ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ
м. Хмельницький
"16" грудня 2021 р. Справа № 924/956/21

Господарський суд Хмельницької області у складі:
судді Крамар С.І., при секретарі судового засідання Кузиній М.-О.С., розглянувши матеріали справи
за позовом Керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, м. Київ в особі Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, м. Черкаси
до Фізичної особи-підприємця Тімощука Ігоря Івановича, м. Шепетівка Хмельницької області
про стягнення 14 385,01грн

Представники сторін:
від прокуратури: Грамчук Т.А. - згідно з посвідченням №065310 від 20.08.2021;
від позивача: Мельник Н.П. - згідно довіреності №966/7.3/14 від 09.03.2021;
від відповідача: не з`явився

В судовому засіданні, відповідно до ст. 240 ГПК України, винесено вступну та резолютивну частини рішення.
Процесуальні дії по справі, стислий виклад позицій сторін.
21.09.2021 року до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, м. Київ в особі Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, м. Черкаси до Фізичної особи-підприємця Тімощука Ігоря Івановича, м. Шепетівка Хмельницької області про стягнення 14 385,01грн плати за проїзд автомобільними дорогами, що еквівалентно 498,96 Євро відповідно до офіційного курсу, встановленого НБУ на день проведення розрахунку.
Ухвалою суду від 23.09.2021 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №924/956/21 в порядку розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Ухвалою суду від 02.11.2021 судом постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням та призначити підготовче засідання.
Ухвалою суду від 07.12.2021 закрито підготовче провадження і призначено розгляд справи по суті.
У судовому засіданні представники прокуратури та позивача наполягають на задоволенні позовних вимог. Просять стягнути з відповідача на користь держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Державного бюджету 498,96 Євро, що еквівалентно відповідно до офіційного курсу, встановленого НБУ на день проведення розрахунку 14 385,01 гривень плати за проїзд.
Відповідач відзив на позов не подав, повноважного представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, про місце, час та дату слухання справи був належним чином повідомлений.
Судом враховується, що згідно статей 42, 46 Господарського процесуального кодексу України участь сторони у судовому засіданні є її правом. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.
Судом також враховано, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004р.).
Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
З огляду на наведене, зважаючи на належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, вимоги розумності строку судового розгляду, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка відповідача не призводить до неможливості вирішення спору по суті.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.
Посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Черкаській області 11.07.2019 на підставі направлення на рейдову перевірку №007566 від 08.07.2019 на автодорозі Київ - Одеса (км 210+450) здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля марки DAF моделі XF 95.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепа марки KOGEL моделі SN 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником яких є ОСОБА_1 . Відповідно до товарно-транспортної накладної від 10.07.2019 на вантаж, автомобільним перевізником виступав ФОП Тімощук І.І.
Габаритно-ваговий контроль проводився вагою пересувною автомобільною типу CHEKLODE FREEDWEIGHT №008208, відповідність якої засвідчено свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35-00/2000 чинним до 18.06.2020, а також сертифікатом відповідності, зареєстрованим в реєстрі органу оцінки відповідності за № UA-MI/I-2195-2007 від 21.11.2007.
Згідно акту про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №163336 від 11.07.2019, складеного посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Черкаській області, під час перевірки автомобіля марки DAF моделі XF 95.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепа марки KOGEL моделі SN 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , виявлено порушення абз.З ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, а саме дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень.
При нормативно допустимому осьовому навантаженні на вісь 11 т, автомобіль фактично здійснював перевезення вантажу при навантаженні на вісь вагою 12,45 т, що перевищує на 1,45 т та відповідно більше на 18 % вагових параметрів від нормативу. Вказане підтверджується актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №025908, розрахунком №719, чеком, довідкою №044578 від 11.07.2019.
Керування транспортним засобом на момент виявлення правопорушення здійснювалося водієм ОСОБА_2 , який отримав копії документів, складених за результатами проведеної перевірки.
До акту проведений розрахунок №719 від 11.07.2019 плати за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нарахована плата за проїзд у розмірі 498,96 Євро.
Розрахунок проведено відповідно до затвердженої формули (з урахуванням положень пункту 31-1 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879), а саме: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В х К, де (П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 км. проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 км проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 км проїзду; В - відстань перевезення в кілометрах; К - коефіцієнт збільшення плати за проїзд (у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі).
Листом №42390/39/24-19 від 21.08.2019 Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області повідомило про необхідність внесення плати за проїзд в розмірі 498,96 Євро, у зв`язку з порушенням порядку проїзду великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, до листа долучено копію розрахунку.
Однак, відповідачем ФОП Тімощуком І.І. нарахована плата за проїзд в сумі 498,96 Євро у добровільному порядку не сплачена, що підтверджується інформацією Державної служби з безпеки на транспорті №3217/26/23-21 від 16.06.2021.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги наступне.
