ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" грудня 2021 р. м. Вінниця Cправа № 902/1046/21

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.,

при секретарі Сичуку І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДЛЕНД", вул. 600-річчя, 17-Е, м. Вінниця, 21021, код - 25592668

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "А-БІЗНЕС ТРЕЙД", вул. Грушевського Михайла, 49, кімн. 208, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49069, код - 44281145

про стягнення 410 095,77 грн

В С Т А Н О В И В :

23.10.2021 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (б/н від 22.10.2021 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДЛЕНД" до Товариства з обмеженою відповідальністю "А-БІЗНЕС ТРЕЙД" про стягнення 410 095,77 грн збитків, з яких 179 719,17 грн гарантійна сума, 9 414,33 грн пеня, 215 663,02 грн штраф, 3 585,76 грн інфляційних втрат та 1 713,49 грн 3% річних.

Також, 23.10.2021 року до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДЛЕНД" надійшла заява про забезпечення позову б/н від 26.10.2021 року, в якій останній просить суд забезпечити позов, шляхом заборони до набрання рішенням законної сили у даній справі державним реєстраторам Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (за місцем зберігання реєстраційної справи згідно відомостей ЄДРЮОФОПГФ), державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, проводити реєстраційні дії щодо державної реєстрації припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "А-БІЗНЕС ТРЕЙД".

Ухвалою суду від 27.10.2021 року відкрито провадження у справі № 902/1046/21 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 18.11.2021 року.

Також, даною ухвалою призначено розгляд заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДЛЕНД" адвоката О. Дудчика (б/н від 26.10.2021 року) про забезпечення позову у судовому засіданні на 01.01.2021 року.

При цьому, судом забезпечено проведення судового засідання 01.11.2021 року в режимі відеоконференції у приміщенні Господарському суду Дніпропетровської області (Зал №1 (1-107) за участю представника позивача.

01.11.2021 року до суду від представника позивача надійшло клопотання (б/н від 26.10.2021 року) про долучення до заяви про забезпечення позову додаткових доказів.

Ухвалою суду 01.11.2021 року задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДЛЕНД" про забезпечення позову (б/н від 26.10.2021 року) (01-48/88/21 від 26.10.2021 року) у справі № 902/1046/21. Заборонено державним реєстраторам Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, Міністерства юстиції України, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, проводити реєстраційні дії щодо державної реєстрації припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "А-БІЗНЕС ТРЕЙД" (вул. Грушевського Михайла, 49, кімн. 208, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49069, код - 44281145) до набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 18.11.2021 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи для судового розгляду по суті на 09.12.2021 року, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 24.11.2021 року повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання.

В судовому засіданні 09.12.2021 року представники позивача та відповідача правом участі в судовому засіданні не скористалися, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином.

Зважаючи на вищевикладене, судом враховується наступне.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&ес рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними у ній матеріалами і документами.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає про неналежне виконанням відповідачем зобов`язань за умовами Договору оренди нежитлового приміщення № -72-М/1-21 від 27.07.2021 року, в частині несплати авансового платежу в сумі 359 438,35 грн.

Згідно п. 5.2. Договору оренди Орендар протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту підписання цього Договору перераховує на поточний рахунок Орендодавця авансовий платіж в розмірі 359 438,35 грн в т.ч. ПДВ (20%). який зараховується в такому порядку:

- 179 719,17 грн плата за оренду за перший місяць оренди;

- 179 719,17 грн як гарантійна сума у розмірі плати за оренду за один місяць станом на дату укладення договору - попередня оплата зобов`язань Орендаря на відшкодування можливих збитків, сплати неустойки, пені, штрафів та інших платежів на користь Орендодавця, які можуть виникнути протягом строку дії Договору чи після закінчення такого строку.

За твердженнями позивача в зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди існують наявні підстави для стягнення з нього грошових коштів у вигляді гарантійної суми (яка мала бути сплачена протягом 10 робочих днів з моменту підписання договору оренди та не підлягає поверненню у зв`язку з його припиненням, враховуючи підставу для такого припинення) та штрафних санкцій згідно п. 10.2. Договору оренди.

