість 124879,00 грн, від 18.12.2020 року №, звітний період 11 місяць 2020 року, задекларована сума податку на додану вартість 317972,00 грн, від 19.01.2021 року № від 19.01.2021, звітний період 12 місяць 2020 року, задекларована сума податку на додану вартість 135572,00 грн, від 17.02.2021 року №, звітний період 01 місяць 2021 року, задекларована сума податку на додану вартість 127824,00 грн, від 17.03.2021 року № звітний період 02 місяць 2021 року, задекларована сума податку на додану вартість 81402,00 грн, від 16.04.2021 року №. звітний період 03 місяць 2021 року, задекларована сума податку на додану вартість 116371,00 грн від 17.05.2021 року №, звітний період 04місяць 2021 року, задекларована сума податку на додану вартість 120184,00 грн.

Заборгованість по земельному податку з юридичних осіб (1904) виникла у зв`язку із несплатою самостійно узгодженого податкового зобов`язання, нарахованого згідно поданої відповідачем податкової декларації з плати за землю на 2021 рік. Так, згідно поданої звітності від 18.02.2021 року № визначено податкове зобов`язання на 2021 рік в розмірі 3735,38 грн зі сплатою 311,28 грн щомісяця, а відтак в сумі 1245,12 грн граничний термін сплати вже настав та платником не сплачено.

Заборгованість по земельному податку з юридичних осіб (1906) виникла У зв`язку із несплатою самостійно узгодженого податкового зобов`язання, нарахованого згідно поданої відповідачем податкової декларації з плати за землю на 2020-2021 рр. Так, згідно поданої звітності від 20.02.2020 року № визначено податкове зобов`язання на 2020 рік в розмірі 4505,91 грн зі сплатою 375,49 грн щомісяця, та за грудень 375,52 грн, а відтак в сумі 1501,99 грн граничний термін сплати вже настав та платником не сплачено, від 22.02.2021 року № визначено податкове зобов`язання на 2021 рік в розмірі 4505,91 грн зі сплатою 375,49 грн щомісяця, та за грудень 375,52 грн, а відтак в сумі 1501,96 грн і граничний термін сплати вже настав та платником не сплачено.

Заборгованість по земельному податку з юридичних осіб (1912) виникла у зв`язку із несплатою самостійно узгодженого податкового зобов`язання, нарахованого згідно поданої відповідачем податкової декларації з плати за землю на 2020-2021 рр. Так, згідно поданої звітності від 20.02.2020 року № визначено податкове зобов`язання на 2020 рік в розмірі 422,09 грн зі сплатою 35,17 грн щомісяця, та за грудень 35,22 грн, а відтак в сумі 140,73 грн граничний термін сплати вже настав та платником не сплачено, від 22.02.2021 року № визначено податкове зобов`язання на 2021 рік в розмірі 422,09 грн зі сплатою 35,17 грн щомісяця, та за грудень 35,22 грн, а відтак в сумі 140,68 грн граничний термін сплати вже настав та платником не сплачено.

Зазначене податкове повідомлення-рішення. відповідачем не було оскаржено ні в адміністративному, ні в судовому порядку, а тому грошове зобов`язання визначене ним, вважається узгодженим.

На підставі зазначеного позивач просить стягнути з Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" шляхом стягнення коштів з рахунків у банках обслуговуючих відповідача, та за рахунок готівки, що належить відповідачу заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 1492931,48 грн. в т.ч. по платежах:

- податок на додану вартість із вироблених Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 1488401,00 грн на р/р UA0019751, МФО 899998, код одержувача 37977599, код бюджетної класифікації 14010100 ;

- земельний податок з юридичних осіб (1904) - 1245,12 грн на р/р UA0019739, МФО 899998, код одержувача 37977599, код бюджетної класифікації 18010500;

- земельний податок з юридичних осіб (1906) - 3003,95 грн на р/р UA 0019761, МФО 899998, код одержувач 37977599, код бюджетної класифікації 18010500;

- земельний податок з юридичних осіб (1912) - 281,41 грн на р/р UA 0019677, МФО 899998, код одержувача 37977599, код бюджетної класифікації 18010500.

2.2. Аргументи відповідача.

