ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2021 справа № 914/1369/21

Господарський суд Львівської області у складі:

Головуючого судді Фартушка Т.Б. за участі секретаря судового засідання Полюхович Х.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури, Чернівецька область, м.Чернівці;

в інтересах держави в особі Позивача-1: Західного офісу Держаудитсужби, Львівська область, м.Львів;

та Позивача-2: Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області, Чернівецька область, Сторожинецький район, м.Сторожинець;

до Відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кастум", Львівська область, м.Львів;

про: стягнення безпідставно одержаних коштів.

ціна позову: 244243,60грн.

Представники:

Прокурор: Панькевич Р.В. - прокурор (посвідчення від 03.02.2020р.№055208);

Позивача-1: Андріюк К.Г. - представник (посвідчення від 05.05.2021р. серія АБ №006583);

Позивача-2: не з`явився;

Відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

19.05.2021р. на адресу Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява за позовом Першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитсужби та Сторожинецької міської ради від 05.05.2021р. вих. №15-1126-21 (вх. №1482) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кастум" про стягнення заборгованості; ціна позову: 244243,60грн.

Підставами позовних вимог Прокурор зазначає нікчемність, а відтак, недійсність Додаткових угод від 02.05.2018р. №1/260, від 01.10.2018р. №22/712, від 01.10.2018р. №3/713, від 01.10.2018р. №4/714, від 01.10.2018р. №5/715 та від 19.10.2018р. №6 до Договору про постачання природного газу від 01.02.2018р. №51, внаслідок чого Відповідачем безпідставно одержано грошові кошти в розмірі 244243,60грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.05.2021р. у цій справі судом постановлено позовну заяву Першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури від 05.05.2021р. вих. №15-1126-21 (вх. №1482 від 19.05.2021р.) залишити без руху; надати Першому заступнику керівника Чернівецької обласної прокуратури десятиденний строк з моменту вручення ухвали для усунення недоліків поданої позовної заяви, а саме: надати докази зазначення у позовній заяві повного найменування та адреси місцезнаходження Позивача-2 та докази надіслання таких доказів іншим Учасникам справи; надати докази надіслання копії позовної заяви і доданих до неї документів Позивачу-2 листом з описом вкладення; надати належним чином посвідчені копії доданих до позовної заяви документів.

08.06.2021р. за вх. №13451/21 від Прокурора до суду засобами поштового зв`язку надійшов лист від 03.06.2021р. вих. №15-1126/21, у якому на виконання вимог ухвали Господарського суду Львівської області від 20.05.2021р. у цій справі долучає позовну заяву з повним найменуванням та адресою місцезнаходження Позивача-2; докази надіслання сторонам зміненої позовної заяви та поштову квитанцію і опис вкладення, що підтверджують направлення зміненої позовної заяви та додатків до неї Позивачу-2.

Крім того, Прокурор у вказаному листі надає належним чином завірені копії долучених до позову документів, а також інші документи в оригіналі або в копіях, розміщених на офіційних сайтах.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.06.2021р. у цій справі судом постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 22.06.2021р.; визнати явку повноважних представників Учасників справи в судове засідання для надання пояснень по суті справи обов`язковою; викликати в судове засідання повноважних представників Учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.06.2021р. у цій справі суд постановив відкласти підготовче судове засідання на 27.07.2021р.; в задоволенні заяви (клопотання) Товариства з обмеженою відповідальністю "Кастум" від 22.06.2021р. вх. №14382/21 про поновлення строку Відповідачу для надання відзив на позовну заяву та продовження строку підготовчого провадження на 30 днів відмовити; явка повноважних представників Учасників справи в судове засідання визнається обов`язковою; викликати повноважних представників Учасників справи в судове засідання.

Ухвалою суду у цій справі від 26.07.2021р. судом постановлено судове засідання у справі №914/1369/20, яке призначене на 27.07.2021 р. о 09:20 год. провести в режимі відеоконференції, проведення якої доручити Чернівецькому окружному адміністративному суду (58000, Чернівецька область, м.Чернівці, вул.Садова, буд.1-І).

Ухвалою суду у цій справі від 27.07.2021р. суд постановив продовжити строк підготовчого провадження на 11 днів; відкласти підготовче судове засідання на 19.08.2021р.; явка повноважних представників Учасників справи в судове засідання визнається обов`язковою; викликати повноважних представників Учасників справи в судове засідання.

Ухвалою суду від 02.08.2021р. у цій справі суд постановив судове засідання у справі №914/1369/21, яке призначене на 19.08.2021 р. о 10:00 год., провести в режимі відеоконференції, проведення якої доручити Чернівецькому окружному адміністративному суду (58000, Чернівецька область, м.Чернівці, вул.Садова, буд.1-І).

Ухвалою суду від 19.08.2021р. у цій справі суд постановив продовжити строк підготовчого провадження на 19 днів; відкласти підготовче судове засідання на 09.09.2021р.; явка повноважних представників Учасників справи в судове засідання визнається обов`язковою; викликати повноважних представників Учасників справи в судове засідання.

Ухвалою суду від 20.08.2021р. у цій справі суд постановив судове засідання у справі №914/1369/21, яке призначене на 09.09.2021 р. о 10:00 год., провести в режимі відеоконференції, проведення якої доручити Чернівецькому окружному адміністративному суду (58000, Чернівецька область, м.Чернівці, вул.Садова, буд.1-І).

Ухвалою суду від 09.09.2021р. у цій справі суд постановив клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Кастум" про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву від 01.09.2021р. вх. №20154/21 задоволити; продовжити Товариству з обмеженою відповідальністю "Кастум" строк на подання відзиву на позовну заяву по 31.08.2021р.; відкласти підготовче судове засідання на 30.09.2021р.; явка повноважних представників Учасників справи в судове засідання не визнається обов`язковою.

Ухвалою суду від 17.09.2021р. у цій справі суд постановив судове засідання у справі №914/1369/21, яке призначене на 30.09.2021 р. о 12:00 год., провести в режимі відеоконференції, проведення якої доручити Чернівецькому окружному адміністративному суду (58000, Чернівецька область, м.Чернівці, вул.Садова, буд.1-І).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.09.2021р. у цій справі суд постановив відкласти підготовче судове засідання на 21.10.2021р.; явка повноважних представників Учасників справи в судове засідання не визнається обов`язковою.

Ухвалою суду від 30.09.2021р. у цій справі суд постановив судове засідання у справі №914/1369/21, яке призначене на 21.10.2021р. о 14:00год., провести в режимі відеоконференції, проведення якої доручити Чернівецькому окружному адміністративному суду (58000, Чернівецька область, м.Чернівці, вул.Садова, буд.1-І).

Ухвалою суду від 21.10.2021р. у цій справі суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті; судове засідання з розгляду спору по суті призначити на 18.11.2021р.; явка повноважних представників Учасників справи в судове засідання визнається обов`язковою; викликати повноважних представників Учасників справи в судове засідання для надання пояснень по суті спору.

Ухвалою суду від 26.10.2021р. у цій справі судом постановлено судове засідання у справі №914/1369/21, яке призначене на 18.11.2021 р. о 12:00 год., провести в режимі відеоконференції, проведення якої доручити Чернівецькому окружному адміністративному суду (58000, Чернівецька область, м.Чернівці, вул.Садова, буд.1-І).

Ухвалою суду від 01.11.2021р. у цій справі суд постановив надати представникам Західного офісу Держаудитсужби начальнику відділу контролю за місцевими бюджетами Управління Західного офісу Держаудитслужби в Чернівецькій області Бацевичу Богдану Вікторовичу та головному спеціалісту-юрисконсульту юридичного відділу Управління Західного офісу Держаудитслужби в Чернівецькій області Андріюк Катерині Геннадіївні можливість участі в судовому засіданні у справі №914/1369/21, призначеному на 18.11.2021р. о 12:00год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення «Easycon».

Ухвалою суду 18.11.2021р. у цій справі суд постановив відкласти судове засідання з розгляду спору по суті на 09.12.2021р.; явка повноважних представників Учасників справи в судове засідання не визнається обов`язковою.

Ухвалою суду від 19.11.2021р. у цій справі суд постановив судове засідання у справі №914/1369/21, яке призначене на 09.12.2021р. о 10:00год., провести в режимі відеоконференції, проведення якої доручити Чернівецькому окружному адміністративному суду (58000, Чернівецька область, м.Чернівці, вул.Садова, буд.1-І).

Відповідно до ст.222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Процесуальні права та обов`язки Учасників справи, відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України, як підтвердили Прокурор та представник Позивача-1 в судовому засіданні, їм відомі, в порядку ст.205 ГПК України клопотання про роз`яснення прав та обов`язків до суду не надходили.

Заяв про відвід головуючого судді чи секретаря судового засідання не надходило та не заявлялось.

Прокурор в судове засідання з`явився, в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору.

Представник Позивача-1 в судове засідання з`явилась, в судовому засіданні надала усні пояснення по суті спору.

Представник Позивача-2 в судове засідання не з`явився, 28.08.2021р. за вх. №19884/21 засобами поштового зв`язку надіслав до суду клопотання від 17.08.2021р. вих. №2285, у якому просить суд задоволити позов у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, та провести підготовче судове засідання за відсутності повноважного представника Позивача-2.

Представник Відповідача в судове засідання не з`явився, 08.12.2021р. за вх. №29544/21 надіслав на електронну адресу суду Заяву від 07.12.2021р. вих. №07/12/01 про проведення справи по суті без участі Відповідача, у якій наводить доводи в обґрунтування безпідставності та необґрунтованості заявлених позовних вимог і просить суд провести судове засідання без участі представника Відповідача та відмовити в позові у повному обсязі. Вказану заяву, оглянуто судом, оголошено та долучено до матеріалів справи.

Позиція Прокурора:

Прокурор з підстав нікчемності Додаткових угод від 02.05.2018р. №1/260, від 01.10.2018р. №22/712, від 01.10.2018р. №3/713, від 01.10.2018р. №4/714, від 01.10.2018р. №5/715 та від 19.10.2018р. №6 до Договору про постачання природного газу від 01.02.2018р. №51 зазначає про безпідставність одержання Відповідачем грошових коштів за поставлений згідно Договору природний газ в розмірі 244243,60грн. та просить суд стягнути такі з Відповідача на користь Позивача-2.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Прокурор зазначає, що 01.02.2018р. за результатами проведеної процедури закупівлі між Позивачем-2 та Відповідачем укладено Договір про постачання природного газу №51, за умовами якого Відповідач зобов`язувався постачати Позивачу-2 у 2018 році природний газ в об`ємах до 143500 тис. м.куб., а Позивач-2 зобов`язувався прийняти та оплатити такий на умовах та в порядку, передбаченому Договором. Ціна природного газу згідно розділу 3 Договору становила 9390грн. за 1000м.куб., а загальна вартість Договору - 1347465грн.