З метою захисту своїх прав, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "А-БІЗНЕС ТРЕЙД" 179 719,17 грн гарантійної суми, 9 414,33 грн пені, 215 663,02 грн штрафу, 3 585,76 грн інфляційних втрат та 1 713,49 грн 3% річних.

Матеріали справи не містять відзиву або будь-якої іншої заяви по суті справи зі сторони відповідача, в яких було б викладено процесуальну позицію останнього з приводу заявленого позову.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 27.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДЛЕНД" (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "А-БІЗНЕС ТРЕЙД" (Орендар) укладено Договір № -72-М/1-21.

Відповідно п. 1.1 Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове оплачуване користування нежитлове приміщення, а саме частину будівлі ТРЦ на першому поверсі, загальною площею 166,53 квадратних метрів ділянка, іменоване далі за текстом "Об`єкт оренди", у відповідності з Правилами і Положеннями ТРІІ Додатком №3 до даного Договору ("Технічна специфікація Об`єкта оренди" - погоджується сторонами на момент підписання даного договору.

План розміщення Об`єкта оренди наведений у Додатку № 1 до даного договору, що є його невід`ємною частиною.

Згідно п. 1.2 Договору об`єкт оренди може використовуватися Орендарем винятково для здійснення діяльності обумовленої сторонами в Додатку № 2 до даного договору ("Цільове призначення Об`єкта оренди").

Цільове призначення використання Об`єкта оренди, протягом терміну дії даного договору може бути змінене за письмовим узгодженням сторін, шляхом внесення змін у Додаток № 2 даного договору.

Вартість Об`єкта оренди з врахуванням індексації складає 1 221 742,34 грн без ПДВ (п. 1.4 Договору).

Об`єкт передається Орендарю па підставі Акту №1 не пізніше 30.09.2021 року при умові внесення Орендарем авансового платежу згідно п. 5.2. Договору.

До моменту початку виконання опоряджувальних робіт Орендар зобов`язаний розробити необхідну проектну документацію, на підставі якої повинні виконуватися опоряджувальні роботи Орендаря (Робоча документація).

Робоча документація, зокрема, мас містити наступні розділи: "Технологія виробництва"; "Архітектурні рішення"; "Силове електрообладнання"; "Електричне освітлення"; "Фасадна частина торгової зони"; "Візуалізація"; "Специфікація оздоблювальних матеріалів"; "Візуалізація вивіски (її вага, матеріали, спосіб кріплення)".

На обґрунтовану вимогу Орендодавця Орендар зобов`язаний відобразити в робочій документації інші відомості, які необхідні для виконання опоряджувальних робіт.

Протягом строку виконання опоряджувальних робіт Орендар зобов`язаний підтримувати Об`єкт оренди у належному стані (включаючи, серед іншого, чистоту, належне технічне обслуговування всіх електроприладів) та виконувати координаційні розпорядження представників Орендодавця, зокрема, стосовно порядку, способу та строків виконання опоряджувальних робіт, якщо опоряджувальні роботи перешкоджають роботам інших орендарів.

Орендодавець має право у будь-який час на вхід до приміщення для перевірки порядку та якості виконання опоряджувальних робіт.

Строк виконання Орендарем опоряджувальних робіт 21 календарний день з дати передачі Об`єкту за Актом №1, але не пізніше дати початку, (якщо інше не буде встановлене додатковою угодою сторін і не випливає із змісту даного договору), при умові своєчасного внесення Орендарем авансового платежу згідно п. 5.2 Договору (п. 1.6.1 Договору).

