ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду

"06" грудня 2021 р. Справа № 873/215/21

Північний апеляційний господарський суд

суддя: Шапран В.В.

секретар Місюк О.П.

за участю

представників: позивача - Москвічов А.С.

відповідача - Гаврилюк Е.В.

розглянувши заяву Дочірнього підприємства "Метелик"

про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06.08.2021

у третейській справі №13/20 (третейський суддя - Мамченко Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста"

до Дочірнього підприємства "Метелик"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" звернулося до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовною заявою до Дочірнього підприємства "Метелик" (попередня назва - Дочірнє підприємство "Дрінкс Україна") про стягнення заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 20833358,88 грн, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06.08.2021 у третейській справі №13/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" задоволено частково, стягнуто з Дочірнього підприємства "Метелик" на користь позивача заборгованість за договором про надання кредиту №904 від 03.04.2015 у сумі 4395079,10 грн.

Дочірнє підприємство "Метелик" 04.10.2021 звернулося до Північного апеляційного господарського суду з заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06.08.2021 у третейській справі №13/20.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2021 заяві Дочірнього підприємства "Метелик" присвоєно №873/215/21 та передано на розгляд головуючому судді (судді-доповідачу) Шапрану В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 заяву Дочірнього підприємства "Метелик" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 02.11.2021.

26.10.2021 позивачем подано заперечення на заяву про скасування рішення третейського суду, у якій Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" просить суд відмовити у її задоволенні.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2021 розгляд справи відкладено до 16.11.2021 у зв`язку з неявкою представників відповідача.

До суду 16.11.2021 Дочірнім підприємством "Метелик" подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 подане клопотання задоволено та відкладено розгляд справи до 30.11.2021.

До суду 30.11.2021 представником відповідача подано клопотання про зупинення провадження у справі №873/215/21 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України до закінчення перегляду у касаційному порядку Верховним Судом справи №910/7305/20.

У судове засідання 30.11.2021 з`явилися представники сторін та надали пояснення з приводу клопотання про зупинення провадження у справі, а також пояснення по суті поданої заяви про скасування рішення третейського суду. У засіданні суду оголошено перерву до 06.12.2021 для додаткового з`ясування обставин справи.

До суду 06.12.2021 відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи, підписане представником Пустовітом О.Ю. Вказане клопотання мотивоване тим, що враховуючи стан здоров`я представника, підприємство було змушене залучити до участі у справі іншого представника - адвоката Пустовіта О.Ю., якому необхідно ознайомитися з матеріалами справи для надання пояснень по суті спору.

У призначене засідання суду 06.12.2021 з`явилися представники сторін. При цьому, присутній представник Дочірнього підприємства "Метелик" Гаврилюк Е.В. зазначила, що їй нічого невідомо з приводу поданого клопотання про відкладення розгляду справи та залучення до участі у справі іншого представника. З огляду на викладене, присутній представник відповідача залишила вирішення питання щодо подальшого розгляду справи на розсуд суду.

Апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на наступне.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ч. 11 вказаної статті суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Частиною 2 ст. 202 ГПК України встановлено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Разом з цим, оскільки у призначене засідання суду з`явився уповноважений представник відповідача, колегія суддів вказує на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 202 ГПК України.

Також суд вказує на відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі №873/215/21 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України до закінчення перегляду у касаційному порядку Верховним Судом справи №910/7305/20.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні Верховного Суду перебуває справа №910/7305/20 за позовом Дочірнього підприємства "Метелик" до Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" про:

- визнання недійсним договору №80 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання від 24.02.2020, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. та зареєстрованого у реєстрі за №209, в частині відступлення права вимоги за договором про відкриття кредитної лінії №709 від 11.02.2013, договором про надання кредиту №822 від 12.05.2014 та договором про надання кредиту №904 від 03.04.2015;

- визнання недійсним договору №80/1 купівлі-продажу майнових прав за договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання від 24.02.2020, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. та зареєстрованого у реєстрі за №210, в частині купівлі-продажу майнових прав за договором застави майна №709-1 від 11.02.2013, договором застави майна №822-1 від 12.05.2014 та договором застави майна №904-1 від 03.04.2015.