Прокурор зазначає, що в подальшому з ініціативи Відповідача укладено Додаткові угоди від 02.05.2018р. №1/260, від 01.10.2018р. №22/712, від 01.10.2018р. №3/713, від 01.10.2018р. №4/714, від 01.10.2018р. №5/715 та від 19.10.2018р. №6 до Договору, за умовами яких безпідставно зменшувався річний плановий обсяг постачання природного газу та збільшувалась його ціна.

На думку Прокурора укладені між Позивачем-2 та Відповідачем Додаткові угоди до Договору є нікчемними в силу приписів ч.4 ст.36 та ст.37 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки істотні умови договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, окрім випадку зміни ціни на одиницю товару не більше, ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної договором.

Також Прокурор зазначає, що подання Відповідачем Позивачу-2 пропозиції із значно нижчою ціною на природний газ, ніж існувала станом на час укладення Договору на внутрішньому ринку України, свідчить про умисне заниження ціни з метою отримання перемоги у відкритих торгах, що, в свою чергу, є порушенням передбачених ст.3 Закону України «Про публічні закупівлі» принципів добросовісної конкуренції серед учасників, максимальної економії та ефективності, відкритості та прозорості на всіх стадіях закупівель.

Крім того Прокурор зазначає, що Додаткова угода від 02.05.2018р. №1/260, якою збільшено ціну природного газу, який поставляється за Договором, укладена між сторонами Договору в період зменшення ціни на природний газ, а Додаткові угоди від 01.10.2018р. №22/712, від 01.10.2018р. №3/713, від 01.10.2018р. №4/714, від 01.10.2018р. №5/715 до Договору укладено в один день, тобто за один день збільшено ціну природного газу, який поставлявся за Договором, на 44%. Додатковою ж угодою від 19.10.2018р. №6 до Договору зменшено обсяг поставки за Договором до 90433,8926тис.м.куб., що на думку Прокурора, суперечить встановленим ст.3 Закону України «Про публічні закупівлі» принципам здійснення публічних закупівель.

З підстав наведеного та з врахуванням нікчемності Додаткових угод від 02.05.2018р. №1/260, від 01.10.2018р. №22/712, від 01.10.2018р. №3/713, від 01.10.2018р. №4/714, від 01.10.2018р. №5/715 та від 19.10.2018р. №6 до Договору про постачання природного газу від 01.02.2018р. №51 Прокурор зазначає про необхідність здійснення розрахунків за поставлений згідно Договору природний газ за ціною, що встановлена Договором без врахування змін, внесених Додатковими угодами до нього.

Вказане, згідно доводів Прокурора, свідчить про безпідставність отримання Відповідачем коштів в розмірі 244243,60грн., а відтак, наявність в силу приписів ч.1 ст.670 ЦК України, обов`язку Відповідача повернути Позивачу-2 вказані грошові кошти у звязку із поставкою меншої кількості товару (природного газу) за Договором.

У поданій 13.09.2021р. за вх. №21179/21 відповіді на відзив від 08.09.2021р. вих. №15-1126-21 в спростування викладених Відповідачем у відзиві на позовну заяву заперечень Прокурор зазначає, що з довідки Житомирської торгово-промислової палати вбачається, що ціна на природний газ в період з 21.02.2018р. по 01.03.2018р. на європейських хабах складала від 9891грн. до 18541грн. Вивчення ціни проведено на підставі консультацій спеціалістів, ринкової ціни, визначеної на підставі аналізу інформації мережі Інтернет.

З довідки Львівської торгово-промислової плати вбачається, що відповідно до даних НАК «Нафтогаз України» в залежності від категорії споживачів та умов та умов застосування ціни на газ станом на березень 2018р. складає 8889,60грн., тобто на період укладення Додаткової угоди до Договору про збільшення ціни природного газу відбувалось зменшення його ціни.

Щодо довідок Львівської торгово-промислової палати від 22.08.2018р. №19-09/803 та від 18.09.2018р. №19-09/880 Прокурор зазначає, що такими повідомляється про те, що згідно джерел інформації ПАТ «НАК «Нафтогаз України» вартість природного газу для постачальників для подальшої реалізації газу установам та організаціям, що фінансуються із державного та місцевого бюджетів, промисловим споживачам на червень, липень, серпень 2018р. за 1000м.куб. становить 10893,60-11083,20грн., а на серпень, вересень 2018р. - 11-083,20-11594,40грн. на підставі цих документів Позивачем-2 та Відповідачем 01.10.2018р. чотири рази збільшено ціну на газ.

Щодо довідки Львівської торгово-промислової палати від 03.10.2018р. №19-09/963 Прокурор зазначає, що такою визначено вартість природного газу для постачальників для подальшої реалізації газу установам та організаціям, що фінансуються із державного та місцевого бюджетів, промисловим споживачам станом на 1 вересня та 1 жовтня 2018р. ціною 11594,40грн. - 14586грн. В той же час, з ініціативи Відповідача ціну газу за Договором згідно додаткової угоди безпідставно збільшено до 14900грн.

При цьому Прокурор зазначає, що довідки є фактографічними і не враховують умов договорів та контрактів.

З наведеного Прокурор підсумовує про те, що Відповідачем не доведено зміну ціни на природний газ на ринку, які підставу до укладення додаткових угод до Договору.

Позиція Позивача-1:

Позивач-1 у поданому 20.10.2021р. за вх. №24434/21 Пояснені про надання інформації від 19.10.2021р. вх. №132413-15/3550-2021 підтримує заявлений Прокурором в інтересах держави в особі Позивача-1 та Позивача-2 позов та зазначає, що відповідно до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Західного офісу Держаудитслужби на ІІ квартал 2021р. працівниками Позивача-1 проведено ревізію бюджету та окремих питань фінансово-господарської діяльності Позивача-2, за результатами якої встановлено, що в грудні 2017р. Позивачем-2 розпочато закупівлю шляхом відкритих торгів на «Газове паливо (природний газ)», ідентифікаційний номер: UA-2017-12-26-002635-b, очікуваною вартістю 1552630,33грн. Протоколом Тендерного комітету від 26.12.2017р. №194 затверджено тендерну документацію на торги, якою встановлено, що кількість природного газу повинна становити 143,5тис.м.куб., вартість 1800000,16грн.; Зміна ціни на газ в сторону підвищення допускається не частіше 1 разу на 60 днів. Документами підтверджуючими зміну ціни є додаткова угода і оригінал (нотаріально засвідчена копія) довідки торгово-промислової палати, надана Замовнику і підтверджуючі коливання ціни на ринку газу. Зміна ціни відбувається виключно в рамках Закону України «Про публічні закупівлі».

При цьому Позивач-1 зазначає, що у складі документів до тендерної пропозиції ТОВ «Кастум» в документі наявний документ «Форма комерційна пропозиція», у якій Відповідач погодився з умовами технічного завдання.

Також Позивач-1 зазначає, що ревізією встановлено, що укладений між Позивачем-2 та Відповідачем Договір не відповідає проекту договору, який визначено тендерною документацією, що є порушенням ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» та підставою нікчемності Договору.

Щодо укладених Додаткових угод до Договору Позивач-1 зазначає, що укладення таких здійснено на підставі довідок Львівської та Житомирської торгово-промислових палат, однак, збільшення ціни природного газу за Договором у травні 2018р. відповідно до Додаткової угоди відбулось на підставі інформації щодо збільшення ціни природного газу, яка відбувалась у лютому 2018р., що не доводить обставину зміни ціни природного газу на ринку у травні 2018р., як передумови до укладення Додаткової угоди.

Окрім того, Позивач-1 зазначає, що збільшення ціни у Додаткових угодах від 01.10.2018р. відбулось чотири рази на підставі одних і тих же довідок ТПП.

В доповнення до викладеного Позивач-1 зазначає, що в порушення вимог тендерної документації довідки ТПП надавались Відповідачем у копіях, що засвідчені керівником Відповідача, а не в оригіналі чи нотаріально засвідченій копії.

З підстав наведеного Позивач-1 підсумовує про безпідставність укладення Додаткових угод до Договору, оскільки Сторонами погоджено у Договорі всі його істотні умови, а підстави до зміни ціни у Відповідача не доведені.

Згідно доводів Позивача-1, з врахуванням сплати Позивачем-2 на користь Відповідача за Договором 1347249,19грн. та отримання зменшеного на 26,034тис.м.куб. обсягу природного газу Позивачем-2 понесено зайві витрати бюджетних коштів в розмірі 244243,60грн., тому наявні підстави до стягнення цих коштів з Відповідача на користь Позивача-2.

Позиція Позивача-2:

Позивач-2 у поданому 28.08.2021р. за вх. №19884/21 клопотанні від 17.08.2021р. вих. №2285 просить суд задоволити позов у повному обсязі з підстав, викладених Прокурором у позовній заяві та проводити розгляд справи за відсутності повноважного представника Позивача-2.

Позиція Відповідача:

Відповідач у поданому 01.09.2021р. за вх. №20153/21 Відзиві на позовну заяву від 30.08.2021р. вих.№30/08/01 проти заявлених позовних вимог заперечує, вважає позов безпідставним та необґрунтованим, просить суд відмовити Прокурору в його задоволенні з підстав того, що, за результатами проведеної 01.02.2018р. процедури закупівлі між Позивачем-2 та Відповідачем укладено Договір, пунктом 3.4. якого передбачено, що ціна, зазначена в ньому, може змінюватись протягом дії Договору; зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до Договору.

В подальшому, Відповідач, з метою безперебійного постачання природного газу та забезпечення тепловою енергією установи Позивача-2, змушений був здійснювати додаткові закупки природного газу за цінами, які, внаслідок коливання ціни на природний газ на ринку природного газу як на європейських хабах, так і в приватних газовидобувних компаніях, були значно вищі від тих, що існували станом на час укладення Договору.

З метою підтвердження зміни ціни на природний газ Відповідач звертався до Львівської та Житомирської торгово-промислових палат, на підставі висновків яких, що були складені у формі довідки, пропонував зміну ціни природного газу, поставка якого була предметом Договору.

З наведеного Відповідач підсумовує про більшу вірогідність для встановлення об`єктивних обставин справи наданих Відповідачем доказів, аніж ті, що додані Прокурором до позовної заяви.