Відповідач, у судовому за сіданні 06.12.2021 підтримав подану ним заяву про визнання позову по справі №921/574/20(921/543/21).

У поданій заяві (№06-4/41048 від 06.12.2021 (вх№9922 від 06.12.2021)) ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", керуючись п.1ч.2 ст.46 ГПК України, повністю визнає заявлені позивачем вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення його позову.

3. Фактичні обставини встановлені судом.

Законодавство, судова практика, які застосував суд.

Мотивована оцінка судом аргументів, наведених учасниками справи.

3.1. Законодавство, судова практика, які застосував суд.

У відповідності до статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно із змістом статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи. Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Із змісту частини 1 статті 3 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до статті 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до статті 67 Конституції України відповідач зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах встановлених законом.

Згідно статті 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Виконанням податкового обов`язку згідно п. 38.1 статті 38 ПК України є сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно п.56.11. статті 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (п.57.1.ст.57 ПК України).

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. (п.59.1.ст.59 ПК України).

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.(п.38.1.ст.38 ПК України).

Відповідно до пунктів 95.1, 95.2 статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі його недостатності-шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до норм статті 95 ПК України податкова заборгованість платника податків стягується органами державної податкової служби на підставі рішення суду шляхом: стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків; реалізації майна платника податків, що перебуває у податковій заставі; стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Стаття 102 ПК України, яка носить спеціальний характер, передбачає, що позовні вимоги контролюючого органу, пов`язані зі стягненням податкового боргу з платників податків, повинні пред`являтися протягом 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39. пункт 14.1. стаття 14 Податкового кодексу України).

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк (підпункт 14.1.156. пункт 14.1. стаття 14 ПК України).

У відповідності до п. 14.1.175. податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до статті 16 пункту 16.1 підпункту 16.1.4 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Статтею 269 ПК України передбачено, що платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Відповідно статті 266 до підпункту 266.7.5 пункту 266.7 Податкового кодексу України, платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Статтею 285 ПК України визначено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

У відповідності до п.286.2 ст.286 розділу ХІІ ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.(п.287.3. ст.287 розділу ХІІ ПК України).

3.2. Мотивована оцінка судом аргументів, наведених сторонами у справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши подані докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

У проваджені Господарського суду Тернопільської області перебуває справа №921/574/20 про банкрутство ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Частиною другою статті 7 КУ з процедур банкрутства визначено підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі майнові вимоги за участю боржника як сторони у такому спорі в межах справи про банкрутство, розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Аналогічної позиції дотримано ВП ВС в постановах від 15.01.2020 у справі №607/6254/15-ц від 18.02.2020 у справі №918/335/17, постановах КГС ВС від 30.01.2020 у справі №921/557/15-г/10, від 06.02.2020 у справі №910/1116/18.

У разі коли боржник є стороною у спорі, такий спір має вирішуватися відповідно до статті 7 КУзПБ господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, за правилами, визначеними ГПК України, в межах цієї справи. Подібна правова позиція викладена в постанові від 26.01.2021 у справі №910/2034/20.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення судом з огляду на таке.

Предметом даного спору є заявлені вимоги позивача про стягнення з відповідача, шляхом стягнення коштів з рахунків у банках обслуговуючих відповідача, та за рахунок готівки, що належить відповідачу заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 1492931,48 грн. в т.ч. по платежах:

- податок на додану вартість із вироблених Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 1488401,00 грн на р/р UA0019751, МФО 899998, код одержувача 37977599, код бюджетної класифікації 14010100 ;

- земельний податок з юридичних осіб (1904) - 1245,12 грн на р/р UA0019739, МФО 899998, код одержувача 37977599, код бюджетної класифікації 18010500;

- земельний податок з юридичних осіб (1906) - 3003,95 грн на р/р UA 0019761, МФО 899998, код одержувач 37977599, код бюджетної класифікації 18010500;

- земельний податок з юридичних осіб (1912) - 281,41 грн на р/р UA 0019677, МФО 899998, код одержувача 37977599, код бюджетної класифікації 18010500.