Передача Об`єкта оформлюється Актом №1 складеним в двох примірниках і підписаним уповноваженими представниками сторін в день передачі. Орендодавець повідомляє Орендаря про точну дату передачі Об`єкта письмовим повідомленням, відправленим за адресою Орендаря або відісланим по факсу, що вказані в договорі, не пізніше ніж за 5 робочих днів до початку такого строку. (Допускається підписання Акту №1 без такого письмового повідомлення Орендодавця, за умови що Орендар буде готовий до підписання і письмово це підтвердить) (п. 1.6.2 Договору).

За змістом п. 2.1 Договору Орендодавець зобов`язаний зокрема, передати Орендарю Об`єкт оренди на умовах та в строки, передбачені даним договором, в орендне користування і не ухилятись від підписання Актів прийому-передачі; належним чином виконувати всі умови даного договору; вимагати від Орендаря використовувати Об`єкт оренди виключно за призначенням, передбаченим сторонами в Додатку № 2 до даного договору ("Цільове призначення Об`єкта оренди"); отримувати від Орендаря щомісячно орендну плату та інші платежі у відповідності з умовами даного договору.

Згідно п. 2.3 Договору Орендар зобов`язаний в строк, передбачений даним договором прийняти від Орендодавця для виконання Опоряджувальних робіт Об`єкт, не ухилятись від підписання Акту №1 та Акту №2; в строк, передбачений даним договором прийняти від Орендодавця в орендне користування Об`єкт оренди і не ухилятись від підписання Акту № 2 прийому-передачі в оренду; розпочати діяльність визначену сторонами в Додатку № 2 до даного договору - з дати початку; своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату, компенсацію комунальних і експлуатаційних платежів; інших платежів, передбачених даним договором - у відповідності з умовами даного договору.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 30.06.2024 року (3.1 Договору).

Об`єкт оренди передається Орендарю на підставі Акту передачі Об`єкту оренди (Акт№1), в якому вказується опис технічного стану, кінцевий розмір площі, місце розташування Об`єкту оренди на поверховому плані і технічні специфікації ГРЦ. Акт №2 складається і підписується Сторонами до дати початку, а у випадку якщо згідно додаткової угоди сторін до даного договору строк орендного користування починає обчислюватись з іншої дати, Сторони зобов`язані підписати Акт №2 до дати початку (п. 4.1 Договору).

Не пізніше 30 календарних днів до дати закінчення строку дії даного договору Орендодавець письмово повідомляє Орендаря про день фактичного повернення Об`єкту оренди. Повідомлення вважається належним чином доставлене, якщо отримано документальне підтвердження його доставки за адресою Орендаря, вказаною в даному договорі, або за іншою адресою, про яку Орендодавець був належним чином повідомлений Орендарем (шляхом кур`єрської доставки, цінним листом з описом вкладення або листом, врученим під розпис) (п. 4.2 Договору).

Орендар передає Орендодавцю Об`єкт оренди в день закінчення строку дії даного Договору або дострокового припинення даного договору. Передача Об`єкту оренди оформлюється Актом приймання-передачі Об`єкту оренди (Акт №3), який складається в двох примірниках та підписується сторонами (їх уповноваженими представниками) (п. 4.3 Договору).

Відповідно п. 5.1 Договору Орендар зобов`язаний вносити плату за користування Об`єктом оренди в розмірах та в строки, обумовлені даним Договором і Додатком № 5, що є його невід`ємною частиною.

За змістом п. 5.2 Договору Орендар протягом 10 робочих днів з моменту підписання цього договору перераховує на поточний рахунок Орендодавця авансовий платіж в розмірі 359 438,35 грн в т.ч. ПД13 (20%), який зараховується в такому порядку: 179 719,17 грн як плата за оренду за перший місяць оренди; 179 719,17 грн - як Гарантійна сума у розмірі плати за оренду за один місяць станом па дату укладення договору попередня оплата зобов`язань Орендаря на відшкодування можливих збитків, сплати неустойки, пені, штрафів та інших платежів на користь Орендодавця, які можуть виникнути протягом строку дії договору чи після закінчення такого строку.