При цьому Відповідач зазначає, що чинне законодавство та укладений між Сторонами Договір не містять визначення поняття «коливання», а відтак, такий термін має оціночне значення і може трактуватись як динаміка росту ціни в бік збільшення по відношенню до визначеної у Договорі початкової ціни у відповідності до ринкових цін на природний газ.

Таким чином на думку Відповідача, Довідки (експертні висновки) торгово-промислових палат, які є чинними та не оскарженими, є достатніми доказами існування обставин зміни ціни на природний газ на ринку, а відтак укладені між Відповідачем та Позивачем-2 Додаткові угоди до Договору є законними і Договір підлягав виконанню з врахуванням внесених ними змін до Договору.

Щодо заявленої до стягнення з Відповідала на користь Позивача-2 244243,60грн. Відповідач зазначає, що Позивач не навів аргументів і не надав доказів, які б підтверджували нанесення економічних збитків державі, а також не надав експертних висновків щодо обчислення суми таких.

З підстав наведеного Відповідач зазначає про безпідставність та необґрунтованість заявлених Прокурором позовних вимог.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.10 ст.81 ГПК України у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Згідно ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Враховуючи те, що норми ст.81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом Учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтями 202 та 216 ГПК України, надання Відповідачу можливості для подання відзиву на позов, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності повноважних представників Позивача-2 та Відповідача за наявними у справі матеріалами.

За результатами дослідження наведених Учасниками справи доводів, поданих доказів та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю з огляду на наступне.

Протоколом Тендерного комітету Сторожинецької міської ради Чернівецької області про розкриття пропозицій від 26.12.2018р. №194 затверджено тендерну документацію на закупівлю товарів ДК 012:2015-09120000-6 Газове паливо (природний газ) на 2018 рік для оголошення процедури закупівлі: Відкриті торги.

26.12.2017р. Позивачем-2 оприлюднено оголошення про проведення прилюдних торгів із закупівлі газового палива (природного газу) ідентифікаційний номер закупівлі: UA-2017-12-26-002635-b ,у якій взяли участь Товариство з обмеженою відповідальністю «Кастум» із первинною пропозицією в розмірі 1414910грн. з ПДВ та остаточною ціновою пропозицією в розмірі 1347465грн. з ПДВ, а також Товариство з обмеженою відповідальністю «Газова інвестиційна група» із первинною ціновою пропозицією в розмірі 1549800грн. з ПДВ та остаточною ціновою пропозицією в розмірі 1348900грн. з ПДВ.

Протоколом Тендерного комітету Сторожинецької міської ради Чернівецької області про розкриття пропозицій від 15.01.2018р. №11 (опубліковано 15.01.2018р. о 16:25год.) визначено переможця аукціону - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кастум» і надіслано Повідомлення про намір укласти Договір.

01.02.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кастум» (надалі - Відповідач, Постачальник) та Сторожинецькою міською радою Сторожинецького району Чернівецької області (ЕІС код: 56XS000041Q4Z00I) (надалі - Позивач-2, Споживач) укладено Договір на постачання природного газу №51 (надалі - Договір), за умовами якого (п.1.1. Договору) Постачальник зобов`язувався передати у власність Споживачу у 2018 році природний газ, а Споживач зобов`язувався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Річний плановий обсяг постачання газу - до 143500тис.м.куб. (п.1.2. Договору)

Відповідно до п.3.1. Договору розрахунки за поставлений Споживачеві газ здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між Постачальником та Споживачем.

Згідно п.3.3. Договору ціна газу становить 7825грн. за 1000м.куб., крім того 1565грн. ПДВ, всього з ПДВ - 9390грн.

Ціна, зазначена в п.3.3. Договору, може змінюватись протягом дії Договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до Договору (п.3.4. Договору).

Ціна газу, зазначена в п.3.3. Договору, не може бути змінена протягом 90 календарних днів з дати укладення Договору (п.3.6. Договору).

Пунктом 3.8. Договору встановлено, що загальна сума Договору складається із місячних сум вартості газу поставленого Споживачеві за Договором і становить 1347465грн., в тому числі ПДВ - 20%.

Відповідно до п.4.1. Договору розрахунковий період за Договором становить один календарний місяць - з 07:00год. першого дня місяця до 07:00год. першого дня наступного місяця включно.

Згідно п.4.2.1. Договору оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника у наступному порядку: оплата послуг з постачання газу здійснюється Споживачем не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі актів приймання-передачі природного газу, які надаються Постачальником.

Приписами п.11.5. Договору усі зміни та доповнення до Договору оформлюються Додатковою угодою, що підписується уповноваженими представниками Сторін та скріплюється їх печаткою.

Вказаний Договір підписано уповноваженими представниками, їх підписи засвідчено відтисками печаток юридичних осіб - Сторін Договору.

Прейскурантом на природний газ із ресурсів НАК «Нафтогаз України» з 01.01.2018р. встановлено ціну на природний газ для постачальників для подальшої реалізації установам та організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, промисловим споживачам в розмірі 10732,80грн.

Прейскурантом на природний газ із ресурсів НАК «Нафтогаз України» з 01.02.2018р. встановлено ціну на природний газ для постачальників для подальшої реалізації установам та організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, промисловим споживачам в розмірі 10141,20грн.

Прейскурантом на природний газ із ресурсів НАК «Нафтогаз України» з 01.03.2018р. по 31.03.2018р. (включно) встановлено ціну на природний газ для постачальників для подальшої реалізації установам та організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, промисловим споживачам в розмірі 8889,60грн.

Прейскурантом на природний газ із ресурсів НАК «Нафтогаз України» з 01.03.2018р. по 31.03.2018р. (включно) встановлено ціну на природний газ для постачальників для подальшої реалізації установам та організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, промисловим споживачам за умови передачі природного газу з підземних сховищ ПАТ «Укртрансгаз» в розмірі 8822,40грн.

Прейскурантом на природний газ із ресурсів НАК «Нафтогаз України» з 01.04.2018р. по 30.04.2018р. (включно) встановлено ціну на природний газ для постачальників для подальшої реалізації установам та організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, промисловим споживачам в розмірі 9543,60грн.

Прейскурантом на природний газ із ресурсів НАК «Нафтогаз України» з 01.04.2018р. по 30.04.2018р. (включно) встановлено ціну на природний газ для постачальників для подальшої реалізації установам та організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, промисловим споживачам та іншим суб`єктам господарської діяльності за умови передачі природного газу з підземних сховищ ПАТ «Укртрансгаз» в розмірі 9476,40грн.

Прейскурантом на природний газ із ресурсів НАК «Нафтогаз України» з 01.05.2018р. встановлено ціну на природний газ для постачальників для подальшої реалізації установам та організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, промисловим споживачам в розмірі 10041,60грн.

Прейскурантом на природний газ із ресурсів НАК «Нафтогаз України» з 01.05.2018р. встановлено ціну на природний газ для постачальників для подальшої реалізації установам та організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, промисловим споживачам та іншим суб`єктам господарської діяльності за умови передачі природного газу з підземних сховищ ПАТ «Укртрансгаз» в розмірі 10826,40грн.

Прейскурантом на природний газ із ресурсів НАК «Нафтогаз України» з 01.06.2018р. встановлено ціну на природний газ для постачальників для подальшої реалізації установам та організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, промисловим споживачам в розмірі 10893,60грн.

Прейскурантом на природний газ із ресурсів НАК «Нафтогаз України» з 01.07.2018р. встановлено ціну на природний газ для постачальників для подальшої реалізації установам та організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, промисловим споживачам в розмірі 10893,60грн.

Прейскурантом на природний газ із ресурсів НАК «Нафтогаз України» з 01.08.2018р. встановлено ціну на природний газ для постачальників для подальшої реалізації установам та організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, промисловим споживачам в розмірі 11083,20грн.

Прейскурантом на природний газ із ресурсів НАК «Нафтогаз України» до 301.08.2018р. встановлено ціну на природний газ для постачальників для подальшої реалізації установам та організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, промисловим споживачам для застосування при укладанні договорів та додаткових угод щодо продажу/постачання природного газу в розмірі 11594,40грн.

Прейскурантом на природний газ із ресурсів НАК «Нафтогаз України» з 31.08.2018р. встановлено ціну на природний газ для постачальників для подальшої реалізації установам та організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, промисловим споживачам для застосування при укладанні договорів та додаткових угод щодо продажу/постачання природного газу в розмірі 13338грн.

Прейскурантом на природний газ із ресурсів НАК «Нафтогаз України» з 01.10.2018р. встановлено ціну на природний газ для постачальників для подальшої реалізації установам та організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, промисловим споживачам в розмірі 14586грн.

Прейскурантом на природний газ із ресурсів НАК «Нафтогаз України» з 01.11.2018р. встановлено ціну на природний газ для постачальників для подальшої реалізації установам та організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, промисловим споживачам в розмірі 14586грн.

Прейскурантом на природний газ із ресурсів НАК «Нафтогаз України» з 01.12.2018р. встановлено ціну на природний газ для постачальників для подальшої реалізації установам та організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, промисловим споживачам в розмірі 12180грн.

Ціновою довідкою Житомирської торгово-промислової палати від 15.03.2018р. №В-2309 на замовлення Відповідача експертом Герасимчук Т.С. проведено вивчення документів; консультації зі спеціалістами; вивчення ринку природного газу. Ринкові ціни на дану продукцію визначені на підставі інформації мережі Інтернет та встановлено, що в період з 21.02.2018р. по 01.03.2018р. на європейських хабах ціна на природний газ складає: 21.02.2018р. - 9891грн.-10919грн.; 22.02.2018р. - 10310грн.-10978грн.; 23.02.2018р. - 10843грн.-12764грн.; 26.02.2018р. - 12498грн.; 27.02.2018р. - 11607грн.-16061грн.; 28.02.2018р. - 16187грн. - 20436грн.; 01.03.2018р. - 18541грн. - 32897грн.

Вказану Довідку підписано експертом Герасимчук Т.С. та завірено відтиском Житомирської торгово-промислової палати.

Листом (довідкою) від 29.03.2018р. вих. №19-09/342 Львівська торгово-промислова палата, серед іншого, повідомила Відповідача про те, що згідно даних ПАТ «НАК «Нафтогаз України» ціна на природний газ у березні 2018р. для постачальників для подальшої реалізації установам та організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, промисловим споживачам із місячними обсягами використання природного газу до 50 тис.м.куб. відповідно до укладеного договору із ресурсів ПАТ «НАК «Нафтогаз України» становить 8889,60грн. з ПДВ.; з підземних сховищ ПАТ «Укртрансгаз» - 8822,40грн.