На переконання заявника, у зв`язку з тим, що підстави подання у позову у наведеній справі та підстави подання заяви про скасування рішення третейського суду є подібними, існують передумови для зупинення провадження у справі №873/215/21 відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України до закінчення перегляду у касаційному порядку Верховним Судом справи №910/7305/20.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до висновку про застосування норм права, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №922/371/16, під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожими є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Отже, сама лише наявність подібних за змістом підстав заявленого позову у справі №910/7305/20 та підстав для скасування оспорюваного рішення третейського не свідчить про подібність правовідносин у вказаних справах. У справі №873/215/21 за заявою про скасування рішення третейського суду наявне зовсім інше нормативно-правове регулювання, з огляду на те, що суд під час розгляду заяви перевіряє виключно дотримання третейським судом порядку розгляду справи та ухвалення рішення.

Також суд вказує на наявність суттєвих відмінностей і у предметах спору, оскільки третейським судом розглянуто спір про стягнення заборгованості за кредитними договорами, натомість, у справі №910/7305/20 предметом спору є визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги та купівлі-продажу майнових прав.

З урахуванням викладеного, оскільки судом не встановлено подібність правовідносин у справах №873/215/21 та №910/7305/20, а отже і відсутність підстав для зупинення провадження у порядку п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України, у задоволенні клопотання Дочірнього підприємства "Метелик" слід відмовити.

Після розгляду клопотань відповідача судом розпочато розгляд заяви про скасування рішення третейського суду та заслухано пояснення представників сторін.

Розглянувши доводи Дочірнього підприємства "Метелик", заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування третейським судом норм законодавства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06.08.2021 у третейській справі №13/20 з огляду на наступне.

Дочірнє підприємство "Метелик" у поданій заяві зазначає, що ним виконано зобов`язання за кредитними договорами, заборгованість за якими була предметом спору у третейській справі №13/20. При цьому, 24.02.2020 між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" укладено договір №80 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання, відповідно до якого право вимоги за договором про відкриття кредитної лінії №709 від 11.02.2013, договором про надання кредиту №822 від 12.05.2014 та договором про надання кредиту №904 від 03.04.2015 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста". Однак, на переконання заявника, оскільки ним достроково виконано зобов`язання перед банком за вказаними договорами, жодних домовленостей щодо передачі будь-яких спорів на розгляд третейського суду між Дочірнім підприємством "Метелик" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" не існує. З урахуванням викладеного, відповідач вказує на наявність підстав для скасування рішення третейського суду на підставі п. 1 ч. 2 ст. 350 ГПК України, оскільки справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Однак, суд зазначає, що наведені доводи відповідача не відповідають обставинам, встановленим третейським судом під час розгляду справи №13/20.

Так, Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків 26.06.2020 було задоволено клопотання представника відповідача та зупинено провадження у третейській справі №13/20 до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у вже згаданій справі №910/7305/20 за позовом Дочірнього підприємства "Метелик" до Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" про визнання недійсним договору №80 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки від 24.02.2020 та договору №80/1 купівлі-продажу майнових прав за договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки від 24.02.2020.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 у справі №910/7305/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2021, у задоволені позовних вимог Дочірнього підприємства "Метелик" відмовлено. Під час розгляду справи №910/7305/20 судами встановлено, що погашення боргу за спірними кредитними договорами не відбулося, оскільки через кореспондентський рахунок Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк", відкритий у Національному банку України, не було здійснено платежу, а надані відповідачем виписки свідчать лише про коригування цифр на рахунках та направлені на подальше спотворення фактів з метою надання видимості законності нікчемним правочинам. Тобто, судами встановлено відсутність факту погашення позичальником заборгованості перед банком. При цьому, судом першої інстанції визнано нікчемними правочини та операції, спрямовані на погашення кредитної заборгованості, на підставі положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також встановлено, що кредитна заборгованість є такою, що обліковується у банку та підлягає сплаті позичальником.

З огляду на викладене, твердження заявника про погашення ним заборгованості за кредитними договорами є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Щодо підстав для скасування рішення третейського суду, наведених заявником, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. ч. 3 та 4 ст. 349 ГПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду. Суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 350 цього кодексу.

Відповідно до ст. 350 ГПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо:

1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Аналогічні положення містяться також і у ст. 51 Закону України «Про третейські суди».

Відповідач посилається на те, що оскільки справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону, рішення третейського суду підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що кредитні договори, стягнення заборгованості за якими було предметом спору у третейському суді, мають третейські застереження, а саме:

- п. 10.7 договору про відкриття кредитної лінії №709 від 11.02.2013;

- п. 10.8 договору про надання кредиту №822 від 12.05.2014;

- п. 10.8 договору про надання кредиту №904 від 03.04.2015.

