ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/15364/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Бенедисюка І.М. і Львова Б.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Хахуди О.В.,

представників учасників справи:

позивача - державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" - Спасової М.М., Синьоокої Г.І.,

відповідача - приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" - Яковченка Р.Г.,

розглянув касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - Товариство)

на рішення господарського суду міста Києва від 22.03.2021 (суддя Сташків Р.Б.) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2021 (головуючий суддя - Буравльов С.І., судді Шапран В.В. і Андрієнко В.В.)

у справі № 910/15364/20

за позовом державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - Підприємство)

до Товариства

про стягнення 16 288 298,19 грн.

РУХ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Позов було подано (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) про стягнення з Товариства на користь Підприємства 10 132 186,34 грн. - 3% річних та 6 156 111,85 грн. "інфляційних втрат".

2. Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором від 17.04.2019 № 0063-01012/21-150-08-19-00025 про врегулювання небалансів електричної енергії (далі - Договір).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням господарського суду міста Києва від 22.03.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2021: позов задоволено повністю; стягнуто з Товариства на користь Підприємства в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 10 132 186, 34 грн. - 3 % річних, 6 156 111, 85 грн. "інфляційних втрат", 244 324, 47 грн. судового збору.

4. Прийняті судові акти мотивовані наявністю правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідачем несвоєчасно виконано обов`язок щодо оплати вартості небалансів відповідно до виставлених рахунків. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та "інфляційних витрат", суди дійшли висновку про його обґрунтованість та арифметичну правильність.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. У касаційній скарзі до Верховного Суду Товариство зазначає про свою незгоду з рішенням місцевого господарського суду та постановою суду апеляційної інстанції, оскільки вважає, що під час їх прийняття судами неправильно застосовано норми матеріального права і порушено норми процесуального права та просить: скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2021 та рішення господарського суду міста Києва від 22.03.2021 у справі №910/15364/20; ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог; стягнути з позивача на користь відповідача 488 648, 96 грн. судового збору за подання касаційної скарги і 366 486, 71 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. Cуд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, зокрема:

6.1. Стосовно того, що "сплата 3% річних від простроченої суми, так само як і "інфляційні нарахування", є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові" (правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 910/19094/17, від 29.01.2019 у справі №910/11249/17, від 04.12.2019 у справі № 910/15714/18, від 30.04.2020 у справі № 914/1001/19). Проте, враховуючи особливий порядок розрахунків на ринку електричної енергії та вимоги статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії", відповідач не може користуватись коштами на рахунку зі спеціальним режимом використання, адже і джерела надходжень на вказаний рахунок, і напрямки сплати коштів з такого рахунку визначено законом. З огляду на зазначене, а також враховуючи неможливість використання відповідачем коштів, належних до сплати позивачу, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат і 3% річних є необґрунтованими, а стаття 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) не підлягала застосуванню.

6.2. Стосовно того, що "день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та 3 % річних" (підпункти 35.3, 35.4 постанови Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №922/1008/16); усупереч наведеному висновку, суди погодились із правильністю розрахунків позивача, який помилково включив до періоду прострочення дні фактичної сплати коштів (підтверджені довідкою акціонерного товариства "Ощадбанк" від 13.11.2020 № 16/2-10/5601, наданою відповідачем);

6.3. Стосовно того, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція: при цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в яких індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а за місяць (постанови Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 910/19576/17, від 22.01.2019 у справі №905/305/18); якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, - стягнення "інфляційних втрат" за такий місяць (постанови Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №910/5625/18, від 10.07.2019 у справі №910/21564/16); розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг (постанови Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №924/312/18, від 30.01.2019 № 922/175/18). Проте суди погодилися з наданими позивачем розрахунками інфляційних втрат, що не відповідали наведеним висновкам Верховного Суду.