Календарний місяць оренди починається першого числа та закінчується останнім числом календарного місяця. У випадку, якщо дата початку нарахування плати за оренду не припадає на перше число календарного місяця, то авансовий платіж за перший календарний місяць, сплачений Орендарем, розподіляється наступним чином: частина авансового платежу зараховується як плата за оренду за фактичну кількість днів оренди в першому (неповному) календарному місяці, а залишок авансового платежу зараховується як часткова плата за оренду за другий календарний місяць оренди. При цьому Орендар зобов`язаний доплати ти плату за оренду за другий календарний місяць оренди па підставі рахунку Орендодавця не пізніше 5 банківських днів з дати виставлення такого рахунку.

Гарантійна сума утримується Орендодавцем як забезпечення виконання зобов`язань Орендаря по оплаті заборгованості перед Орендодавцем щодо сплати плати за оренду, зобов`язань Орендаря перед Орендодавцем з відшкодування можливих збитків, сплати неустойки, штрафів, пені, інших платежів на користь Орендодавця.

У випадку, якщо в Орендаря не виникло зазначених вище витрат, штрафів, пені, збитків, а також заборгованості Орендаря перед Орендодавцем в зв`язку з цим Договором, що не були оплачені Орендодавцю, то Гарантійна сума, сплачена в порядку цього пункту Договору, має бути за письмовим клопотанням Орендаря зарахована за останній місяць оренди.

У випадку, якщо в Орендодавця не виникло зазначених вище збитків, витрат тощо, та Гарантійна сума не була зарахована, як плата за оренду за останній місяць оренди, то в такому випадку Гарантійна сума, підлягає поверненню на поточний рахунок Орендаря протягом семи календарних днів після Дати закінчення дії цього Договору, якщо інше не передбачене даним договором.

Плата за оренду нараховується Орендареві з дати початку (п. 5.3 Договору).

Згідно п. 5.4 Договору плата за оренду сплачується Орендарем щомісяця, попередньою оплатою, не пізніше 15-го числа місяця, що передує оплачуваному місяцю.

Орендодавець до 10-го числа місяця, що передує оплачуваному місяцю, виставляє Орендареві рахунок на оплату за оренду, розрахованої відповідно до Додатку № 5 до даного договору.

За невиконання (не належне виконання) зобов`язань по даному договору сторони несуть відповідальність, передбачену нормами чинного законодавства і даним Договором (п. 10.1 Договору).

У випадку затримок з боку Орендаря в перерахуванні будь-яких платежів, передбачених цим договором, на користь Орендодавця, Орендар сплачує пеню в розмірі офіційно встановленої подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, за кожний день прострочення від суми заборгованості, але в будь-якому випадку не більш встановленої чинним законодавством (п. 10.2 Договору).

Згідно п. 10.2.1 крім зазначеного вище у п. 10.2. цього договору, до Орендаря застосовується додаткова відповідальність за прострочення виконання грошових зобов`язань:

- якщо період прострочення становить 1-5 календарних днів, то Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцю штраф у розмірі 10 % відсотків від простроченої суми грошового зобов`язання (10.2.1.1 Договору);

- якщо період прострочення становить 6-10 календарних днів, крім пені та штрафу, передбачених у пунктах 10.2 та 10.2.1.1 даного договору, Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцю штраф у розмірі 20 % відсотків від простроченої суми грошового зобов`язання (10.2.1.2 Договору).

У випадку затримки платежів на 11 і більше календарних днів Орендар крім пені і штрафів, передбачених п. 10.2, п. 10.2.1, п. 10.2.1.1, п. 10.2.1.2 Договору, додатково зобов`язаний сплатити Орендодавцю штраф у розмірі 30% від простроченої суми грошового зобов`язання (п. 10.2.2 Договору).

Як зазначає позивач, свої зобов`язання за договором оренди відповідач не виконав, не сплатив авансовий платіж в розмірі 359 438,35 грн.

06.09.2021 року позивачем надіслано на адресу відповідача лист (вих. № 6151) щодо сплати авансового платежу. Також, листі останній повідомляє про намір розірвати укладений договір.