За поточними зобов`язаннями боржник відповідає на загальних підставах до прийняття господарським судом постанови про визнання його банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Дочірнє підприємство «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», (, надалі ДП «Тернопільський облавтодор»), зареєстроване органами державної реєстрації, як юридична особа та знаходиться на обліку в Тернопільському управлінні Головного управління ДПС у Тернопільській області як платник податків.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем заявлено вимоги про стягнення податкового боргу з відповідача.

З матеріалів справи №921/543/21, а саме з довідки про наявність податкового боргу, який підлягає стягненню у судовому порядку, вбачається, що станом на 10.06.2021 року заборгованість становить 1 492 931,48 грн в т.ч. по платежах:

- податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 1488401,00 грн (основний платіж - 1410483,00 грн, штрафні санкції - 77918,00 грн);

- земельний податок з юридичних осіб (1904) 1 245,12 грн (основний платіж);

- земельний податок з юридичних осіб (1906) 3 003,95 грн (основний платіж);

- земельний податок з юридичних осіб (1912) - 281,41 грн (основний платіж).

Із наявних у справі доказів свідчить, що заборгованість по податку на додану вартість виникла у зв`язку із несплатою самостійно узгодженого податкового зобов`язання, нарахованого згідно поданих відповідачем податкових декларацій з податку на додану вартість від 19.10.2020 року №, звітний період 09 місяць 2020 року, задекларована сума податку на додану вартість 386 279 грн, від 19.11.2020 року № звітний період 10 місяць 2020 року, задекларована сума податку на додану вартість 124879,00 грн, від 18.12.2020 року №, звітний період 11 місяць 2020 року, задекларована сума податку на додану вартість 317972,00 грн, від 19.01.2021 року № від 19.01.2021, звітний період 12 місяць 2020 року, задекларована сума податку на додану вартість 135572,00 грн, від 17.02.2021 року №, звітний період 01 місяць 2021 року, задекларована сума податку на додану вартість 127824,00 грн, від 17.03.2021 року № звітний період 02 місяць 2021 року, задекларована сума податку на додану вартість 81402,00 грн, від 16.04.2021 року №, звітний період 03 місяць 2021 року, задекларована сума податку на додану вартість 116371,00 грн від 17.05.2021 року №, звітний період 04 місяць 2021 року, задекларована сума податку на додану вартість 120 184,00 грн.

Також, згідно узгодженого зобов`язання, нарахованого згідно податкового повідомлення-рішення № від 04.02.2021 року, винесеного на підставі акта перевірки №672/19-00-54-05/31995099 від 04.02.2019 року, яким встановлено порушення граничних строків реєстрації податкових накладних /розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201та згідно з п.120-1 статті 120 ПК України та на підставі підпункту 54.3.3.пункту 54.3 статті 54 ПК України і пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення Податкового кодексу України" застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 77 918 грн 10 коп.

Заборгованість по земельному податку з юридичних осіб (1904) виникла у зв`язку із несплатою самостійно узгодженого податкового зобов`язання, нарахованого згідно поданої відповідачем податкової декларації з плати за землю на 2021 рік. Так, згідно поданої звітності від 18.02.2021 року № визначено податкове зобов`язання на 2021 рік в розмірі 3 735,38 грн зі сплатою 311,28 грн щомісяця, а відтак в сумі 1 245,12 грн граничний термін сплати вже настав та платником не сплачено.

Заборгованість по земельному податку з юридичних осіб (1906) виникла у зв`язку із несплатою самостійно узгодженого податкового зобов`язання, нарахованого згідно поданої відповідачем податкової декларації з плати за землю на 2020-2021 рр. Так, згідно поданої звітності від 20.02.2020 року № визначено податкове зобов`язання на 2020 рік в розмірі 4505,91 грн зі сплатою 375,49 грн щомісяця, та за грудень 375,52 грн, а відтак в сумі 1501,99 грн граничний термін сплати вже настав та платником не сплачено, від 22.02.2021 року № визначено податкове зобов`язання на 2021 рік в розмірі 4505,91 грн зі сплатою 375,49 грн щомісяця, та за грудень 375,52 грн, а відтак в сумі 1501,96 грн і граничний термін сплати вже настав та платником не сплачено.