Ціни товару та величина їх зміни на внутрішньому ринку України по даних ліцензованих постачальників на ринку України:

- ТзОВ «Паливторг»: станом на 01.03.2018р. - 9600грн.; станом на 23.03.2018р. - 10200грн. Величина зміни ціни = +6,3%;

- ДП «Молтекс нафта і газ» компанії «Молтекс бізнес»: станом на 01.03.2018р. - 9360грн.; станом на 23.03.2018р. - 10100грн. Величина зміни ціни = +7,9%;

- ТОВ «Західгруп»: станом на 01.03.2018р. - 9400грн.; станом на 23.03.2018р. - 10200грн. Величина зміни ціни = +8,5%;

- ТОВ «Енерго прайм»: станом на 01.03.2018р. - 9500грн.; станом на 23.03.2018р. - 10150грн. Величина зміни ціни = +6,8%;

- ТОВ «Львівгаз збут»: станом на 01.03.2018р. - 11031грн.; станом на 23.03.2018р. - 10700,40грн. Величина зміни ціни = +0%.

Відповідно до п.4. Примітки до довідки дана довідка є фактографічною та не містить узагальнюючої інформації щодо рівня цін товару на внутрішньому ринку України.

Вказаний лист підписано провідним експертом-оцінювачем ЛТПП Шлапак Ю.П. та завірено відтиском печатки Львівської торгово-промислової палати.

Листом від 12.04.2018р. вих. №12/04/01 Відповідач звертався до Позивача-2 із пропозицією внести зміни до Договору з огляду на ситуацію на ринку та цінову довідку Львівської торгово-промислової палати від 29.03.2018р. №19-09/342 та Довідку Житомирської торгово-промислової плати від 15.03.2018р. №В-2309, внаслідок чого Відповідач змушений підняти ціну на природний газ з 01.04.2018р. на 10%. До вказаного листа долучено примірник Додаткової угоди №2 до Договору.

Протоколом Тендерного комітету Сторожинецької міської ради Чернівецької області від 02.05.2018р. №93 комісія, розглянувши лист-звернення Відповідача вирішила укласти додаткову угоду про збільшення ціни на 10% з 9390грн. за 1000м.куб. до 10320грн. за 1000 м.куб., оскільки відбулось коливання ціни товару на ринку, та розмістити на електронному майданчику закупівель. Вказаний Протокол підписано членами Тендерної комісії та завірено відтиском печатки Позивача-2.

Додатковою угодою від 02.05.2018р. №1/260 до Договору (надалі - Додаткова угода 1) Сторонами внести зміни до п.1.2., 1.3. та 3.3. Договору, виклавши його в наступній редакції:

1.2. Річний плановий обсяг постачання газу - 130568,3139тис.м.куб.

3.3. Ціна газу становить 10320грн. за 1000м.куб., крім того 1720грн. ПДВ, всього з ПДВ - 10320грн.

3.8. Загальна сума Договору складається із місячних сум вартості газу поставленого Споживачеві за Договором і становить 1347465грн., в тому числі ПДВ - 20%.

Вказану Додаткову угоду до Договору підписано уповноваженими представниками, їх підписи засвідчено відтисками печаток юридичних осіб - Сторін Договору.

Листом (довідкою) від 10.05.2018р. вих.№19-09/522 Львівська торгово-промислова палата, серед іншого, повідомила Відповідача про те, що згідно даних сайту ПАТ «НАК «Нафтогаз України» ціна на природний газ з 01.04.2018р. по 01.05.2018р. для постачальників для подальшої реалізації установам та організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, промисловим споживачам із місячними обсягами використання природного газу до 50 тис.м3 згідно укладеного договору з ресурсів ПАТ «НАК «Нафтогаз України» станом на 01.04.2018р. становить 9543,60грн. з ПДВ.; з 01.05.2018р. - 10041,60грн.

Ціни товару та величина їх зміни на внутрішньому ринку України по даних ліцензованих постачальників на ринку України:

- ТОВ «Укр газ ресурс»: станом на 01.04.2018р. - 9504грн.; станом на 01.05.2018р. - 9900грн. Величина зміни ціни = +5,1%;

- ДП «Молтекс нафта і газ» компанії «Молтекс бізнес»: станом на 01.04.2018р. - 10150грн.; станом на 01.05.2018р. - 10650грн. Величина зміни ціни = +4,9%;

- ТОВ «Західгруп»: станом на 01.04.2018р. - 10200грн.; станом на 01.05.2018р. - 10850грн. Величина зміни ціни = +6,4%;

- ТОВ «Енерго прайм»: станом на 01.04.2018р. - 10150грн.; станом на 01.05.2018р. - 10750грн. Величина зміни ціни = +5,9%;

- ТОВ «Львівгаз збут»: станом на 01.04.2018р. - 10700,40грн.; станом на 01.05.2018р. - 10700,40грн. Величина зміни ціни = +0%.

Відповідно до п.4. Примітки до довідки дана довідка є фактографічною та не містить узагальнюючої інформації щодо рівня цін товару на внутрішньому ринку України.

Листом (довідкою) від 05.06.2018р. вих. №19-09/598 Львівська торгово-промислова палата, серед іншого, повідомила Відповідача про те, що згідно даних сайту ПАТ «НАК «Нафтогаз України» ціна на природний газ з 01.05.2018р. по 01.06.2018р. для постачальників для подальшої реалізації установам та організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, промисловим споживачам із місячними обсягами використання природного газу до 50 тис.м3 згідно укладеного договору із ресурсів ПАТ «НАК «Нафтогаз України» станом на 01.05.2018р. складає 10041,60грн. з ПДВ.; з 01.06.2018р. - 10893,60грн.

Ціни товару та величина їх зміни на внутрішньому ринку України по даних ліцензованих постачальників на ринку України:

- ТОВ «Укр газ ресурс»: станом на 01.05.2018р. - 10650грн.; станом на 01.06.2018р. - 11300грн. Величина зміни ціни = +6,2%;

- ТОВ «Енергогазрезерв»: станом на 01.05.2018р. - 10740грн.; станом на 01.06.2018р. - 11450грн. Величина зміни ціни = +6,6%;

- ДП «Молтекс нафта і газ» компанії «Молтекс бізнес»: станом на 01.05.2018р. - 10850грн.; станом на 01.06.2018р. - 11450грн. Величина зміни ціни = +5,5%;

- ТОВ «Західгруп»: станом на 01.05.2018р. - 10750грн.; станом на 01.06.2018р. - 11600грн. Величина зміни ціни = +7,9%;

- ТОВ «Енерго прайм»: станом на 01.05.2018р. - 10700грн.; станом на 01.06.2018р. - 11580грн. Величина зміни ціни = +8,2%;

- ТОВ «Кастум»: станом на 01.05.2018р. - 9480грн.; станом на 01.06.2018р. - 10230грн. Величина зміни ціни = +7,9%;

- ТОВ «Львівгаз збут»: станом на 01.05.2018р. - 10700,40грн.; станом на 01.06.2018р. - 11350грн. Величина зміни ціни = +6,1%.

Відповідно до п.4. Примітки до довідки дана довідка є фактографічною та не містить узагальнюючої інформації щодо рівня цін товару на внутрішньому ринку України.

Листом (довідкою) від 22.08.2018р. вих. №19-09/803 Львівська торгово-промислова палата, серед іншого, повідомила Відповідача про те, що згідно даних сайту ПАТ «НАК «Нафтогаз України» ціна на природний газ з 01.07.2018р. по 01.08.2018р. для постачальників для подальшої реалізації установам та організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, промисловим споживачам відповідно до укладеного договору із ресурсів ПАТ «НАК «Нафтогаз України» станом на 01.06.2018р. становить 10893,60грн. з ПДВ.; з 01.07.2018р. - 10893,60грн.; з 01.08.2018р. - 11083,20грн.

Ціни товару та величина їх зміни на внутрішньому ринку України по даних ліцензованих постачальників на ринку України:

- ТОВ «Укр газ ресурс»: станом на 01.07.2018р. - 10500грн.; станом на 01.08.2018р. - 11200грн. Величина зміни ціни = +6,7%;

- ТОВ «Енергогазрезерв»: станом на 01.07.2018р. - 11750грн.; станом на 01.08.2018р. - 12200грн. Величина зміни ціни = +3,8%;

- ДП «Молтекс нафта і газ» компанії «Молтекс бізнес»: станом на 01.07.2018р. - 11800грн.; станом на 01.08.2018р. - 12270грн. Величина зміни ціни = +4,0%;

- ТОВ «Кастум»: станом на 01.07.2018р. - 12043грн.; станом на 01.08.2018р. - 12403грн. Величина зміни ціни = +3,0%;

- ТОВ «Паливторг»: станом на 01.07.2018р. - 10404,26грн.; станом на 01.08.2018р. - 10924,47грн. Величина зміни ціни = +5,0%;

- ТОВ «Львівгаз збут»: станом на 01.07.2018р. - 11379,52грн.; станом на 01.08.2018р. - 11530,32грн. Величина зміни ціни = +1,3%.

Відповідно до п.4. Примітки до довідки дана довідка є фактографічною та не містить узагальнюючої інформації щодо рівня цін товару на внутрішньому ринку України.

Вказаний лист підписано провідним експертом-оцінювачем ЛТПП Шлапак Ю.П. та завірено відтиском печатки Львівської торгово-промислової палати.

Листом від 20.09.2018р. вих.№20/09/02 Відповідач звертався до Позивача-2 з пропозицією внести зміни до Договору з огляду на ситуацію на ринку та цінову довідку Львівської торгово-промислової палати від 22.08.2018р. №19-09/803 та Прейскурант ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на природний газ з ресурсів НАК «Нафтогаз України» з 01.09.2018р. та з 01.10.2018р., внаслідок чого Відповідач змушений підняти ціну на природний газ з 01.09.2018р. на 10%. До вказаного листа долучено примірник Додаткової угоди №2 до Договору.

Протоколом Тендерного комітету Сторожинецької міської ради Чернівецької області від 27.09.2018р. №187 комісія, розглянувши лист-звернення Відповідача вирішила укласти додаткову угоду про збільшення ціни на 10% з 10320грн. за 1000м.куб. до 11352грн. за 1000 м.куб., оскільки відбулось коливання ціни товару на ринку, та розмістити на електронному майданчику закупівель. Вказаний Протокол підписано членами Тендерної комісії та завірено відтиском печатки Позивача-2.

