Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021Справа № 914/847/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Окуджаві Г. Л., розглянувши у загальному позовному провадженні господарську справу

за позовною заявою Національного університету "Львівська політехніка"

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про стягнення 64 769,64 грн.

представники сторін:

від позивача: Мороз А. М.

від відповідача: Мельничук І. В.

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Львівської області з позовом звернувся Національний університет "Львівська політехніка" (далі - НУ "Львівська політехніка", позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - ДСУ з безпеки на транспорті, відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 64 769,64 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору № 181К від 13.05.2017 в частині відшкодування витрат балансоутримувача на утримання і експлуатацію орендованого майна.

У позові НУ "Львівська політехніка" просить стягнути з відповідача основний борг у сумі 59 831,62 грн., інфляційні втрати у сумі 3 465,81 грн., 3 % річних у сумі 1 472,21 грн., що разом становить 64 769,64 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.04.2021 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання.

У підготовчому засіданні ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.07.2021 дану справу передано на розгляд до Господарського суду міста Києва за територіальною підсудністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2021 вказану справу прийнято до провадження, вирішено здійснювати її розгляд зі стадії підготовчого засідання, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

У визначений законом строк відповідач надав суду відзив на позов, у якому проти заявлених вимог заперечив з огляду на недоведеність позивачем кількості фактичного споживання ДСУ послуг з електропостачання, водопостачання та водовідведення, а надані позивачем рахунки на оплату вважав неналежними доказами, оскільки ті містять лише кінцеву вартість послуг за кожен місяць. Також вказав, що за умовами вказаного договору відшкодування витрат на постачання води має змінюватись пропорційно до чисельності працюючих, кількість яких позивачу не була відома.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві, просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, розглянувши заяви учасників справи по суті спору, заслухавши пояснення їх представників у судовому засіданні та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Установлено, що 18.12.2012 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (орендодавець) та Управлінням Укртрансінспекції у Львівській області (орендар) був укладений договір оренди нерухомого державного майна, що належить до державної власності № 181 (далі - договір оренди). Відповідно до умов вказаного договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 273 кв.м., що розташовані на четвертому поверсі будівлі за адресою: м. Львів, вул. Чорновола, 57, та перебувають на балансі ДП «Львівській державний центр науки, інновацій та інформатизації» (п. 1.1).

Згідно з п. 2.1 цього договору орендар вступає в строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передавання майна.

Орендар зобов`язується здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна. Протягом 15 робочих днів, після підписання цього договору орендар зобов`язався укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання вказаного майна, надання комунальних послуг орендарю та компенсації податку на землю (п. 5.10 договору оренди).

Договір укладено строком на 2 роки 364 дні, що діє з 18.12.2012 по 16.12.2015 включно (п. 10.1) Договір оренди продовжується за наявності письмової заяви орендаря на адресу орендодавця за місяць до закінчення терміну дії договору. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід`ємною частиною договору за умови погодження з органом уповноваженим управляти майном (п. 10.4 договору оренди).

Додатковими угодами від 14.04.2015, 10.03.2016, від 01.06.2016, від 31.05.2019, від 21.06.2019 та від 11.11.2019 до вказаного договору оренди сторонами були внесені зміни, зокрема, зменшено площу орендованого майна до 250,3 кв.м., замінено балансоутримувача та орендаря їх правонаступниками - НУ "Львівська політехніка" та ДСУ з безпеки на транспорті (відповідно), продовжено строк дії договору оренди до 31.12.2019.

Згідно з ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України).

За умовами ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов вказаного договору РВ ФДМУ по Львівській області надало в оренду Управлінню Укртрансінспекції у Львівській області (правонаступником якого є ДСУ з безпеки на транспорті) приміщення за адресою: м. Львів, вул. Чорновола, 57, що підтверджується актом приймання-передачі індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, від 18.12.2012.