Заборгованість по земельному податку з юридичних осіб (1912) виникла у зв`язку із несплатою самостійно узгодженого податкового зобов`язання, нарахованого згідно поданої відповідачем податкової декларації з плати за землю на 2020-2021 рр. Так, згідно поданої звітності від 20.02.2020 року № визначено податкове зобов`язання на 2020 рік в розмірі 422,09 грн зі сплатою 35,17 грн щомісяця, та за грудень 35,22 грн, а відтак в сумі 140,73 грн граничний термін сплати вже настав та платником не сплачено, від 22.02.2021 року № визначено податкове зобов`язання на 2021 рік в розмірі 422,09 грн зі сплатою 35,17 грн щомісяця, та за грудень 35,22 грн, а відтак в сумі 140,68 грн граничний термін сплати вже настав та платником не сплачено.

У матеріалах справи відсутні докази, щодо оскарження зазначеного податкового повідомлення-рішення відповідачем в адміністративному чи судовому порядку, а тому грошове зобов`язання визначене ним, вважається узгодженим.

Сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання, згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, визнається податковим боргом.

Виникнення та існування такого податкового боргу також підтверджується наявними у матеріалах справи доказами: випискою з інтегрованої облікової інтегрованої картки платника податку та розрахунком суми позовних вимог, розрахунком суми позовних вимог.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати за земельні ділянки, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 розділу XIII ПКУ (п. 288.7 ст. 288 ПКУ).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ч. 1 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Судом встановлено, що заяву про визнання позовних вимог підписано представником відповідача Боровою Л.В., повноваження якої на подання до суду заяв про визнання позову підтверджуються ордером, довіреністю №06-4/707 від 14.07.2021 (дійсна до 31.12.2021).

Згідно з ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частиною 3 статті 185 ГПК України визначено, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, відсутність у суду підстав для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовження судового розгляду, суд, з огляду на приписи ч. 4 ст. 191 ГПК України, вважає за необхідне прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову.

4. Статус позивача у справі.

Як зазначалось вище з позовом до суду у даній справі звернулось Головне управління ДПС у Тернопільській області (вул. Білецька, 1, м. Тернопіль), (код ЄДРПОУ 44143637), яке вважає, що вправі самостійно звертатись як відокремлений підрозділ до суду без залучення до цього Державної податкової служби України (місцезнаходження м. Київ, Львівська площа, буд.8).

Проте суд вважає таке твердження позивача помилковим з огляду на таке.

Так, в межах справи про банкрутство № 921/574/20 в межах якої розглядається і ця справа № 921/574/20 (921/543/21) судом було з`ясовано, що Головне управління ДПС у Тернопільській області як відокремлений підрозділ (код ЄДРПОУ ВП 44143637) Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ 43005393) не є самостійною юридичною особою, а тому, не може брати самостійно участь у справі як окремий самостійний суб`єкт господарювання. При цьому суд керувався таким.

Відповідно до Господарського процесуального кодексу України:

ч. 2 ст. 4 юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням;

ч. 3 ст. 4 до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб;

ч. 3 ст. 29 позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням;

ч. 4 ст. 44 юридична особа набуває процесуальних прав та обов`язків у порядку, встановленому законом, і здійснює їх через свого представника;

ч. 1 ст. 45 сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу;

ч. 1 і 2 ст. 52 у разі (...) припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), (...) суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив;

ч.1 ст.56 сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника;

ч.3 ст.56 юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника;

ч.4 ст.56 Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника".

Згідно із ст. 43 Кодексу України з процедур банкрутства у разі вибуття чи заміни кредитора у справі про банкрутство господарський суд за заявою правонаступника або іншого учасника (учасників) справи здійснює заміну такої сторони її правонаступником на будь-якій стадії провадження у справі. Усі дії, вчинені у справі про банкрутство до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, які правонаступник замінив.

Згідно із ч.3 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості щодо державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: … 11) дані про відокремлені підрозділи юридичної особи: ідентифікаційний код відокремленого підрозділу; найменування відокремленого підрозділу; місцезнаходження відокремленого підрозділу; види діяльності відокремленого підрозділу; відомості про керівника відокремленого підрозділу: прізвище, ім`я, по батькові, посада, дата призначення та реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Згідно із Законом України "Про центральні органи виконавчої влади":

ч.1 ст.5. Міністерства та інші центральні органи виконавчої влади утворюються, реорганізуються та ліквідуються Кабінетом Міністрів України за поданням Прем`єр-міністра України.