Додатковою угодою від 01.10.2018р. №2/712 до Договору (надалі - Додаткова угода 2) Сторонами внести зміни до п. 3.3. Договору, виклавши його в наступній редакції:

3.3. Ціна газу становить 9460грн. за 1000м.куб., крім того 1892грн. ПДВ, всього з ПДВ - 11352грн.

Вказану Додаткову угоду до Договору підписано уповноваженими представниками, їх підписи засвідчено відтисками печаток юридичних осіб - Сторін Договору.

Листом (довідкою) від 18.09.2018р. вих.№19-09/880 Львівська торгово-промислова палата, серед іншого, повідомила Відповідача про те, що згідно даних сайту ПАТ «НАК «Нафтогаз України» ціна на природний газ з 01.08.2018р. по 01.09.2018р. для постачальників для подальшої реалізації установам та організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, промисловим споживачам із місячними обсягами використання природного газу до 50 тис.м3 згідно укладеного договору з ресурсів ПАТ «НАК «Нафтогаз України» станом на 01.08.2018р. складає 11083,20грн. з ПДВ.; з 01.09.2018р. - 11594,40грн.

Ціни товару та величина їх зміни на внутрішньому ринку України по даних ліцензованих постачальників на ринку України:

- ТОВ «Укр газ ресурс»: станом на 01.08.2018р. - 11200грн.; станом на 01.09.2018р. - 13200грн. Величина зміни ціни = +17,9%;

- ТОВ «Енергогазрезерв»: станом на 01.08.2018р. - 12200грн.; станом на 01.09.2018р. - 14100грн. Величина зміни ціни = +15,6%;

- ДП «Молтекс нафта і газ» компанії «Молтекс бізнес»: станом на 01.08.2018р. - 12270грн.; станом на 01.09.2018р. - 14350грн. Величина зміни ціни = +17,0%;

- ТОВ «Кастум»: станом на 01.08.2018р. - 12270грн.; станом на 01.09.2018р. - 13800грн. Величина зміни ціни = +11,3%;

- ТОВ «Західгруп»: станом на 01.08.2018р. - 10924,47грн.; станом на 01.09.2018р. - 12678грн. Величина зміни ціни = +16,1%;

- ТОВ «Паливторг»: станом на 01.08.2018р. - 11530,32грн.; станом на 01.09.2018р. - 13729,92грн. Величина зміни ціни = +19,1%.

Відповідно до п.4. Примітки до довідки дана довідка є фактографічною та не містить узагальнюючої інформації щодо рівня цін товару на внутрішньому ринку України.

Вказаний лист підписано провідним експертом-оцінювачем ЛТПП Шлапак Ю.П. та завірено відтиском печатки Львівської торгово-промислової палати.

Листом від 21.09.2018р. вих. №21/09/03 Відповідач звертався до Позивача-2 із пропозицією внести зміни до Договору з огляду на ситуацію на ринку та цінову довідку Львівської торгово-промислової палати від 22.08.2018р. №19-09/803 та Прейскурант ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на природний газ з ресурсів НАК «Нафтогаз України» з 01.09.2018р. та з 01.10.2018р., внаслідок чого Відповідач змушений підняти ціну на природний газ з 01.09.2018р. на 10%. До вказаного листа долучено примірник Додаткової угоди №3 до Договору.

Протоколом Тендерного комітету Сторожинецької міської ради Чернівецької області від 27.09.2018р. №188 комісія, розглянувши лист-звернення Відповідача вирішила укласти додаткову угоду про збільшення ціни на 10% з 11352грн. за 1000м.куб. до 12487,20грн. за 1000 м.куб., оскільки відбулось коливання ціни товару на ринку, та розмістити на електронному майданчику закупівель. Вказаний Протокол підписано членами Тендерної комісії та завірено відтиском печатки Позивача-2.

Додатковою угодою від 01.10.2018р. №3/713 до Договору (надалі - Додаткова угода 3) Сторонами внести зміни до п. 3.3. Договору, виклавши його в наступній редакції:

3.3. Ціна газу становить 10406грн. за 1000м.куб., крім того 2081,20грн. ПДВ, всього з ПДВ - 12487,20грн. за 1000куб.

Вказану Додаткову угоду до Договору підписано уповноваженими представниками, їх підписи засвідчено відтисками печаток юридичних осіб - Сторін Договору.

Листом від 22.09.2018р. вих. №22/09/04 Відповідач звертався до Позивача-2 із пропозицією внести зміни до Договору з огляду на ситуацію на ринку та цінову довідку Львівської торгово-промислової палати від 22.08.2018р. №19-09/803 та Прейскурант ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на природний газ з ресурсів НАК «Нафтогаз України» з 01.09.2018р. та з 01.10.2018р., внаслідок чого Відповідач змушений підняти ціну на природний газ з 01.09.2018р. на 10%. До вказаного листа долучено примірник Додаткової угоди №4 до Договору.

Протоколом Тендерного комітету Сторожинецької міської ради Чернівецької області від 27.09.2018р. №189 комісія, розглянувши лист-звернення Відповідача вирішила укласти додаткову угоду про збільшення ціни на 10% з 12487,20грн. за 1000м.куб. до 13735,92грн. за 1000 м.куб., оскільки відбулось коливання ціни товару на ринку, та розмістити на електронному майданчику закупівель. Вказаний Протокол підписано членами Тендерної комісії та завірено відтиском печатки Позивача-2.

Додатковою угодою від 01.10.2018р. №4/714 до Договору (надалі - Додаткова угода 4) Сторонами внести зміни до п. 3.3. Договору, виклавши його в наступній редакції:

3.3. Ціна газу становить 10406грн. за 1000м.куб., крім того 2081,20грн. ПДВ, всього з ПДВ - 12487,20грн. за 1000куб.

Вказану Додаткову угоду до Договору підписано уповноваженими представниками, їх підписи засвідчено відтисками печаток юридичних осіб - Сторін Договору.

Листом від 24.09.2018р. вих. №24/09/05 Відповідач звертався до Позивача-2 із пропозицією внести зміни до Договору з огляду на ситуацію на ринку та цінову довідку Львівської торгово-промислової палати від 22.08.2018р. №19-09/803 та Прейскурант ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на природний газ з ресурсів НАК «Нафтогаз України» з 01.09.2018р. та з 01.10.2018р., внаслідок чого Відповідач змушений підняти ціну на природний газ з 01.10.2018р. на 10%. До вказаного листа долучено примірник Додаткової угоди №5 до Договору.

Додатковою угодою від 01.10.2018р. №5/715 до Договору (надалі - Додаткова угода 5) Сторонами внести зміни до п. 3.3. Договору, виклавши його в наступній редакції:

3.3. Ціна газу становить 11666,67грн. за 1000м.куб., крім того 2333,33грн. ПДВ, всього з ПДВ - 14000грн. за 1000куб.

Вказану Додаткову угоду до Договору підписано уповноваженими представниками, їх підписи засвідчено відтисками печаток юридичних осіб - Сторін Договору.

Листом (довідкою) від 03.10.2018р. вих. №19-09/963 Львівська торгово-промислова палата, серед іншого, повідомила Відповідача про те, що згідно даних сайту ПАТ «НАК «Нафтогаз України» ціна на природний газ з 01.09.2018р. по 01.10.2018р. для постачальників для подальшої реалізації установам та організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, промисловим споживачам із місячними обсягами використання природного газу до 50 тис.м3 згідно укладеного договору із ресурсів ПАТ «НАК «Нафтогаз України» станом на 01.09.2018р. становить 11594,40грн. з ПДВ.; з 01.10.2018р. - 14586грн.

Ціни товару та величина їх зміни на внутрішньому ринку України по даних ліцензованих постачальників на ринку України:

- ТОВ «Укр газ ресурс»: станом на 01.09.2018р. - 13200грн.; станом на 01.10.2018р. - 14520грн. Величина зміни ціни = +10,0%;

- ТОВ «Енергогазрезерв»: станом на 01.09.2018р. - 14100грн.; станом на 01.10.2018р. - 15500грн. Величина зміни ціни = +9,9%;

- ДП «Молтекс нафта і газ» компанії «Молтекс бізнес»: станом на 01.09.2018р. - 14350грн.; станом на 01.10.2018р. - 14586грн. Величина зміни ціни = +1,6%;

- ТОВ «Кастум»: станом на 01.09.2018р. - 13800грн.; станом на 01.10.2018р. - 14600грн. Величина зміни ціни = +5,8%;

- ТОВ «Паливторг»: станом на 01.09.2018р. - 12678грн.; станом на 01.10.2018р. - 13620грн. Величина зміни ціни = +7,4%;

- ТОВ «Західгруп»: станом на 01.09.2018р. - 13729,92грн.; станом на 01.10.2018р. - 14979,72грн. Величина зміни ціни = +9,1%.

Відповідно до п.4. Примітки до довідки дана довідка є фактографічною та не містить узагальнюючої інформації щодо рівня цін товару на внутрішньому ринку України.

Вказаний лист підписано провідним експертом-оцінювачем ЛТПП Шлапак Ю.П. та завірено відтиском печатки Львівської торгово-промислової палати.

Листом від 09.10.2018р. вих. №09/10/01 Відповідач звертався до Позивача-2 із пропозицією внести зміни до Договору з огляду на ситуацію на ринку та цінову довідку Львівської торгово-промислової палати від 03.10.2018р. №19-09/963 та Прейскурант ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на природний газ з ресурсів НАК «Нафтогаз України» з 01.10.2018р., внаслідок чого Відповідач змушений підняти ціну на природний газ з 01.10.2018р. на 10%. До листа долучено примірник Додаткової угоди №6 до Договору.

Протоколом Тендерного комітету Сторожинецької міської ради Чернівецької області від 18.10.2018р. №198 комісія, розглянувши лист-звернення Відповідача вирішила укласти додаткову угоду про збільшення ціни на 6,5% з 14000грн. за 1000м.куб. до 14900грн. за 1000 м.куб., оскільки відбулось коливання ціни товару на ринку, та розмістити на електронному майданчику закупівель. Вказаний Протокол підписано членами Тендерної комісії та завірено відтиском печатки Позивача-2.

Додатковою угодою від 01.10.2018р. №6/810 до Договору (надалі - Додаткова угода 6) Сторонами внести зміни до п. 1.2. та 3.3. Договору, виклавши його в наступній редакції:

1.2. Річний плановий обсяг постачання газу - до 90433,8923тис.м.куб.

3.3. Ціна газу становить 12416,67грн. за 1000м.куб., крім того 2483,33грн. ПДВ, всього з ПДВ - 14900грн. за 1000куб.

Вказану Додаткову угоду до Договору підписано уповноваженими представниками, їх підписи засвідчено відтисками печаток юридичних осіб - Сторін Договору.