Також встановлено, що на виконання умов договору оренди, 13.05.2017 між НУ "Львівська політехніка" (балансоутримувач) та ДСУ з безпеки на транспорті (орендар) був укладений договір про відшкодування витрат балансоутримувача з надання комунальних та інших послуг орендарю № 181К (далі - договір відшкодування витрат). Відповідно до умов цього договору балансоутримувач здійснює утримання та експлуатацію частини основних фондів спільного користування (будівля, інженерні споруди та комунікації, прибудинкова територія, тощо), що є на його балансі і забезпечують життєдіяльність об`єкта оренди (п. 1.3). Орендар відшкодовує балансоутримувачу його витрати на утримання і експлуатацію об`єкта оренди та основних фондів спільного користування пропорційно до займаної ним площі, якщо інше не випливає з характеру послуг наданих балансоутримувачем за цим договором утримання (п. 1.4 договору відшкодування витрат).

Орендар щомісячно відшкодовує витрати балансоутримувача на забезпечення утримання та експлуатацію об`єкта оренди (яка визначається відповідно до діючих централізованих цін і тарифів, встановлених норм), у тому числі за використану електроенергію, використану холодну воду і водовідведення (виходячи з норм побутового споживання) (п. 4.1, 4.2 договору). Сума відшкодування витрат на постачання води для побутових потреб орендаря змінюється пропорційно чисельності працюючих (п. 4.4 договору).

Орендар не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем здійснює оплату послуг балансоутримувачу за окремим платіжним дорученням (п. 4.6 договору відшкодування витрат).

Дія договору відшкодування витрат припиняється у разі припинення дії договору оренди (у випадку затримання орендарем повернення балансоутримувачу об`єкта оренди, даний договір припиняється з наступного дня після підписання акта передачі-приймання об`єкта оренди від орендаря до балансоутримувача) (п. 9.8).

Відповідно до п. 10.4 договір оренди продовжується за наявності письмової заяви орендаря на адресу орендодавця за місяць до закінчення терміну дії договору. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід`ємною частиною договору, за умови погодження з органом уповноваженим управляти майном.

У додатку до договору про відшкодування витрат "Розрахунок відшкодування витрат балансоутримувача на утримання і експлуатацію об`єкта оренди та основних фондів спільного користування" сторони погодили послуги, які надаються балансоутримувачем орендарю та їх місячний тариф станом на травень 2016 року.

Додатковими угодами від 13.05.2017, від 22.12.2017, від 12.06.2018, від 16.11.2018 та від 17.12.2019 до вказаного договору відшкодування витрат, сторонами були внесені зміни, зокрема, змінено вартість послуг, продовжено строк дії договору до 01.01.2019.

Договором про внесення змін до договору оренди від 11.11.2019 сторони погодили, що договір оренди діє до 31.12.2019 (п. 10.1).

Як свідчать матеріали справи, відповідач, починаючи з грудня 2012, став користувався нежитловими приміщеннями, наданими йому РВ ФДМУ в оренду, та відповідно до договору № 181К від 13.05.2017 р. у нього виник обов`язок з відшкодування витрат балансоутримувача за користування об`єктом оренди.

29.01.2020 РВ ФДМУ по Львівській області (орендодавець) повідомило балансоутримувача та орендаря про ненадання згоди на продовження договору оренди, що припинив свою дію 31.12.2019, на наступний термін, у цьому ж листі зазначило про обов`язок орендаря повернути об`єкт оренди за актом приймання-передачі. Аналогічний лист був направлений 30.01.2020 орендарю балансоутримувачем.

Приписами частини 2 статті 291 ГК України та частини 2 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" унормовано, а п. 10.6 договору оренди передбачено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Із п. 10.1 договору оренди (в редакції внесених змін від 11.11.2019) вбачається, що сторони визначили термін дії договору - по 31.12.2019, отже, враховуючи відмову орендодавця у продовженні цього договору на новий термін, то починаючи з 31.12.2019 договір оренди є припиненим. А оскільки дія договору відшкодування витрат обумовлена строком дії договору оренди, що припинився 31.12.2019, то і договір відшкодування витрат також є припиненим з 31.12.2019.

Відповідно до п. 10.8 договору оренди у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом 3 робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу.