ч.3 ст.3 Положення про міністерства, інші центральні органи виконавчої влади затверджує Кабінет Міністрів України.

ч.1 і 2 ст.21-1. Територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, можуть утворюватися в межах граничної чисельності державних службовців та працівників відповідного центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на утримання центрального органу виконавчої влади, ліквідовуватися, реорганізовуватися керівником відповідного центрального органу виконавчої влади як відокремлені підрозділи центрального органу виконавчої влади за погодженням з міністром, який спрямовує та координує діяльність такого центрального органу виконавчої влади. Територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, визначені частиною першою цієї статті, утворюються без статусу юридичної особи та є органами державної влади, можуть мати окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк зі своїм найменуванням та із зображенням Державного Герба України.

Із змісту пункту 1 Постанови КМУ від 30 вересня 2020 р. № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком, у тому числі - Головне управління ДПС у Тернопільській області (Код ).

Пунктами 2,3 Постанови КМУ від 30 вересня 2020 р. № 893 визначено, серед іншого, що територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій; права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Зобов`язано Державну податкову службу забезпечити утворення територіальних органів Державної податкової служби відповідно до статті 21-1 Закону України Про центральні органи виконавчої влади.

Наказом ДПС України від 30.09.2020 № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, зокрема - Головне управління ДПС у Тернопільській області.

Наказом ДПС України від 12.11.2020 № 643 «Про затвердження положень про територіальні органи» затверджено положення про Головне управління ДПС у Тернопільській області.

Із змісту Положення Головне управління ДПС у Тернопільській області є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України. ГУ ДПС є правонаступником майна, прав та обов`язків Головного управління ДПС у Тернопільській області ().

ГУ ДПС з метою організації своєї діяльності, серед іншого, забезпечує самопредставництво ДПС та ГУ ДПС у судах через начальника ГУ ДПС, а також без окремого доручення Голови ДПС та начальника ГУ ДПС через їхніх заступників, державних службовців підрозділів до функціональних повноважень яких належить представництво в судах інтересів ГУ ДПС відповідно до положень про такі підрозділи, які забезпечують самопредставництво інтересів ДПС та ГУ ДПС в судах без окремого доручення Голови ДПС та начальника ГУ ДПС.

Наказом ДПС України від 24.12.2020 № 755 розпочато з 01.01.2021 здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 постанови № 893».

Згідно із Положенням про Державну податкову службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227:

п.4. ДПС відповідно до покладених на неї завдань: 12) здійснює адміністрування податків, зборів, платежів, єдиного внеску, у тому числі проводить відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків (платників єдиного внеску); 18) здійснює погашення податкового боргу, стягнення своєчасно не нарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів; 24) забезпечує стягнення сум простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами з бюджету в порядку, визначеному Податковим кодексом України та іншими законами;

п.5. ДПС з метою організації своєї діяльності: 15) забезпечує самопредставництво ДПС у судах через Голову ДПС, а також без окремого доручення Голови ДПС через його заступників та державних службовців самостійних структурних підрозділів апарату ДПС відповідно до положень про такі підрозділи, які забезпечують самопредставництво інтересів ДПС в судах без окремого доручення Голови ДПС.

п.7. ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи. ДПС та її територіальні органи є контролюючими органами (податковими органами, органами стягнення).

п.15. ДПС є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства і банках.

Аналізуючи установлені обставини справи та норми чинного законодавства суд прийшов до таких висновків.

Правонаступництво це є перехід прав і обов`язків від однієї особи до іншої. Такий перехід можливий лише у випадку реорганізації юридичної особи або внаслідок передання права вимоги від однієї особи до іншої (ст.52 ГПК України і ст.43 Кодексу).

В обох випадках правонаступник стає володільцем прав і обов`язків особи, яку правонаступник замінив.

Будь-які ж права і обов`язки кредитора стосовно боржника у справі про банкрутство засвідчуються відповідними документами про право вимоги чи про зобов`язання.