У відповідності до ратифікованої Законом України від 17.07.2007 року Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (п.1 ст.6) кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Ч.ч.1, 3 ст.4 ГПК України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до ст.53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Судом враховано, що виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому, в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.
При цьому, оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
В контексті зазначеного судом враховано, окрім іншого, і рішення Конституційного Суду України про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді від 08.04.1999 № 3-рп/99.
Так, Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття „інтереси держави, визначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорон землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (частина мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України).
Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, п. 27).
У рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 року № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.
Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).
Наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.
Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020.
Також Велика Палата Верховного Суду при розгляді вказаної справи звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор.
У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.
Таким чином, участь прокурора в судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу (ч.ч. 3,4 ст.53 ГПК України, ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру").
Судом враховано, що прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень для захисту інтересів держави.
При цьому, судом також враховано, що щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який відсутній або всупереч вимог закону не здійснює захисту чи робить це неналежно.
Звертаючись до суду з даною позовною заявою прокурор виходив з того, що внаслідок несплати відповідачем плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом, порушуються економічні інтереси держави в частині ненадходження коштів до Державного бюджету України.
Укртрансбезпекою та її територіальними органами з часу нарахування відповідачеві плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом заходів щодо стягнення такої плати не вжито.
З матеріалів справи вбачається, що місцевою прокуратурою 20.01.2021 та надалі окружною прокуратурою 07.06.2021 до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, яке є структурним підрозділом Державної служби з безпеки на транспорті, направлялися листи, якими ініціювалось питання щодо необхідності самостійного вжиття заходів до стягнення коштів з відповідача у судовому порядку.
Попри це, листом від 16.06.2021 управління повідомило прокуратуру, що не наділено повноваженнями звернення до суду про стягнення вказаних коштів до бюджету та просить вжити такі заходи прокуратуру.
Наведене свідчить про те, що Державною службою з безпеки на транспорті упродовж тривалого часу не вживаються заходи щодо самостійного стягнення зазначених коштів із ФОП Тімощук 1.1, до бюджету, що може призвести до втрати можливості їх стягнення і відповідно до уникнення фінансової відповідальності відповідача.
При цьому, звертаючись до суду із вказаним позовом в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті прокурор зазначив про те, що Державною службою України з безпеки на транспорті, яка має необхідні повноваження у спірних правовідносинах, самостійно не вчинялись дії, спрямовані на захист економічних інтересів держави в частині надходження коштів до Державного бюджету України, що були порушені внаслідок несплати відповідачем плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у даній справі прокурором доведено правомірність звернення прокурора із вказаним позовом до суду.
Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.
Положеннями статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.
Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
В силу приписів ст. 49 Закону України "Про автомобільний транспорт" водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення перевезень у внутрішньому сполученні.
Статтею 33 Закону України Про автомобільні дороги передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок).
Відповідно до підпункт 4 пункту 2 Порядку, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (п.6 Порядку).
Згідно з п. 20 Порядку, за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.
Пунктом 21 Порядку встановлено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.
Згідно з п. 27 Порядку, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд. Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.
Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень (п. 28 Порядку).
Відповідно до пункту 30 Порядку плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.
За правилами пункту 31-1 Порядку, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.
У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.
Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.
Щодо проведеного 11.07.2019 габаритно-вагового контролю та складеного посадовими особами посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Черкаській області акту №163336 від 11.07.2019 судом враховано наступне.
Посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Черкаській області 11.07.2019 на підставі направлення на рейдову перевірку №007566 від 08.07.2019 на автодорозі Київ - Одеса (км 210+450) здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля марки DAF моделі XF 95.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепа марки KOGEL моделі SN 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником яких є ОСОБА_1 . Відповідно до товарно-транспортної накладної від 10.07.2019 на вантаж, автомобільним перевізником виступав ФОП Тімощук І.І.
Габаритно-ваговий контроль проводився вагою пересувною автомобільною типу CHEKLODE FREEDWEIGHT №008208, відповідність якої засвідчено свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35-00/2000 чинним до 18.06.2020, а також сертифікатом відповідності, зареєстрованим в реєстрі органу оцінки відповідності за № UA-MI/I-2195-2007 від 21.11.2007.