Згідно п. 5.2. Договору оренди Орендар протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту підписання цього Договору перераховує на поточний рахунок Орендодавця авансовий платіж в розмірі 359 438,35 гри. (триста п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста тридцять вісім гривень 35 коп.) в т.ч. ПДВ (20%). який зараховується в такому порядку:

- 179 719,17 грн плата за оренду за перший місяць оренди;

- 179 719,17 грн як гарантійна сума у розмірі плати за оренду за один місяць станом на дату укладення договору - попередня оплата зобов`язань Орендаря на відшкодування можливих збитків, сплати неустойки, пені, штрафів та інших платежів на користь Орендодавця, які можуть виникнути протягом строку дії Договору чи після закінчення такого строку.

За твердженнями позивача в зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди існують наявні підстави для стягнення з нього грошових коштів у вигляді гарантійної суми (яка мала бути сплачена протягом 10 робочих днів з моменту підписання договору оренди та не підлягає поверненню у зв`язку з його припиненням, враховуючи підставу для такого припинення) та штрафних санкцій згідно п. 10.2. Договору оренди.

Надавши правову оцінку наявним у справі доказам суд дійшов наступних висновків щодо підстав заявленого позову.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено судом, позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору надано відповідачу в користування нежитлове приміщення, а саме частину будівлі ТРЦ на першому поверсі, загальною площею 166,53 квадратних метрів ділянка, іменоване далі за текстом "Об`єкт оренди", у відповідності з Правилами і Положеннями ТРІІ Додатком №3 до даного Договору ("Технічна специфікація Об`єкта оренди".

Судом встановлено, що за умовами договору відповідач, як орендар зобов`язаний згідно п. 5.2. Договору оренди Орендар протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту підписання цього Договору перераховує на поточний рахунок Орендодавця авансовий платіж в розмірі 359 438,35 грн в т.ч. ПДВ (20%). який зараховується в такому порядку:

- 179 719,17 грн плата за оренду за перший місяць оренди;

- 179 719,17 грн як гарантійна сума у розмірі плати за оренду за один місяць станом на дату укладення договору - попередня оплата зобов`язань Орендаря на відшкодування можливих збитків, сплати неустойки, пені, штрафів та інших платежів на користь Орендодавця, які можуть виникнути протягом строку дії Договору чи після закінчення такого строку.

Згідно п. 5.4 Договору плата за оренду сплачується Орендарем щомісяця, попередньою оплатою, не пізніше 15-го числа місяця, що передує оплачуваному місяцю.

Орендодавець до 10-го числа місяця, що передує оплачуваному місяцю, виставляє Орендареві рахунок на оплату плати за оренду, розрахованої відповідно до Додатку № 5 до даного договору.

Отже, сторони визначили такі строки оплати за договором щодо гарантійної суми - 10 календарних днів від дати набуття чинності договором; щодо орендних платежів - сплачується попередньою оплатою, не пізніше 15 числа місяця, що передує оплачуваному місяцю.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За твердженнями позивача в зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди існують наявні підстави для стягнення з нього грошових коштів у вигляді гарантійної суми (яка мала бути сплачена протягом 10 робочих днів з моменту підписання договору оренди та не підлягає поверненню у зв`язку з його припиненням, враховуючи підставу для такого припинення) та штрафних санкцій згідно п. 10.2. Договору оренди.

Суд вважає доведеними позовні вимоги в частині стягнення 179 719,17 грн гарантійної суми за умовами договору №-72-М/1-21 від 27.07.2021 року, оскільки сторонами погоджено строки оплати гарантійного платежу та мету її використання, що не обмежується строком дії договору.

Тому, розірвання договору не покладає на позивача обов`язку з повернення гарантійної суми, так як гарантійна сума може використовуватись Орендодавцем і після припинення дії договору.