Згідно із абз.5 ч.1 ст.1, абз.1 ч.1 і абз.9 ч.3 ст.45 Кодексу "грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України; до грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування". таке зобов`язання має підтверджуватися "документами, що підтверджують грошові вимоги до боржника"

Отже право грошової вимоги держави у особі контролюючого органу (а саме податкового органу яким є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та його територіальні органи) до боржника ґрунтується на зобов`язанні боржника сплатити кредитору (державі) певну грошову суму, що підтверджується відповідними документами.

Із змісту частини 1,2,5 статті 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Суб`єкти господарювання - господарські організації, які діють на основі права власності, права господарського відання чи оперативного управління, мають статус юридичної особи, що визначається цивільним законодавством та цим Кодексом.

Відповідно до частини 6 статті 55 ГК України суб`єкти господарювання, зазначені у пункті першому частини другої цієї статті, мають право відкривати свої філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без створення юридичної особи.

Згідно із ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Тобто правонаступництво можливе лише внаслідок реорганізації юридичних осіб, але не внаслідок ліквідації, і органи державної влади є лише різновидом юридичної особи інше може бути визначено лише спеціальним законом.

Межі ж, у яких до Державної податкової служби України переходять права і обов`язки Головного управління ДПС у Тернопільській області, яке ліквідується, передбачають перехід права вимагати "погашення податкового боргу" та "стягнення сум простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою". Тобто, такий перехід відповідно означає перехід до Державної податкової служби України, права вимагати від боржника у цій справі погашення податкового боргу перед державою.

Перехід такого права означає реорганізацію (а не ліквідацію) Головного управління ДПС у Тернопільській області і правонаступництво Державною податковою служби України права вимоги держави до боржника при ліквідації такий перехід можливий лише після проведення усіх розрахунків з кредиторами, оскільки правом вимоги до боржника у цій справі (як майном) мав би забезпечуватись інтерес (право вимоги) кредиторів до ліквідовуваного Головного управління ДПС у Тернопільській області.

Із змісту статті 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, дані про відокремлені підрозділи юридичної особи. Відомості з Єдиного державного реєстру, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Отже відокремлений підрозділ це підрозділ юридичної особи, що знаходиться поза її місцезнаходженням, здійснює всі або частину її функцій, виконує роботи або операції, надає послуги від імені юридичної особи, або здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи.

Відокремлений підрозділ не є юридичною особою. Такий підрозділ наділяється майном юридичної особи, що його створила, і діє на підставі затвердженого нею положення. Відомості про відокремлені підрозділи юридичних осіб містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб. фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і їм присвоюється ідентифікаційний код.

Слід зазначити, що і у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.06.2021 сформованого судом та долученого до справи про банкрутство міститься запис про юридичну особу - Державна податкова служба України (місцезнаходження 04053, м.Київ, Львівська площа, буд.8; код ЄДРПОУ 43005393).

У свою чергу, згідно відомостей з ЄДР від 25.06.2021 сформованого судом самостійно по Головному управлінні ДПС у Тернопільській області як відокремленому підрозділі Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 44143637) вказано, що воно не є самостійною юридичною особою, а є відокремленим підрозділом Державної Податкової Служби України.

Відповідно до статті 43 Кодексу України з процедур банкрутства у разі вибуття чи заміни кредитора у справі про банкрутство господарський суд за заявою правонаступника або іншого учасника (учасників) справи здійснює заміну такої сторони її правонаступником на будь-якій стадії провадження у справі. Усі дії, вчинені у справі про банкрутство до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник.

Із змісту частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до статті 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Враховуючи зазначене вище у сукупності, суд ухвалою від 25.06.2021 вважаючи, що є є наявні усі підстави, та є вірним з позиції юридичної техніки, здійснив заміну сторони кредитора на юридичну особу - Державну податкову службу України (місцезнаходження м. Київ, Львівська площа, буд.8, ) в особі Головного управління ДПС у Тернопільській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, код ЄДРПОУ ВП 44143637).

Враховуючи, що і ця справа № 921/574/20 (921/543/21) розглядається в межах загальної справи про банкрутство № 921/574/20 суд вважає, що вірним є визначення позивача у даній справі як юридичну особу - Державну податкову службу України (місцезнаходження м. Київ, Львівська площа, буд.8, ) в особі Головного управління ДПС у Тернопільській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, код ЄДРПОУ ВП 44143637).