Звертаючись до суду з даним позовом, НУ "Львівська політехніка" зазначає, що оскільки орендар (ДСУ з безпеки на транспорті) не повернув об`єкт оренди у визначений договором строк та продовжував користуватись ним до 31.08.2020 без оформлення договірних відносин, він зобов`язаний сплатити позивачу відшкодування витрат балансоутримувача за фактичне утримання та експлуатацію об`єкта оренди, у тому числі за електроенергію, водопостачання та водовідведення, з січня по серпень 2020 у загальній сумі 59 831,62 грн.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 ЦК України встановлено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 1, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Відповідно до п. 18 Порядку обліку та оплати послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно з п. 5.13 договору відшкодування витрат при розірванні або припиненні договору оренди орендар повинен провести повний розрахунок з балансоутримувачем та на протязі 3 робочих днів повернути об`єкт оренди.

Також відповідно до п. 9.7 договору відшкодування витрат повний розрахунок з балансоутримувачем орендар проводить на протязі 3 днів з моменту прийняття рішення про розірвання договору утримання.

Отже, зважаючи на ту обставину, що ДСУ з безпеки на транспорті протягом 3 робочих днів після припинення договору оренди не повернуло об`єкт оренди балансоутримувачу, та користувалось орендованим майном фактично поза межами дії договору у період з січня по серпень 2020 р., суд вважає, що у відповідача виник обов`язок відшкодувати балансоутримувачу витрати за утримання та експлуатацію майна за вказаний період.

Проте, матеріали справи свідчать, що відповідач взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного здійснення платежів виконав неналежним чином. Зокрема, у період з січня 2020 по серпень 2020 орендар не відшкодував позивачу витрати балансоутримувача за утримання та експлуатацію майна у загальній сумі 59 831,62 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями актів на відшкодування витрат за електроенергію, водопостачання та водовідведення, витрат за утримання та експлуатацію основних фондів спільного користування та копіями рахунків за вказані послуги у зазначений період, що були направлені поштовими відправленнями НУ "Львівська політехніка" на адресу ДСУ з безпеки на транспорті.

Отже, судом встановлено, що у відповідача виникла заборгованість за договором відшкодування витрат балансоутримувача № 181К від 13.05.2017 р. у сумі 59 831,62 грн.

Щодо доводів відповідача про те, що нарахування витрат балансоутримувача за електроенергію, водопостачання та водовідведення здійснені безпідставно, за відсутності показників лічильників та без урахування кількості працюючих, що впливає на суму відшкодування витрат на постачання води, суд зазначає наступне.

У додатку № 1 до договору відшкодування витрат № 181К від 13.05.2017 року міститься розрахунок відшкодування витрат балансоутримувача на утримання і експлуатацію об`єкта оренди та основних фондів спільного користування, в якому зазначено одиниці обліку витрат, облікову кількість послуг та місячний тариф.

Додатковими угодами від 16.11.2018 та від 17.12.2019 до договору відшкодування витрат № 181К від 13.05.2017 року зазначений розрахунок був викладений у новій редакції, в якому передбачались місячні суми витрат на електроенергію, воду і водовідведення, виходячи з тарифів, встановлених надавачами цих послуг; даний розрахунок є орієнтовним та складеним згідно тарифів постачальників послуг, що діють на відповідний місяць. Впродовж користування об`єктом оренди тарифи з послуг енергопостачання та водопостачання і водовідведення можуть змінюватись постачальниками цих послуг.

Як встановлено судом, додатками до рахунків на відшкодування витрат за використану воду та водовідведення, а також використану електроенергію за січень-серпень 2020 року, що надсилались НУ «Львівська політехніка» на адресу ДСУ з безпеки на транспорті, позивач долучав акти наданих послуг, в яких надавав розрахунок відповідних витрат, а також вказував кількість спожитої електроенергії згідно лічильника, встановленого на об`єкті оренди.

Зокрема, в актах про спожиту електроенергію розрахунок суми відшкодування здійснено шляхом множення кількості спожитої електроенергії згідно показника лічильника, встановленого на об`єкті оренди, на тариф в гривні 1 квт/год, встановлений постачальником.