Тому позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 9 414,33 грн пені, 215 663,02 грн штрафу, 3 585,76 грн інфляційних втрат та 1 713,49 грн 3% річних суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин, яку останні несуть за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями ст. 217 Господарського кодексу України визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, як-то відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафні санкції визначаються ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Поряд з цим, ст. 549 ЦК України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За невиконання (не належне виконання) зобов`язань по даному договору сторони несуть відповідальність, передбачену нормами чинного законодавства і даним Договором (п. 10.1 Договору).

У випадку затримок з боку Орендаря в перерахуванні будь-яких платежів, передбачених цим договором, на користь Орендодавця, Орендар сплачує пеню в розмірі офіційно встановленої подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, за кожний день прострочення від суми заборгованості, але в будь-якому випадку не більш встановленої чинним законодавством (п. 10.2 Договору).

Згідно п. 10.2.1 крім зазначеного вище у п. 10.2. цього договору, до Орендаря застосовується додаткова відповідальність за прострочення виконання грошових зобов`язань:

- якщо період прострочення становить 1-5 календарних днів, то Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцю штраф у розмірі 10 % відсотків від простроченої суми грошового зобов`язання (10.2.1.1 Договору);

- якщо період прострочення становить 6-10 календарних днів, крім пені та штрафу, передбачених у пунктах 10.2 та 10.2.1.1 даного договору, Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцю штраф у розмірі 20 % відсотків від простроченої суми грошового зобов`язання (10.2.1.2 Договору).

У випадку затримки платежів на 11 і більше календарних днів Орендар крім пені і штрафів, передбачених п. 10.2, п. 10.2.1, п. 10.2.1.1, п. 10.2.1.2 Договору, додатково зобов`язаний сплатити Орендодавцю штраф у розмірі 30% від простроченої суми грошового зобов`язання (п. 10.2.2 Договору).

Таким чином, сторонами визначено нарахування штрафу за різними ставками на одне і теж грошове зобов`язання залежно від терміну прострочення розрахунку.

Сторони не можуть врегулювати свої відносини (визначити взаємні права та обов`язки) в договорі у спосіб, який суперечить публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, передбаченим ст. 3 ЦК України, які обмежують свободу договору.

Суд наділений повноваженнями перевіряти обраний сторонами договору спосіб врегулювати свої відносини на предмет відповідності Конституції України.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що гарантована ст. 61 Конституції України заборона подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (лат. non bis in idem - «двічі за одне й те саме не карають») має на меті уникнути несправедливого покарання.

Одночасне стягнення штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк понад 10 календарних днів та штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк понад 30 календарних днів є подвійним стягненням штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язання, тобто подвійною відповідальністю за порушення зобов`язання.

Велика Палата ВС постановила, що є обґрунтованими та підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення штрафу на строк понад 30 календарних днів; у решті штрафу та пені відмовила (Постанова ВП ВС від 1 червня 2021 року у справі № 910/12876/19).

Тому, суд враховує даний висновок ВП ВС і вважає протиправним нарахування штрафу на підставі п. п. п. 10.2.1, 10.2.1.1 Договору в сумі 35 943,84 грн та 71 887,67 грн.

Тому, у задоволенні позову в цій частині суд відмовляє.

Таким чином, обґрунтованими є вимоги позову про стягнення штрафу на підставі п. 10.2.2 Договору в сумі 107 831,51 грн.

Відносно обґрунтованості та пропорційності нарахованого штрафу суд виходить з наступного.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

Закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

Главою 24 ГК України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

За частиною другою статті 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

За частинами першою та другою статті 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

Разом з тим, суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, що стягувана позивачем з відповідача сума річних у визначеному за договором розмірі від несплаченої загальної вартості товару є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання, тому, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Таким чином, суд, опираючись на встановлені обставини справи, з метою забезпечення балансу інтересів сторін, з огляду на вимоги розумності та справедливості, користуючись правом, наданим йому ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, вважає за необхідне зменшити розмір штрафу на 80%.