Видатковою накладною №РН-0000030 Відповідач поставив Позивачу-2 природний газ за лютий 2018р. в обсягах 30,248тис.м.куб. за ціною 7825грн. за 1тис.м.куб. без ПДВ на суму 287028,72грн. з ПДВ.

Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №28 за лютий 2018р. Відповідач передав, а Позивач-2 прийняв природний газ за лютий 2018р. в обсягах 30,248тис.м.куб. за ціною 7825грн. за 1тис.м.куб. без ПДВ на суму 287028,72грн. з ПДВ.

Видатковою накладною №РН-000051 Відповідач поставив Позивачу-2 природний газ за березень 2018р. в обсягах 32,532тис.м.куб. за ціною 7825грн. за 1тис.м.куб. без ПДВ на суму 305475,48грн. з ПДВ.

Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000030 за березень 2018р. Відповідач передав, а Позивач-2 прийняв природний газ за березень 2018р. в обсягах 32,532тис.м.куб. за ціною 7825грн. за 1тис.м.куб. без ПДВ на суму 305475,48грн. з ПДВ.

Видатковою накладною №РН-0000139 Відповідач поставив Позивачу-2 природний газ за квітень 2018р. в обсягах 9,512тис.м.куб. за ціною 7825грн. за 1тис.м.куб. без ПДВ на суму 89317,68грн. з ПДВ.

Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 07.05.2018р. №ОУ-0000125 за квітень 2018р. Відповідач передав, а Позивач-2 прийняв природний газ за квітень 2018р. в обсягах 9,512тис.м.куб. за ціною 7825грн. за 1тис.м.куб. без ПДВ на суму 89317,68грн. з ПДВ.

Видатковою накладною №РН-0000201 Відповідач поставив Позивачу-2 природний газ за травень 2018р. в обсягах 0,388тис.м.куб. за ціною 8600грн. за 1тис.м.куб. без ПДВ на суму 4004,16грн. з ПДВ.

Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 19.06.2018р. №ОУ-0000180 за травень 2018р. Відповідач передав, а Позивач-2 прийняв природний газ за травень 2018р. в обсягах 0,388тис.м.куб. за ціною 8600грн. за 1тис.м.куб. без ПДВ на суму 4004,16грн. з ПДВ.

Видатковою накладною від 16.07.2018р. №РН-0000253 Відповідач поставив Позивачу-2 природний газ за червень 2018р. в обсягах 0,188тис.м.куб. за ціною 8600грн. за 1тис.м.куб. без ПДВ на суму 1940,16грн. з ПДВ.

Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 16.07.2018р. №ОУ-0000231 за червень 2018р. Відповідач передав, а Позивач-2 прийняв природний газ за червень 2018р. в обсягах 0,188тис.м.куб. за ціною 8600грн. за 1тис.м.куб. без ПДВ на суму 1940,16грн. з ПДВ.

Видатковою накладною №РН-0000278 Відповідач поставив Позивачу-2 природний газ за липень 2018р. в обсягах 0,2тис.м.куб. за ціною 8600грн. за 1тис.м.куб. без ПДВ на суму 2064грн. з ПДВ.

Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 13.08.2018р. №ОУ-0000253 за липень 2018р. Відповідач передав, а Позивач-2 прийняв природний газ за липень 2018р. в обсягах 0,2тис.м.куб. за ціною 8600грн. за 1тис.м.куб. без ПДВ на суму 2064грн. з ПДВ.

Видатковою накладною №РН-0000295 Відповідач поставив Позивачу-2 природний газ за серпень 2018р. в обсягах 0,188тис.м.куб. за ціною 8600грн. за 1тис.м.куб. без ПДВ на суму 1940,16грн. з ПДВ.

Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000270 за серпень 2018р. Відповідач передав, а Позивач-2 прийняв природний газ за серпень 2018р. в обсягах 0,188тис.м.куб. за ціною 8600грн. за 1тис.м.куб. без ПДВ на суму 1940,16грн. з ПДВ.

Видатковою накладною №РН-0000328 Відповідач поставив Позивачу-2 природний газ за вересень 2018р. в обсягах 0,278тис.м.куб. за ціною 11666,67грн. за 1тис.м.куб. без ПДВ на суму 3892грн. з ПДВ.

Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 12.10.2018р. №ОУ-0000323 за вересень 2018р. Відповідач передав, а Позивач-2 прийняв природний газ за вересень 2018р. в обсягах 0,278тис.м.куб. за ціною 11666,67грн. за 1тис.м.куб. без ПДВ на суму 3892грн. з ПДВ.

Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 14.11.2018р. №ОУ-0000381 за жовтень 2018р. Відповідач передав, а Позивач-2 прийняв природний газ за жовтень 2018р. в обсягах 3,509тис.м.куб. за ціною 12416,67грн. за 1тис.м.куб. без ПДВ на суму 52284,12грн. з ПДВ.

Видатковою накладною №РН-0000434 Відповідач поставив Позивачу-2 природний газ за листопад 2018р. в обсягах 18,223тис.м.куб. за ціною 12416,67грн. за 1тис.м.куб. без ПДВ на суму 271522,78грн. з ПДВ.

Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 11.12.2018р. №ОУ-0000381 за листопад 2018р. Відповідач передав, а Позивач-2 прийняв природний газ за листопад 2018р. в обсягах 18,223тис.м.куб. за ціною 12416,67грн. за 1тис.м.куб. без ПДВ на суму 271522,78грн. з ПДВ.

Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000398 за грудень 2018р. Відповідач передав, а Позивач-2 прийняв природний газ за грудень 2018р. в обсягах 22,2тис.м.куб. за ціною 12416,67грн. за 1тис.м.куб. без ПДВ на суму 330780,08грн. з ПДВ.

Вказані Видаткові накладні та Акти підписано повноважними представниками, їх підписи засвідчено відтисками печаток юридичних осіб - Сторін Договору.

Позивачем-2 на виконання умов Договору згідно Платіжних доручень від 07.03.2018р. №1226 на суму 49035,69грн., №1227 на суму 5154грн., №1228 на суму 47353,77грн., №1229 на суму 152155,56грн., №1230 на суму 4648,05грн., №1231 на суму 3324,06грн., №1232 на суму 22357,59грн.; від 11.04.2018р. №1896 на суму 47640грн., №1897 на суму 39053,01грн., №1898 на суму 173874,63грн., №1899 на суму 4986,09грн., №1900 на суму 3173,82грн., №1901 на суму 35559,93грн., №1902 на суму 1188грн.; від 08.05.2018р. №2549 на суму 14775,68грн., №2550 на суму 58048,98грн., №2551 на суму 6544,83грн., №2552 на суму 2601,03грн., №2553 на суму 2028,24грн., №2554 на суму 4018,92грн., №2555 на суму 1300грн.; від 19.06.2018р. №3450 на суму 4004,16грн.; від 17.07.2018р. №3947 на суму 1940,16грн.; від 14.08.2018р. №4512 на суму 2054грн.; від 10.09.2018р. №4970 на суму 1940,16грн.; від 16.10.2018р. №5978 на суму 3892грн.; від 14.11.2018р. №6830 на суму 8075,80грн., №6831 на суму 7882,12грн., №6832 на суму 31722,10грн., №6833 на суму 804,60грн., №6834 на суму 596грн., №6835 на суму 3009,80грн., №6836 на суму 193,70грн.; від 11.12.2018р. №7474 на суму 40885,62грн., №7475 на суму 54116,81грн., №7476 на суму 141073,25грн., №7477 на суму 3143,90грн., №7478 на суму 2696,90грн., №7479 на суму 24644,60грн., №7480 на суму 4961,70грн.; від 19.12.2018р. №7792 на суму 49721,31грн., №7793 на суму 67050,02грн., №7794 на суму 175536,95грн., №7795 на суму 7271,20грн., №7796 на суму 3561,10грн. та №7797 на суму 27639,50грн. сплачено на користь Відповідача 1347249,34грн.

Листом від 09.02.2021р. вих. №15-66вих-21 Прокурор звертався до Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області із проханням у строк до 22.02.2021р. надати інформацію щодо перебування Позивача-2 на обслуговуванні в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Чернівецькій області, його головного розпорядника коштів, а також фінансування витрат на постачання газу Позивачу-2 згідно умов договорів (бюджет чи спецфонд). Крім того Прокурор просив направити копії платіжних доручень, на підставі яких проведено фінансування договорів постачання природного газу.

Листом від 11.02.2021р. вих. №07-11-08/860 Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області скерувало лист Прокурора від 09.02.2021р. вих. №15-66вих-21 за належністю до УДКСУ у Сторожинецькому районі Чернівецької області.

Також листом від 09.02.2021р. вих. №15-67вих-21 Прокурор звертався до Позивача-1 із проханням у строк до 22.02.2021р. повідомити Прокурора про вжиті Позивачем-1 заходи щодо визнання недійсними укладених Додаткових угод до Договору та повернення бюджетних коштів, в тому числі в судовому порядку.

Листом від 24.02.2021р. вих. №132413-17/715-2021 Позивач-1 повідомив Прокурора про відсутність правових підстав до звернення до суду із адміністративним позовом за результатами здійснення моніторингу і повідомив, що моніторинг закупівель Позивача-2 Позивачем-1 не проводився. З наведеного Позивач-1 вніс вказану у зверненні інформацію до Бази відомостей щодо ризиків у діяльності підконтрольних об`єктів з метою її використання при плануванні контрольних заходів та повідомив Прокурора, що під час проведення чергового контрольного заходу в Позивача-2 буде здійснено перевірку відомостей, викладених у зверненні Прокурора.

Листом від 15.03.2021р. вих. №7 УДКСУ у Сторожинецькому районі Чернівецької області підтвердило перебування Позивача-2 на обслуговуванні в УДКСУ у Сторожинецькому районі Чернівецької області, зазначило, що головним розпорядником коштів Позивача-2 є Позивач-2, фінансування витрат на постачання природного газу відбувається з коштів міського бюджету. Крім того УДКСУ у Сторожинецькому районі Чернівецької обл. надало копії платіжних доручень Позивача-2 про оплату природного газу.

Листом від 26.03.2021р. вих. №15-170вих-21 Прокурор звертався до Позивача-2 із повторним проханням надати в строк до 02.04.2021р. інформацію щодо вжиття Позивачем-2 заходів до визнання недійсними укладених Додаткових угод до Договору та повернення коштів, сплачених на їх виконання.

Листом від 07.04.2021р. вих. №1030 Позивач-2 повідомив Прокурора про те, що ним не вчинялись дії щодо визнання недійсними укладених Додаткових угод до Договору та повернення коштів, сплачених на їх виконання. З наведеного а також відсутності коштів для сплати судового збору, Позивач-2 просив Прокурора вжити заходів представницького характеру щодо захисту законних прав та інтересів громади.