Заявник стверджує, що він не підписував жодних документів, у тому числі третейських угод чи третейських застережень, з Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста".

Разом з цим, як вже було зазначено, 24.02.2020 між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" укладено договір №80 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання, відповідно до якого право вимоги за вищевказаними кредитними договорами перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста".

Відповідно до п. 1 договору про відступлення прав вимоги банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у додатку №1, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави та/або договорами та/або контрактами та/або, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.

Згідно з п. 2 вказаного договору новий кредитор в день укладення договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів відповідно до п. 4 договору набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у додатку №1 та передбачених основними договорами, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України (індекс інфляції, 3% річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами, право вимагати застосування наслідків реституції при недійсності правочинів, нікчемності правочинів, право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсними договорів із боржниками, права, що випливають із судових справ, у тому числі справ про банкрутство боржників, виконавчих проваджень щодо боржників, в тому числі щодо майна боржників, яке не було реалізоване на торгах та підлягатиме передачі стягувачу в погашення боргу після укладення договору, права вимоги за мировими угодами з боржниками, договорами з арбітражними керуючими боржників, охоронними організаціями, права участі в комітеті кредиторів боржників, право одержати, переважно перед іншими кредиторами іпотекодавців/заставодавців, зазначених у додатку №1, у порядку, визначеному основними договорами, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про заставу», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Цивільним кодексом України та іншими актами чинного законодавства України, у разі наявності у банку такого переважного права, задоволення всіх своїх вимог (повернення суми основної заборгованості, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки (штраф, пеня), відшкодування збитків, тощо), що випливають з умов основних договорів, за рахунок майна, вказаного у договорах іпотеки/застави та додатках до цих договорів, зазначених у додатку №1, тощо. Розмір заборгованості за основними договорами, права вимоги за якими переходять до нового кредитора, вказаний у додатку №1 договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів.

Крім того, права вимоги за основними договорами переходять до нового кредитора незалежно від того, чи відбувалося стягнення за цими основними договорами. Якщо таке стягнення відбувалося, новий кредитор має право на переведення всіх прав стягувана у виконавчому провадженні.

Пунктом 14 договору про відступлення прав вимоги також передбачено, що він набирає чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток (у випадку використання юридичними особами у своїй діяльності печатки) та нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на умови договору про відступлення права вимоги та приписи законодавства Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" є новим кредитором Дочірнього підприємства "Метелик" за кредитними договорами. Третейські застереження, які містяться в зазначених вище кредитних договорах, не були оскаржені, що дало право позивачу право, як правонаступнику банку, звернутися до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовною заявою про стягнення з Дочірнього підприємства "Метелик" заборгованості за кредитними договорами.

Отже, твердження заявника про наявність правових підстав для скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06.08.2021 у зв`язку з тим, що справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду, не відповідають встановленим обставинам.

Також суд зауважує і на відсутності інших підстав для скасування рішення третейського суду, оскільки:

- рішення прийнято третейським судом у спорі, передбаченому третейською угодою між сторонами, та ним не вирішено питань, що виходять за межі третейської угоди;

- дана третейська угода не визнана недійсною компетентним судом;

- доказів того, що склад третейського суду не відповідав вимогам Закону України "Про третейські суди" та третейським угодам, суду не надано;

- третейським судом не вирішено питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 349 ГПК України за наслідками розгляду заяви про скасування рішення третейського суду господарський суд має право: 1) постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви і залишення рішення третейського суду без змін; 2) постановити ухвалу про повне або часткове скасування рішення третейського суду.

На підставі вищевикладеного апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06.08.2021 у третейській справі №13/20.

У зв`язку з відмовою у задоволенні заяви, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 129, 234, 352 - 356 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Дочірнього підприємства "Метелик" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06.08.2021 у третейській справі №13/20.

2. Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06.08.2021 у третейській справі №13/20 залишити без змін.

3. Витрати зі сплати судового збору за подання заяви про скасування рішення третейського суду покласти на Дочірнє підприємство "Метелик".

4. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Верховного Суду впродовж двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст складено 17.12.2021.

Суддя В.В. Шапран