ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.11.2021 Справа № 917/1778/21

за заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" про забезпечення позову по справі №917/1778/21

за позовною заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" вул. Комарова, 2а, м. Полтава, Полтавська область,36008

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаватепло" вул. Новозіньківська, 5Б-К, м. Полтава, Полтавська область,36014

про стягнення 7 996 611,94 грн.

Суддя Тимощенко О.М.

Секретар судового засідання Отюгова О.І.

Представники сторін:

від позивача: Данілова Н.Н.

від відповідача: Пороскун О.М.

Обставини справи: 16.11.2021 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаватепло" про стягнення 7 996 611,94 грн.

Ухвалою від 17.11.2021 року суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Призначив підготовче засідання у справі на 21.12.2021 року.

19.11.2021 року від Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до суду надійшла заява про забезпечення позову по справі №917/1778/21 шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Полтаватепло" у розмірі 7 996 611,94 грн. і знаходяться у банківських установах та обліковуються на банківських рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем у процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову. Крім того заявник просить суд викликати його для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Ухвалою від 23.11.2021 року суд прийняв вказану заяву, призначив заяву до розгляду на 25.11.2021 року на 10.40 год.

В судовому засіданні 25.11.2021 року представник заявника підтримав свою заяву та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача усно заперечував проти задоволення заяви.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована тим, що у зв`язку із несплатою за спожиту теплову енергію споживачами ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго, зокрема, і відповідачем, комунальне підприємство несе колосальні збитки у вигляді штрафних та фінансових санкцій за порушення умов договору в частині оплати спожитого природного газу. Крім цього, згідно з п. 13 розділу II Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року, постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу, зокрема, в разі проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором. У відповідності до ст.ст. 6, 25 Закону України Про теплопостачання держави: політика у сфері теплопостачання базується на принципах забезпечення захисту прав інтересів споживачів, теплопостачальні організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів.

ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго вважає, що існує загроза, що споживачі заявника у період складної епідемічної ситуації в країні, серед яких є, в тому числі, і заклади з охорони здоров`я, заклади дошкільної освіти та населення, з незалежних від них обставин, залишаться без постачання гарячої води, а заявник не матиме можливості виконувати взяті на себе зобов`язання з постачання теплової енергії у вигляді гарячої води і централізованого постачання гарячої води, внаслідок чого понесе збитки, порушить забезпечення комфортного життя громадян та поставе їх здоров`я і життя під загрозу.

ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго вважає, що існують підстави ускладнення виконанні рішення у разі задоволення позовних вимог, оскільки: 1) станом на дату розгляду заяви заборгованість ТОВ Полтаватепло перед ПОКВГІТГ Полтаватеплоенерго не погашено, що свідчить про неналежне та умисне невиконання Товариством зобов`язань; 2) сума майбутнього позову є досить значною для заявника і ТОВ Полтаватепло уникає виконання свого зобов`язання, тобто діє недобросовісно, тому, на думку заявника, є правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ТОВ Полтаватепло і знаходяться на його банківських рахунках.

До заяви позивач додав довідку від 19.11.2021 року за вих. №05-32/2056, підписану головним бухгалтером позивача, що відповідачем оплата рахунку на суму позову не здійснювалась.

При розгляді заяви суд враховує наступне.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з ч.1 ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за своєю правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України.

Згідно з положеннями цієї статті господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову, виходячи з положень статей 136, 137 ГПК України, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачеві або іншим особам здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів та, вживаючи заходи забезпечення позову, слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Заходи забезпечення позову не повинні мати наслідком припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання.

Подібний за змістом правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у постановах Верховного Суду від 29.08.2019 у справі №917/258/19, від 22.07.2019 у справі №914/120/19, від 27.05.2019 у справі №923/65/19, від 26.10.2020 у справі №907/477/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20 та від 29.06.2021 у справі №916/3710/20.

За змістом статей 136, 137 ГПК України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

З огляду на зазначені норми чинного законодавства та матеріали справи, суд вважає, що заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову та мотивація, викладена у ній, не відповідають наведеним вимогам, оскільки заявник мав обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову, в тому числі з посиланням на відповідні обставини та належні докази, які свідчать, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених (оспорюваних) прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Натомість позивачем до заяви про забезпечення позову окрім довідки від 19.11.2021 року за вих. №05-32/2056, що відповідачем станом на 18.11.2021 року оплата рахунку на суму позову не здійснювалась, складеної самим позивачем, , не надано жодних інших належних та допустимих доказів у розумінні ст.76, 77 ГПК України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів про забезпечення позову, та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду у разі невжиття таких заходів.

Посилання позивача на ту обставину, що станом на дату розгляду даної заяви заборгованість ТОВ Полтаватепло перед ПОКВГІТГ Полтаватеплоенерго не погашена, не свідчить про ухилення позивача від виконання судового рішення, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог, у тому числі заборгованості за спірним договором, є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, не досліджується, і не вирішується судом під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Доводи позивача про те, що існує загроза, що споживачі заявника у період складної епідемічної ситуації у країні, серед яких є і заклади з охорони здоров`я, заклади дошкільної освіти та населення, з незалежних від них обставин залишаться без постачання гарячої води, а заявник не матиме можливості виконувати узяті на себе зобов`язання з постачання теплової енергії у вигляді гарячої води і централізованого постачання гарячої води, внаслідок чого понесе збитки, порушить забезпечення комфортного життя громадян та поставе їх здоров`я та життя під загрозу, також не підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, твердження позивача щодо значної суми заявлених позовних вимог до відповідача само по собі не може свідчити про наявність правових підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти.

Відповідно до пункту 3 частини 2 ст.129 Конституції України та частини 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, ураховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" про забезпечення позову.

Повний текст ухвали підписаний в перший день після виходу судді Тимощенко О.М. з лікарняного, на якому суддя перебувала з 29.11.2021 року по 17.12.2021 року (включно).

Керуючись ст. 136-138,140,234 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала підписана 20.12.2021 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту оголошення ( ст.ст.235,255 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Тимощенко О.М.