Листом від 13.04.2021р. вих. №15-195вих-21 Прокурор звертався до Позивача-1 із проханням в строк до 19.04.2021р. надати інформацію щодо проведення перевірки здійсненої Позивачем-2 процедури закупівлі ідентифікаційний номер: UA-2017-12-26-002635-b та укладеного за її результатами Договору і Додаткових угод під час здійснення заходів фінансового контролю, встановлених порушень, вжитих Позивачем-1 заходів до усунення порушень, зокрема шляхом звернення до суду в інтересах держави, а у випадку незвернення до суду - вказати причини нездійснення захисту інтересів держави в суді.

Крім того Прокурор у вказаному листі повідомив Позивача-1 про те, що у випадку нездійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, такий захист уповноважений здійснювати Прокурор, а невжиття заходів до захисту інтересів держави є підставою до здійснення Прокурором заходів представницького характеру.

Листом від 23.04.2021р. вих. №15-208вих-21 Прокурор повідомив Позивача-2 про вжиття заходів представницького характеру шляхом подання позову до Господарського суду Львівської області в інтересах держави в особі Позивача-2 до Відповідача про стягнення коштів в сумі 244243,60грн.

Листом від 26.04.2021р. вих. №15-213вих-21 Прокурор повідомив Позивача-1 про вжиття заходів представницького характеру шляхом подання позову до Господарського суду Львівської області в інтересах держави в особі Позивача-1 до Відповідача про стягнення коштів в сумі 244243,60грн.

У відповідності з пунктами 1, 3 частини першої статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства зокрема є свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд зазначає, і аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду від 03.03.2021р. у справі №521/20937/16-ц, що для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Відповідно до ч.1 ст.173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до вимог ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до вимог ч.1 ст.510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог , що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно із ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ч.7 ст.180 ГК України, строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору; на зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше; закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання; до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін; законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч.1 ст.693 ЦК України у випадку, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно ст.699 ЦК України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Приписами ч.1 ст.670 ЦК України встановлено, що у випадку, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Згідно ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч.3 ст.653 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

При цьому суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 626, частиною 1 статті 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Як предмет договору цивільно-правова теорія розуміє необхідні за цим договором дії, що призводять до бажаного для сторін результату, тобто такий результат визначає, про що саме домовилися сторони.

У розумінні положень цивільного законодавства договір спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, тобто виникнення цивільного правовідношення, яке, у свою чергу, може включати певні права та обов`язки, виконання яких призводить до бажаного для сторін результату. Однак усі вони (права та обов`язки) не можуть охоплюватися предметом договору, оскільки можуть стосуватися як різноманітних умов договору, так і бути наслідком укладення договору, який є підставою їх виникнення. При цьому, значення предмета договору може набувати основна дія (дії), що вчинятиметься сторонами і забезпечить досягнення мети договору.

За змістом статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов, до яких, серед іншого, віднесено умови про предмет договору.

Крім того, ч.ч.2, 3 ст.180 ГПК України визначено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Отже, предмет договору визначається у момент його укладення, без нього не може існувати договору, а тому не може виникати зобов`язання; предмет договору має відображати головну сутність договору даного виду.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.06.2019р. у справі №916/2090/16.

Згідно ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно приписів ч.1,3, 5 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону; матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Статтею 142 Конституції України передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини; органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Нормою ст.172 ЦК України встановлено, що територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відтак, територіальна громада як власник об`єктів права комунальної власності делегує відповідній раді повноваження щодо здійснення права власності від її імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом. Воля територіальної громади може виражатись в таких рішеннях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади.

Відповідно до преамбули Закону України «Про публічні закупівлі» (тут і надалі у чинній станом на час виникнення спірних правовідносин редакції) цей Закон установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади. Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Договір про закупівлю - це договір, що укладається між замовником і учасником торгів за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари (ст.1 Закону України «Про публічні закупівлі»).

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про публічні закупівлі» цей Закон застосовується до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень.

Закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням (ст.3 Закону України «Про публічні закупівлі»).

Приписами ч.1, п.2 ч.2 ст.7-1 Закону України «Про публічні закупівлі» встановлено, що моніторинг закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його територіальні органи (далі - органи державного фінансового контролю). Моніторинг закупівлі здійснюється протягом проведення процедури закупівлі, укладання договору про закупівлю та його виконання; рішення про початок моніторингу закупівлі приймає керівник органу державного фінансового контролю або його заступник за наявності інформації, отриманої від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, про наявність ознак порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель.

Згідно п.8 ч.2 ст.22 Закону України «Про публічні закупівлі» у тендерній документації зазначаються відомості про проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно п.2 ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

Договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням вимог частини четвертої статті 36 цього Закону (п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про публічні закупівлі»).

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Таким чином, недійсність правочину зумовлюється наявністю недоліків та вад його складових елементів: незаконність змісту правочину, невідповідність та відсутність правосуб`єктності учасників правочину, неспрямовність правочину на настання правових наслідків, невідповідність волевиявлення внутрішній волі, недотримання форми правочину на момент його укладення (вчинення).

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.03.2020р. у справі №910/5251/19.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України).

Суд зазначає і аналогічну правову позицію викладено, зокрема у п.п. 2.5.2. та 2.6. постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», що з урахуванням приписів ст.215 ЦК України та ст.207 ГК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, ч.1 ст.220, ч.2 ст.228 ЦК України, ч.2 ст.207 ГК України), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора (зокрема, ч.1 ст.227, ч.1 ст.229, ч.1 ст.230, ч.1 ст.232 ЦК України, ч.1 ст.207 ГК України). За змістом частини другої статті 215 ЦК України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення (частина перша статті 236 ЦК України).

Аналіз положень статті 37 Закону України «Про публічні закупівлі» та статей 15, 16, 203, 215 ЦК України дає змогу дійти висновку, що якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачено, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Такий спосіб захисту як визнання недійсним нікчемного правочину не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Крім того, такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину, також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 18.06.2021р. у справі №927/491/19.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (зокрема, постанови від 05.06.2018р. у справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18), від 11.09.2018р. у справі №905/1926/16 (провадження №12-187гс18), від 30.01.2019р. у справі №569/17272/15-ц (провадження №14-338цс18)).

Отже, якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. Крім того, такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2019р. у справі №463/5896/14-ц (провадження №14-90цс19) та від 04.06.2019р. у справі №916/3156/17 (провадження №12-304гс18), а також Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 18.06.2021р. у справі №927/491/19.

Таким чином Договори, що укладені всупереч вимогам п.2 ч.4 ст.36 Закону "Про публічні закупівлі", є нікчемними в силу закону і не потребують визнання їх недійсними судом, оскільки такий спосіб захисту не призведе до реального відновлення порушеного права Позивача, так як нікчемний правочин є недійсним в силу закону. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 18.06.2021р. у справі №927/491/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019р. у справі №916/3156/17, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.07.2019р. у справі №910/17258/17, від 21.05.2020р. у справі №920/551/19, від 03.12.2020р. у справі №909/703/19.

Суд зазначає, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

При цьому, суд критично оцінює та відхиляє заперечення Відповідача проти позову з посиланням на роз`яснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України "Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю", що міститься у листі від 07.04.2015 №3302-05/11398-07, згідно з якими в залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобов`язання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін. Враховуючи викладене, при кожному внесенні змін до договору про закупівлю у вищезазначеному випадку шляхом укладання додаткової угоди до договору сторони договору зобов`язані належним чином виконувати умови такого договору з урахуванням змінених його умов кожного разу. Водночас, внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим з огляду на те, що право тлумачити норму права є виключним правом суду. Роз`яснення державних органів (листи, рекомендації) не є нормою права і не мають юридичного значення, про що вказано і в самому листі Мінекономіки.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 18.06.2021р. у справі №927/491/19.

З врахуванням встановлених судом обставин суд зазначає, що Відповідачем та Позивачем-2 шляхом укладення Додаткових угод 1-6 до Договору фактично збільшено ціну природного газу, поставка якого є предметом Договору на 32,23% (з 9390грн. до 12416,67грн. за 1000м.куб.), зменшивши обсяги поставки на 36,98% (з 143500тис.м.куб. до 90433,8923тис.м.куб.).

З наведеного випливає помилковість висновку Відповідача та Позивача-2 щодо сприйняття приписів ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» як достатньої підстави до збільшення ціни товару, поставка якого є предметом Договору.

Суд зазначає, що будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору, оскільки кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам.

Відповідно до ч.1 ст.188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. При цьому сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це іншій стороні договору. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у 20-денний строк після одержання пропозиції повідомляє іншу сторону про результати такого розгляду.

Таким чином, зміна умов договору відбувається за згодою обох сторін. У пункті 11.5. Договору передбачено, що усі зміни та доповнення до Договору оформлюються Додатковою угодою, що підписується уповноваженими представниками Сторін та скріплюється їх печаткою.

Будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки.

В той же час, Позивач-2, який мав беззаперечне право на отримання газу по ціні, визначеній в укладеному між сторонами Договорі, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо викладених у відповідних листах пропозицій Відповідача про збільшення ціни підписав додаткові угоди №1-6, внаслідок чого ціна 1000м.куб. газу збільшилася на 32,23% (з 9390грн. до 12416,67грн. за 1000м.куб.), а обсяг поставки газу за Договором зменшився на 36,98% (з 143500тис.м.куб. до 90433,8923тис.м.куб.).

Вказані обставини призвели до повного нівелювання результатів проведених Позивачем-2 відкритих торгів, оскільки цінові пропозиції переможця і інших учасників торгів відрізнялися між собою несуттєво. Таким чином, Позивач-2 втратив можливість скористатися пропозиціями інших учасників відкритих торгів, але газ по ціні, запропонованій Відповідачем як переможцем тендеру, закупити так і не зміг, а, натомість, був змушений оплачувати газ за ціною, на 32,23% вище, аніж встановлена Договором, укладеним внаслідок відкритих торгів.

При цьому, суд звертає увагу на те, що метою передбаченого ст.36 Закону "Про публічні закупівлі" регулювання, - закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10%, є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Так, ст.652 ЦК передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону "Про державні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Суд вважає, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 18.06.2021р. у справі №927/491/19.