7. Відповідно до пункту 7.6.4 глави 7.6 розділу VII Правил ринку (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) оплата платіжного документа з банківського рахунку АР (адміністратора розрахунків, відповідача) на банківський рахунок учасника ринку (позивача) здійснюється протягом чотирьох банківських днів з дати направлення рахунка. Проте у своїх розрахунках 3% річних та «інфляційних втрат» позивач вказував не день направлення рахунка позивачем, а день його розміщення (формування відповідачем) у системі управління ринком (програмно-інформаційний комплекс Маrket Маnagement System, ММS). Відтак позивач штучно збільшував період «прострочення»; проте з такою позицією позивача фактично погодилися суди в оскаржуваних рішенні та постанові, помилково тлумачачи норму пункту 7.6.4 глави 7.6 розділу VII Правил ринку. На даний час відсутній висновок Верховного Суду з приводу застосування пункту 7.6.4 глави 7.6 розділу VII Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №307.

Доводи іншого учасника справи

8. У відзиві на касаційну скаргу Підприємство зазначає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, постановленими з дотриманням норм матеріального та процесуального права, при повному з`ясуванні всіх обставин справи, які були доведені належними, допустимими та достовірними доказами та просить: касаційну скаргу Товариства залишити без задоволення; оскаржувані судові акти - без змін; судові витрати покласти на Товариство.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

9. Відповідно до умов укладеного Підприємством в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" ДП "НАЕК "Енергоатом" (далі - учасник ринку, СВБ) та Товариством (далі - оператор системи передачі, ОСП) на підставі заяви Підприємства в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" ДП "НАЕК "Енергоатом" Договору:

- цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови врегулювання небалансів електричної енергії учаснику ринку, у тому числі її балансуючої групи. Цей договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України, умови якого мають бути прийняті іншою стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому (пункт 1.1);

- сторона, що приєднується, набуває статусу учасника ринку та здійснює свою діяльність у якості СВБ (пункт 1.2);

- СВБ врегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи (пункт 1.3);

- ОСП врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон) та Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 307 (далі - Правила ринку; пункт 1.4);

- вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР (адміністратором розрахунків) для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством (пункт 2.1);

- порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку (пункт 2.2);

- при невиконанні або неналежному виконанні умов цього Договору сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором, Правилами ринку, Кодексом системи передачі, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 309, Законом та чинним законодавством України (пункт 3.1);

- ОСП зобов`язаний проводити розрахунки з СВБ у порядку та в терміни, визначені Правилами ринку (пункт 3.3);

- виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, визначеної главою 2 цього договору, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього договору (пункт 5.1);

- подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку (пункт 5.6);

- цей договір набирає чинності з дати реєстрації ОСП СВБ відповідно до її заяви-приєднання до цього договору і є чинним до 31 грудня включно року, у якому була надана заява-приєднання. Після реєстрації учасника ринку ОСП зобов`язаний надати такій СВБ витяг з відповідного реєстру(пункт 9.1).

10. На виконання умов Договору позивач продав, а відповідач купив електричну енергію для врегулювання небалансів за період з 01.03.2020 по 31.05.2020, що підтверджується актами купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів згідно з Договором, які (акти) були складені 31.03.2020, 30.04.2020 та 31.05.2020.

11. У свою чергу, адміністратор розрахунків сформував у системі управління ринком рахунки за небаланси електричної енергії за Договором за ІІІ декаду березня 2020 року, за І декаду квітня 2020 року, за ІІ декаду квітня 2020 року, за ІІІ декаду квітня 2020, за І декаду травня 2020 року, за ІІ декаду травня 2020 року, за ІІІ декаду травня 2020 року, а також позивачем надсилалися відповідні рахунки із супровідними листами.

12. Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, прострочив здійснення оплати таких рахунків, у зв`язку з чим йому нараховано 3% річних та «інфляційні втрати» за період прострочення.

13. У розумінні положень Правил ринку, з урахуванням змісту укладеного Договору, направлення (надсилання, виставлення) рахунків на оплату учасникам ринку здійснюється адміністратором розрахунків через систему управління ринком, зокрема, систему розрахунків за небаланси електричної енергії.