До січня 2020 року показники лічильника надавались письмово Державною службою України з безпеки на транспорті. Однак, оскільки з січня 2020 року відповідач перестав надавати показники лічильника, комісією НУ «Львівська політехніка» щомісячно складалися акти перевірки показників лічильника електроенергії, встановленого в орендованому відповідачем приміщенні. На підставі отриманих комісією даних та з урахуванням тарифів постачальника електроенергії, позивач визначав суми відшкодування балансоутримувача зі спожитої орендарем електроенергії.

У актах щодо відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення розрахунок суми відшкодування позивач здійснив шляхом множення суми місячних витрат для побутових потреб на кількість осіб, що працює в орендованому приміщенні.

Із матеріалів справи вбачається, що Управлінням Укртрансбезпеки у Львівській області було надано НУ «Львівська політехніка» довідку № 4678/05-29/16 від 25 листопада 2016 року, згідно з якою кількість працюючих у орендаря становить 14 осіб. Ці дані були зазначені в розрахунку відшкодування витрат балансоутримувача, який є додатком № 1 до договору № 181К від 13.05.2017 року, та у подальшому відповідач не повідомляв позивача про зміну таких даних.

Отже, суд встановив, що сума відшкодування витрат НУ «Львівська політехніка» за електроенергію, водопостачання і водовідведення за січень-серпень 2020 року, яка зазначена в наявних у матеріалах справи рахунках на оплату за вказаний період, була визначена позивачем згідно з розрахунком, що міститься у договорі відшкодування витрат № 181К від 13.05.2017 року. При цьому відповідач був обізнаний про вказані розрахунки, а також про тарифи за електроенергію та воду, на підставі яких була визначена сума відшкодування витрат балансоутримувача у розмірі 59 831,62 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 вказаної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки відповідач доказів, що підтверджують сплату відшкодування витрат балансоутримувача за період з січня по серпень 2020 суду не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з ДСУ з безпеки на транспорті основної заборгованості у сумі 59 831,62 грн. є правомірними та такими, що підлягають задоволенню у вказаному розмірі.

Окрім основного боргу, позивач просив стягнути з відповідача інфляційну складову боргу в сумі 3 465,81 грн. та 3 % річних у сумі 1 472,21 грн. за несвоєчасне відшкодування витрат балансоутримувача

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на встановлене судом прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційної складової боргу є такими, що заявлені правомірно.

Провівши перерахунок заявлених до стягнення матеріальних втрат на підставі ст. 625 ЦК України, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню інфляційна складова боргу у сумі 3 465,81 грн. та 3 % річних у сумі 1 472,21 грн., тобто у сумах, заявлених позивачем.

За таких обставин, враховуючи здійснений судом перерахунок сум, заявлених до стягнення, позовні вимоги НУ "Львівська політехніка" підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору у сумі 2 270,00 грн. покладаються на відповідача згідно зі ст. 129 ГПК України.

Щодо розподілу витрат на правничу допомогу, заявлених позивачем до закінчення судових дебатів, то вказане питання буде вирішене судом в порядку, визначеному господарським процесуальним законом, після ухвалення судового рішення у даній справі за наявності поданих позивачем доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Національного університету "Львівська політехніка" до Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення заборгованості у сумі 64 769,64 грн. задовольнити.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, проспект Перемоги, 14, ідентифікаційний код 39816845) на користь Національного університету "Львівська політехніка" (79013, м. Львів, вул. Степана Бандери, 12, ідентифікаційний код 02071010) основний борг у сумі 59 831 (п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот тридцять одна) грн. 62 коп., інфляційні втрати у сумі 3 465 (три тисячі чотириста шістдесят п`ять) грн. 81 коп., 3 % річних у сумі 1 472 (одна тисяча чотириста сімдесят дві) грн. 21 коп. та судовий збір у сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено в судовому засіданні в присутності представників сторін 2 грудня 2021 року.

Повний текст рішення складений 16 грудня 2021 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.