Згідно акту про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №163336 від 11.07.2019, складеного посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Черкаській області, під час перевірки автомобіля марки DAF моделі XF 95.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепа марки KOGEL моделі SN 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , виявлено порушення абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, а саме дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень.
При нормативно допустимому осьовому навантаженні на вісь 11 т, автомобіль фактично здійснював перевезення вантажу при навантаженні на вісь вагою 12,45 т, що перевищує на 1,45 т та відповідно більше на 18 % вагових параметрів від нормативу. Вказане підтверджується актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №025908, розрахунком №719, чеком, довідкою №044578 від 11.07.2019.
Керування транспортним засобом на момент виявлення правопорушення здійснювалося водієм ОСОБА_2 , який отримав копії документів, складених за результатами проведеної перевірки.
До акту проведений розрахунок №719 від 11.07.2019 плати за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нарахована плата за проїзд у розмірі 498,96 Євро.
Відповідач не спростував здійснення посадовими особами позивача габаритно-вагового контролю транспортного засобу відповідача у відповідності до наданих їм повноважень.
Допустимість використання позивачем ваг, на яких проводилось зважування автомобіля відповідача, підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростовано.
Відповідач не надав жодного доказу на підтвердження надання водієм під час перевірки іншої товарно-транспортних накладної та/або іншого змісту, ніж зазначено у розрахунку плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.
Листом №42390/39/24-19 від 21.08.2019 Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області повідомило про необхідність внесення плати за проїзд в розмірі 498,96 Євро, у зв`язку з порушенням порядку проїзду великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, до листа долучено копію розрахунку.
Однак, відповідачем ФОП Тімощуком І.І. у добровільному порядку не сплачена нарахована плата за проїзд в сумі 498,96 Євро, що підтверджується інформацією Державної служби з безпеки на транспорті №3217/26/23-21 від 16.06.2021.
Стаття 60 Закону України Про автомобільний транспорт передбачає, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт покладено на перевізників.
У розділі 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, (затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568), перевізником є фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.
Отже, відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт повинно бути покладено на відповідача, як перевізника.
Викладені у позовній заяві обставини підтверджуються: щотижневим графіком проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області від 04.07.2019; направленням на рейдову перевірку №007566 від 08.07.2019; графіком щоденної роботи пересувного пункту габаритно-вагового контролю на липень 2019 року від 18.06.2019; розрахунком №719 від 11.07.2020 та чеком; актом № 163336 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 11.07.2019; довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 044578 від 11.07.2019; актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 025908 від 11.07.2019; товарно-транспортною накладною № 10/07 від 10.07.2019; посвідченням водія ОСОБА_2 та свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу та напівпричепа; повідомленням Тімощуку 1.1, від 21.08.2019; сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-M1/I-2195-2007 від 21.11.2007; свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35-00/2000; листом місцевої прокуратури від 20.01.2021; листом окружної прокуратури від 07.02.2021; листом Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 16.06.2021 з додатками; інформацією про курс валют станом на 11.07.2019; витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ФОП Тімощука І.І. та Державної служби України з безпеки на транспорті, повідомленням про намір здійснювати представництво інтересів держави Державній службі України з безпеки на транспорті.
Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка.
Розмір плати за проїзд визначено у відповідності до вимог зазначених вище норм Порядку та відповідно до Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879).
Судом встановлено, що розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування здійснений відповідно до затвердженої формули, здійснений без помилок та є вірним.
Судом встановлено, що відповідач, у встановлений законом строк плату за проїзд автомобільними дорогами великоваговим транспортним засобом на день проведення розрахунків) не сплатив, дії Укртрансбезпеки не оскаржив.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вимога щодо стягнення з відповідача плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 14 385,01грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних у повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Тімощука Ігоря Івановича ( АДРЕСА_1 ) на користь Державного бюджету України (отримувач ГУК у Черк. обл./тг м. Черкаси/22160100, Казначейство України, рахунок № UA0023759 код платежу 22160100) 14 385,01грн (чотирнадцять тисяч триста вісімдесят п`ять гривень 01 коп.) плати за проїзд автомобільними дорогами, що еквівалентно сумі 498,96 Євро відповідно до розрахунку №719 від 11.07.2019р.
Видати наказ.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Тімощука Ігоря Івановича ( АДРЕСА_1 ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (провулок Військоматський, 3, м. Хмельницький, 29000, ) 2 270,00грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) відшкодування судового збору.
Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Порядок подання апеляційної скарги визначений ст.257 та пп.17.5 п.17 Розділу ХІ „Перехідні положення ГПК України.

Повний текст рішення складено 21.12.2021.

Суддя С.І. Крамар

Віддрук. 6 прим.
1- до справи;
2 - Шепетівській окружній прокуратурі - надіслати на е-пошту
3, 4 - позивачу - надіслати на е-пошту ,
5 - відповідачу - надіслати на е-пошту ІНФОРМАЦІЯ_1
6 - Хмельницькій обласній прокуратурі надіслати на е-пошту