14. Враховуючи пункт 7.6.4 Правил ринку, суд зазначив, що строк на оплату платіжного документа здійснюється протягом чотирьох днів з дати направлення рахунків АР у Системі.

15. Посилання відповідача на те, що позивач не надав підтверджень отримання відповідачем надісланих йому рахунків судом відхилені, адже ані Правилами ринку, ані умовами Договору не передбачено направлення рахунків у інший спосіб, а тому суд вважає належним їх направлення (формування) адміністратором розрахунків у системі розрахунків за небаланси електричної енергії.

16. Нараховані позивачем суми 10 132 186,34 грн. - 3% річних та 6 156 111,85 грн. "інфляційних втрат" є арифметично правильними та підлягають задоволенню.

17. Аргументи відповідача про те, що при розрахунку позивач помилково включив до періоду прострочення дні фактичної оплати коштів, відхилені судом першої інстанції, оскільки день фактичної сплати суми заборгованості не включається до періоду часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені (пункт 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013). Отже, таке правило не поширюється на нарахування 3% річних.

18. Стосовно тверджень відповідача про те, що позивач помилково нараховує "інфляційні втрати" за місяці, коли відсутнє прострочення платежу за повний місяць, судами зазначено, що: відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

19. ЦК України:

- зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509);

- зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526);

- порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання; стаття 610);

- покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692);

- боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625).

20. Правила ринку (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

- ці Правила визначають порядок реєстрації учасників ринку, порядок та вимоги до забезпечення виконання зобов`язань за договорами про врегулювання небалансів електричної енергії, правила балансування, правила функціонування ринку допоміжних послуг, порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг, порядок виставлення рахунків, порядок внесення змін до цих Правил, положення щодо функціонування ринку при виникненні надзвичайної ситуації в об`єднаній енергетичній системі України (пункт 1.1.1);

- система управління ринком - програмно-інформаційний комплекс, що включає низку підсистем, що забезпечують управління всіма необхідними базами даних, реєстрами та виконання розрахунків, що визначені цими Правилами (пункт 1.1.2);

- скорочення, що застосовуються в цих Правилах, мають такі значення: АР - адміністратор розрахунків; СВБ - сторона, відповідальна за баланс; ОСП - оператор системи передачі (пункт 1.1.4);

- за допомогою системи управління ринком здійснюється управління всіма процесами, зокрема, виконанням необхідних розрахунків, реєстрацією ринкових даних і результатів. Система управління ринком забезпечує: 1) прогнозування загального навантаження; 2) проведення аукціонів на придбання ДП; 3) повідомлення результатів аукціонів на ДП; 4) адміністрування графіків виробництва/споживання; 5) подання пропозицій на балансуючу електричну енергію; 6) проведення розрахунків за небаланси електричної енергії; 7) видачу ОСП команд з балансування в режимі реального часу ППБ; 8) проведення розрахунків на ринку (виконання всіх розрахункових процесів), включаючи адміністрування остаточних позицій СВБ та розрахунку розмірів дебетів/кредитів рахунків учасників ринку; 9) обмін інформацією з учасниками ринку і функціонування необхідних баз даних; 10) ведення реєстрів учасників ринку з можливістю зазначення відповідних ролей; 11) інтерфейс і зв`язок з програмним забезпеченням РДН і ВДР, якими управляє ОР; 12) інтерфейс і зв`язок з системою прогнозування виробництва електричної енергії з ВДЕ, що продають електричну енергію гарантованому покупцю за "зеленим" тарифом, що працює в режимі, близькому до реального часу, управління якою здійснює гарантований покупець; 13) адміністрування комерційного обліку; 14) інтерфейс з системою диспетчерського управління і збору даних (SCADA); 15) інтерфейс та зв`язок з платформою моніторингу Регулятора; 16) інтерфейс та зв`язок з платформою прозорості ENTSO-E (пункт 1.11.1);