При цьому суд критично оцінює заперечення Головного управління ДПС у Тернопільській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України в частині того, що така заміна викличе труднощі в реалізації прав та обов`язків визначених законом відокремленим підрозділом самостійно, адже вказане не відповідає як правилам визначеним процесуальним законом так і матеріальному праву.

Так, наведені вище судом приписи закону дозволяють відокремленим підрозділам на місцях набувати прав і обов`язків від імені юридичної особи. Вказана юридична особа у Положеннях про такі відокремлені підрозділи може наділяти їх повною самостійною господарською компетенцією на свій розсуд.

Також, і за правилами ГПК України справи із зобов`язань чи реалізації повноважень, які виникли з діяльності відокремленого підрозділу розглядаються за його місцезнаходженням і за його участі. Тому будь яких «проблем» у реалізації прав та обов`язків у такого відокремленого підрозділу на практиці не повинно виникати.

А тому, суд вважає, такі твердження позивача у даній справі помилковими.

4. Судові витрати.

Згідно із нормами ГПК України розподіл судових витрат здійснюється за правилами статті 129 ГПК України.

Частиною 9 статті 129 ГПК України визначено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

При цьому, суд вважає, що спір у справі виник у результаті неправильних дій зі сторони відповідача - Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", що полягали у несплаті ним, як платником податків,узгоджених самостійно податкових зобов`язань по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів та земельного податку з юридичних осіб, що стало підставою для звернення позивача до суду даними позовними вимогами.

А тому суд, використовуючи право, надане йому частиною 9 статті 129 ГПК України судові витрати у вигляді судового збору, понесені позивачем покладає на відповідача у справі ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та присуджує стягнути з Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в користь Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Тернопільській області 22 393 (двадцять дві тисячі триста дев`яносто три) грн 97 коп. судового збору.

Враховуючи зазначене вище, керуючись положеннями статей 2, 42, з 74 по 79, 86, 129, 185, 191, 233, 236, 238, 240, 241, з 253 по 259 у сукупності з іншими статтями Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Прийняти заву відповідача - Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (№06-4/1048 від 06.12.2021(вх№9922 від 06.12.2021)) про визнання позову.

2. Позовні вимоги задовольнити.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" шляхом стягнення коштів з рахунків у банках обслуговуючих відповідача, та за рахунок готівки, що належить відповідачу заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 1492931,48 грн. в т.ч. по платежах:

- податок на додану вартість із вироблених Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 1488401,00 грн на р/р UA0019751, МФО 899998, код одержувача 37977599, код бюджетної класифікації 14010100 ;

- земельний податок з юридичних осіб (1904) - 1245,12 грн на р/р UA0019739, МФО 899998, код одержувача 37977599, код бюджетної класифікації 18010500;

- земельний податок з юридичних осіб (1906) - 3003,95 грн на р/р UA 0019761, МФО 899998, код одержувач 37977599, код бюджетної класифікації 18010500;

- земельний податок з юридичних осіб (1912) - 281,41 грн на р/р UA 0019677, МФО 899998, код одержувача 37977599, код бюджетної класифікації 18010500.

4. Судовий збір покласти на відповідача - Дочірнє підприємство "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

5. Стягнути з Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в користь Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Тернопільській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України 22 393 (двадцять дві тисячі триста дев`яносто три) грн 97 коп. витрат по сплаті судового збору.

Позивач - Державна податкова служба України (місцезнаходження м. Київ, Львівська площа, буд.8, ) в особі Головного управління ДПС у Тернопільській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, код ЄДРПОУ ВП 44143637).

Відповідач - Дочірнє підприємство "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. О. Кульчицької, 8 м. Тернопіль, 46001, ().

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в порядку статей з 253 по 259 ГПК України подається протягом двадцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20.12.2021 на протязі робочих днів з дня проголошення скороченої (вступної та резолютивної) частини рішення.

Повний текст рішення надіслати учасникам справи рекомендованою кореспонденцією із повідомленням про вручення поштового відправлення або вручено наручно особисто уповноваженим представникам за їх зверненням.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб -порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя В.Л. Гевко