При цьому суд враховує:

- що встановлений у договорі розмір штрафу нараховано на орендний платіж, який дійсно не сплачено, однак відповідач не приймав приміщення в оренду, договір розірвано з ініціативи позивача;

- інтереси позивача захищено шляхом нарахування гарантійного платежу, пені, відсотків річних та інфляційних втрат;

- термін прострочення оплати авансового платежу, на який нараховано штраф, розпочався з 11.08.2021 року, можливість нарахувати штраф виникла з 21.08.2021 року (п. 10.2.2 Договору), 06.09.2021 року позивачем направлено повідомлення про розірвання договору, тому період прострочення до моменту розірвання договору становив 16 днів;

- розмір штрафу складає 30% суми заборгованості, що з огляду на період прострочення, є надмірним.

Окремо слід зазначити, що законодавчо не врегульований розмір можливого зменшення неустойки. При цьому вирішення питання та розмір такого зменшення закон відносить на розсуд суду.

Отже, правомірно нарахований штраф в сумі 107 831,51 грн, слід зменшити на 80%, до 21 566,30 грн.

Суд виходить з того, що зменшення штрафу у даному співвідношенні відповідатиме принципам, справедливості, розумності та пропорційності.

Враховуючи викладене, в частині стягнення 194 096,72 грн (35 943,84 грн + 71 887,67 грн + 86 265,21 грн) - штрафу слід відмовити.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд здійснив перерахунок суми пені та дійшов висновку, що позивачем вірно розраховано суму пені, тому вимоги про стягнення 9 414,33 грн підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних ґрунтуються на законі (п. 2 ст. 625 ЦК України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов`язання, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню в обсязі визначеному позивачем в розрахунку, а саме: 3 585,76 грн інфляційних втрат та 1 713,49 грн - 3% річних.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду відповідач не подав до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення боргу в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

За таких обставин позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДЛЕНД" підлягають задоволенню судом частково.

З приводу розподілу судових витрат, суд вважає за доцільне призначити окреме судове засідання згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України.

В силу вимог ч. 7 ст. 145 ГПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Тому, заходи забезпечення позову, застосовані Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 01.11.2021 року у справі № 902/1046/21, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "А-БІЗНЕС ТРЕЙД" (вул. Грушевського Михайла, 49, кімн. 208, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49069, код - 44281145) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДЛЕНД" (вул. 600-річчя, 17-Е, м. Вінниця, 21021, код - 25592668) 179 719,17 грн - гарантійної суми, 9 414,33 грн - пені, 21 566,30 грн - штрафу, 3 585,76 грн -інфляційних втрат та 1 713,49 грн - 3% річних за Договором оренди нежитлового приміщення № -72-М/1-21 від 27.07.2021 року.

3. Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДЛЕНД" (вул. 600-річчя, 17-Е, м. Вінниця, 21021, код - 25592668) в частині вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "А-БІЗНЕС ТРЕЙД" (вул. Грушевського Михайла, 49, кімн. 208, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49069, код - 44281145) 194 096,72 грн - штрафу.

4. Призначити судове засідання з приводу розподілу судових витрат на 10.01.2022 року о 09:30 год.

5. Встановити сторонам строк подачі доказів щодо розміру понесених судових витрат, заперечень щодо понесених стороною витрат, клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами до 27.12.2022 року включно.

6. Роз`яснити, що заходи забезпечення позову, застосовані Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 01.11.2021 року у справі № 902/1046/21 продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

7. Видати наказ після набрання рішенням законної сили

8. Примірник повного судового рішення протягом двох днів з дня складання направити сторонам на офіційні електронні адреси, за їх відсутності - рекомендованим листом, з повідомлення про вручення поштового відправлення, та засобами електронного зв`язку за електронною адресою: , , .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повний текст судового рішення складено 20 грудня 2021 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. 600-річчя, 17-Е, м. Вінниця, 21021)

3 - відповідачу (вул. Грушевського Михайла, 49, кімн. 208, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49069)