- АР надає кожному учаснику ринку через його персональний кабінет доступ до записів даних розрахунків, що створив АР щодо цього учасника ринку, відповідно до інструкції з користування системою управління ринком (пункт 1.11.8);

- АР використовує систему розрахунків за небаланси електричної енергії для проведення відповідних розрахунків, дебетувань/кредитувань ринкових рахунків СВБ для платежів і зборів при розрахунках за небаланс. Система розрахунків за небаланси електричної енергії є частиною системи управління ринком та містить інформацію про ринкові рахунки СВБ (пункт 5.13.10);

- АР на щоденній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду (пункт 7.3.1);

- оплата платіжного документа з банківського рахунку учасника ринку на банківський рахунок АР здійснюється протягом двох банківських днів з дати направлення платіжного документа (пункт 7.6.3);

- оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох банківських днів з дати направлення рахунка (пункт 7.6.4).

21. Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК України):

- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 236);

- при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 236);

- обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина п`ята статті 236);

- переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 300);

- суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300);

- підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу (частина друга статті 287);

- підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу; або 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або 4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (частина третя статті 310).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

22. У силу частини першої статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції переглядає рішення судів попередніх інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

23. Верховний Суд зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 910/3040/16.

При цьому під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, слід розуміти такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Щодо визначення подібності правовідносин Верховний Суд звертається до правової позиції, викладеної у мотивувальних частинах постанов Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі №305/1180/15-ц (абзац вісімнадцятий), від 19.06.2018 у справі №922/2383/16 (пункт 5.5), від 12.12.2018 у справі №3007/11(абзац двадцятий), від 16.01.2019 у справі №757/31606/15-ц (абзац вісімнадцятий).

Крім того, Верховний Суд зазначає, що подібність правовідносин визначається за їхніми елементами, зокрема суб`єктами, об`єктами та змістом (правами й обов`язками суб`єктів правовідносин) у конкретній справі.

24. За результатами розгляду матеріалів названої касаційної скарги Товариства встановлено таке.

25. Стосовно доводів касаційної скарги наведених у пункті 6.1 цієї постанови Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що:

- відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судами попередніх інстанцій встановлено прострочення відповідачем оплати рахунків за небаланси електричної енергії, частина друга статті 625 ЦК України підлягає застосуванню до правовідносин, які виникли у цій справі;

- крім того, відсутні підстави вважати, що висновки апеляційного господарського суду в цій справі зроблені без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 910/19094/17, від 29.01.2019 у справі №910/11249/17, від 04.12.2019 у справі № 910/15714/18, від 30.04.2020 у справі № 914/1001/19, оскільки у даній справі та у справах, на які посилається скаржник, суди дійшли відповідних висновків не у зв`язку з неоднаковим застосуванням норм права, а у зв`язку з наявністю різних обставин у вказаних справах, що формують зміст правовідносин, та їх різної оцінки судами у кожному конкретному випадку;

- так, зокрема у справі № 910/19094/17 розглядався спір про стягнення «інфляційних втрат» у сумі 261 098,54 грн., 3% річних у сумі 24 670,01 грн. та 17 584,68 грн пені, нарахованих на суму боргу, яка стягнута судовим рішенням та утворилася у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди нежитлового приміщення;

- у справі № 910/11249/17 розглядався спір про солідарне стягнення з відповідачів боргу (курсової різниці), «інфляційних втрат» та 3% річних, які нараховані на заборгованість за порушення умов договору поставки та договору про надання гарантії та які стягнуті судовим рішенням;

- у справі № 910/15714/18 розглядався спір про стягнення сум «інфляційних втрат» та 3% річних через порушення відповідачем строку виконання грошового зобов`язання за договором про відступлення права вимоги;

- у справі № 914/1001/19 розглядалися позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних та «інфляційних втрат» через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань у частині своєчасної оплати наданих послуг за договором на сервісне обслуговування;

- крім того, у справі № 910/15714/18 рішення попередніх судових інстанцій були скасовані Верховним Судом з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, що у наведеному випадку не означає остаточного вирішення відповідної справи, а, отже, й остаточного формування правового висновку Верховного Суду у ній, адже за результатами такого розгляду мають бути встановлені обставини та досліджені докази, які не були, відповідно, встановлені та досліджені під час попереднього судового розгляду, що вплине і на правові висновки судів у такій справі.

26. Посилання скаржника на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 910/19576/17, від 22.01.2019 у справі № 905/305/18, від 24.04.2019 у справі №910/5625/18, від 10.07.2019 у справі №910/21564/16, від 13.02.2019 у справі №924/312/18, від 30.01.2019 № 922/175/18, про те, що у разі якщо прострочення виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то у такому випадку виключається застосування відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, а тому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, Судом відхиляються, виходячи з того, що відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду. Позиція, яка викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, є більш пізньою у часі у порівнянні з тими правовими позиціями, якими обґрунтовано доводи касаційної скарги наведені у пункті 6.3 цієї постанови, а, отже, саме цю правову позицію суд касаційної інстанції враховує та зазначає, що при прийняті оскаржуваних судових рішень суди попередніх інстанцій врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, згідно з якою сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

27. Доводи відповідача стосовно штучного збільшення заборгованості спрямовані на переоцінку обставин даної справи і не свідчать про наявність підстав для формування висновку щодо питання застосування норми права, зазначеної у пункті 7 цієї постанови.

28. Що ж до доводів скаржника, викладених у пункті 6.2 цієї постанови, Верховний Суд зазначає таке.

У постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 922/1008/16 містится правовий висновок про те, що «день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних. Враховуючи викладене, правомірними є висновки господарського суду про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 782 913,52 грн. та відмови в частині стягнення 3% річних в сумі 39 583,31 грн. оскільки позивачем у розрахунку 3% річних в період часу, за який здійснюється стягнення 3% річних включено день фактичної сплати суми заборгованості».

Як вбачається з матеріалів даної справи, відповідач під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій вказував на те, що позивач дійсно у своєму розрахунку 3% річних врахував дні фактичної сплати відповідних платежів.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач також наголошує на цьому.

При цьому, приймаючи оскаржувані судові рішення у цій справі, суди попередніх інстанцій визнали обґрунтованим та арифметично вірним здійснений відповідачем розрахунок 3% річних, не врахувавши при цьому правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 13.06.2018 у справі № 922/1008/16 стосовно того, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається у відповідний період часу.

29. Таким чином, доводи касаційної скарги, викладені у пункті 6.2 цієї постанови, є підтвердженими.

У силу приписів частини другої статті 300 ГПК України Верховний Суд позбавлений можливості дослідити правильність нарахування 3% річних і встановити їх обґрунтованість, чого належним чином не зробили суди попередніх інстанцій. За таких обставин оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню в частині задоволення позовних вимог про стягнення 10 132 186, 34 грн. - 3% річних та в частині розподілу судових витрат у справі з передачею справи у відповідних частинах на новий розгляд до суду першої інстанції.

У новому розгляді справи суду необхідно взяти до уваги вказане, визначити та перевірити належними доказами обґрунтованість нарахування 3% річних за заявлений позивачем період, перевірити правильність розрахунків за кожним зобов`язанням окремо, та, на підставі дослідження всіх наявних у матеріалах справи доказів, у залежності від встановленого прийняти рішення відповідно до вимог закону.

30. В іншій частині оскаржувані судові рішення слід залишити без змін, оскільки інші доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження.

31. За результатами нового розгляду має бути вирішено й питання щодо розподілу судових витрат зі справи.

Керуючись статтями 300, 308, 310, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 22.03.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2021 у справі №910/15364/20 скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення 10 132 186, 34 грн.- 3% річних та в частині розподілу судових витрат у справі. Справу в цих частинах передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

3. В іншій частині рішення господарського суду міста Києва від 22.03.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2021 у справі №910/15364/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Б. Львов