Відповідно до ст.5 Закону "Про публічні закупівлі", закупівлі здійснюються за принципом відкритості та прозорості на всіх їх стадіях; метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Таким чином, перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення Договору з однією ціною та її подальше підвищення більш як на 32% шляхом так званого "каскадного" укладення шести додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку Відповідача як Постачальника за Договором.

При цьому, відповідно до принципу прозорості торгів та стандартів добросовісної ділової практики сторони в договорі могли б закласти певну формулу та порядок перерахунку ціни (так зване "цінове застереження"). Це призвело б до прозорості закупівель - адже замовник би розумів, що ціна може бути перерахована. Обидві сторони не могли не розуміти особливості функціонування ринку газу (тобто постійне коливання цін на газ, їх сезонне зростання-падіння були прогнозованими). Тому сторони не були позбавлені можливості визначити в договорі порядок зміни ціни, зокрема, які коливання ціни надають право на перерахунок ціни (порогові показники), формулу розрахунку нової ціни, якими саме документами має підтверджуватися коливання цін на ринку товару.

Чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації).

Також суд зазначає, що Відповідачу як постачальнику за Договором треба не лише довести підвищення ціни на товар на ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для Позивача-2 самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у Договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання Договору по запропонованій Споживачу на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Внесення змін до договору про публічну закупівлю в частині збільшення ціни товару, поставка якого є предметом договору, має бути обґрунтованим і документально підтвердженим. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 18.06.2019р. у справі №927/491/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.04.2019р. у справі №915/346/18, від 25.06.2019р. у справі №913/308/18 та від 12.09.2019р. у справі №915/1868/18.

З наведеного випливає, що законодавство про публічні закупівлі встановлює спеціальний порядок зміни істотних умов договору, укладеного на відкритих торгах. Позивач-2, як сторона Договору розпоряджався не власними коштами, а коштами держави, коштами платників податків. І суд погоджується з доводами Прокурора, що таке розпорядження було неефективним, здійсненим на шкоду інтересам держави та всіх платників податків до бюджету з порушенням норм Закону "Про публічні закупівлі" та засад цивільного законодавства (добросовісного користування правами).

Таким чином Сторони Договору допустили зловживання своїм правом на зміну умов Договору, оскільки кожною із шести укладених Додатковою угодою ціна збільшувалась на максимально допустимий рівень - 10%. Так, щойно підписавши додаткову угоду 2 (01.10.2018р.), у цей же день Позивач-2 підписав з Відповідачем Додаткові угоди 3, 4 та 5 до Договору, кожною з яких послідовно змінено ціну газу на 10% від тієї, яка була встановлена попередньою Додатковою угодою. Відповідачем послідовно збільшувалась вартість газу на максимально визначений у законі відсоток, внаслідок чого обсяг поставленого газу значно скоротився. З врахуванням наведеного Відповідач усвідомлено та цілеспрямовано діяв з метою збільшення ціни Договору на 32,23%, а не на реальний відсоток коливання який міг би існувати протягом строку дії Договору.

З приводу наведеного суд також зазначає, і аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.09.2019р. у справі №915/1868/18, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст.3 Закону "Про публічні закупівлі".

При цьому суд вважає недоведеною належними засобами доказування коливання ціни природного газу на ринку, оскільки Цінова довідка Житомирської торгово-промислової палати від 15.03.2018р. №В-2309 не містить дослідження ринку природного газу, а носить лише інформаційний характер. Листи ж (довідки) Львівської торгово-промислової палати від 29.03.2018р. вих. №19-09/342; від 10.05.2018р. вих. №19-09/522; від 05.06.2018р. вих. №19-09/598; від 22.08.2018р. вих. №19-09/803; від 18.09.2018р. вих. №19-09/880 та від 03.10.2018р. вих. №19-09/963, які покладались Відповідачем та Позивачем-2 в обґрунтування істотної зміни ціни газу на ринку, в своєму тексті містять інформацію про те, що вони є «фактографічними та не містять узагальнюючої інформації щодо рівня цін товару на внутрішньому ринку України».

Аналогічну правову позицію щодо правової природи довідок торгово-промислової палати та наведеної у них інформації викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.03.2019р. у справі №912/898/18, від 16.04.2019р. у справі №915/346/18, від 25.06.2019р. у справі №913/308/18, від 12.09.2019р. у справі №915/1868/18, від 23.01.2020р. у справі №907/788/18 та від 12.02.2020р. у справі №913/166/19,

З врахуванням наведеного суд зазначає, що Відповідачем не доведено належними засобами доказування обставини значного (істотного) коливання ціни газу на ринку, що робить для Відповідача збитковим виконання Договору, як підстав до внесення до нього змін в частині збільшення ціни газу, поставка якого є предметом укладеного між Сторонами Договору.

Підсумовуючи наведене суд зазначає, що укладені між Відповідачем та Позивачем-2 Додаткові угоди 1-6 до Договору є нікчемними в силу ч.4. ст.36 та ст.37 Закону України «Про публічні закупівлі», і, відповідно, не породжують жодних правових наслідків для Сторін Договору. Відтак, правовідносини з постачання газу між Відповідачем та Позивачем-2 регулюються Договором в редакції від 01.02.2018р.

Таким чином, з врахуванням встановлених судом обставин встановлення Відповідачем та Позивачем-2 у Договорі ціни природного газу в розмірі 9390грн. за 1000м.куб., здійснення Відповідачем поставки Позивачу-2 природного газу за Договором в обсягах 117,466тис.м.куб. на суму 1103005,74грн. та сплати Позивачем-2 на користь Відповідача 1347249,34грн. суд встановив обставину передачі Відповідачем як Постачальником Позивачу-2 як Споживачу меншої кількості товару, а відтак наявність правових підстав вимагати повернення сплаченої за непоставлений газ грошової суми в розмірі 244243,60грн. Таким чином, інтереси держави, за захистом яких в особі Позивача-1 та Позивача-2 звернувся до суду Прокурор, порушені та підлягають захисту судом.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 18.06.2021р. у справі №927/491/19.

Щодо звернення до господарського суду Першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.131 Конституції України на прокуратуру покладається, зокрема, представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Закон України «Про прокуратуру» визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Згідно ст.1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених Законом України «Про прокуратуру» та главою 12 розділу III Цивільного процесуального кодексу України, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру»).

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора України або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

У п. п. З, 4 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 №3-ргі/ 99 зазначається, що в основі інтересів держави є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі, як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, тощо.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, наведені вище норми законів та Рішення Конституційного Суду України, надають прокуророві право звертатися до суду з позовами про захист інтересів держави, обґрунтовуючи при цьому, в чому саме полягає таке порушення.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.07.2018р. у справі №926/1111/15.

У постанові Верховного Суду у справі №910/11919/17 від 17.10.2018р. зазначено, що існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) Європейський суд з прав людини висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): «Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».

Водночас, Європейський суд з прав людини уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у відповідному провадженні.

Розглядаючи кожен випадок окремо суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003р. №1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п.3 ч.2 ст.129 Конституції України). Положення п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Крім того, в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про правовий висновок щодо порядку здійснення представництва органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах, запровадженого Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) від 13.03.2017 №5 щодо повноважень прокурора при зверненні до суду з позовами в інтересах держави зазначено наступне.

Якщо інтереси держави вимагатимуть захисту прав певного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, то представництво такого органу в судах здійснюється через прокурора.

Якщо ж прокурор не вбачатиме, що інтереси держави вимагають захисту прав певного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, то представництво інтересів такого органу можливе через будь-яку іншу особу, яка за законом має право на надання правової допомоги.

Наведене утворює собою передбачений вимогами Конституції України та Закону України «Про прокуратуру» винятковий випадок, за якого порушення відповідачем інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженим органом державного контролю та органу виконавчої влади функцій із їх захисту, що призводить до виникнення у органів прокуратури не лише права, а й обов`язку вжити заходів з представництва інтересів держави в суді.

Так, у постанові Великої Палати Верховного суду від 26.05.2020р. у справі №912/2385/18 встановлено наступне:

«Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.».

Проведення процедури державних закупівель та укладення договору із порушенням законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 но справі №912/989/18. А в постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зазначено, що невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Крім того, використання бюджетних коштів з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу системи бюджетного фінансування, що в свою чергу завдає шкоду інтересам держави.

З наведеного вбачається, що звернення прокурора до суду з вказаною позовною заявою має важливе значення для зміцнення правопорядку в сфері здійснення публічних закупівель і захисту економічної конкуренції та додержання всіма учасниками цих суспільних відносин принципу законності (ст.68 Конституції України).

Таким чином, на думку Прокурора, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес. Інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які належать до їхньої компетенції, а також у захисті прав та свобод інтересів місцевого значення, які не мають загальнодержавного характеру, але направлені на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку в спосіб, який належить до їх відання.

Невиконання встановлених законодавством норм при організації та проведенні тендерних процедур порушує інтереси держави в частині гарантування організації діяльності органів державної влади відповідно до вимог Конституції та законів України, забезпечення безумовного виконання нормативно-правових актів держави.

Окрім того Прокурор вказує на те, що укладенням додаткових угод до договору поставки природного газу порушені матеріальні інтереси, оскільки з урахуванням додаткових угод Сторожинецька міська рада фактично отримала природний газ у порівнянні з первісним договором за значно вищою ціною.

Недотримання в даному випадку законодавства в сфері публічних закупівель сприяло виникненню особливих економічних і соціальних наслідків.

Зменшення обсягу газу в розпал опалювального сезону одразу поставило під загрозу роботу вказаної установи.

Крім того, зміна ціни на природній газ, за відсутності підстав для цього, визначених Законом, спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання Договору.

Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторони договору, робить результати закупівлі невизначеними та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. З Закону України «Про публічні закупівлі» (постанова Верховного Суду від 12.09.2019 №915/1868/19).

Відповідно до ч.3 ст.16, ч.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування визначено рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, розпорядження якими від імені та в інтересах територіальних громад здійснюють органи місцевого самоврядування.

Використання коштів місцевого бюджету з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу місцевого самоврядування, якими за ст.142 Конституції України, у тому числі, є доходи і кошти місцевих бюджетів, що у свою чергу, завдає шкоду інтересам держави, яка згідно зі ст.7 Конституції України гарантує місцеве самоврядування. Одним із основних принципів місцевого самоврядування згідно з вимогами ст.4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є судовий захист прав місцевого самоврядування.

Відповідно до положень ст.18-1 того ж Закону орган місцевого самоврядування має право звертатись до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Водночас, попри виявлені порушення вимог законодавства про державні закупівлі, органом, уповноваженим на здійснення відповідних функцій держави у спірних правовідносинах в особі Сторожинецької міської ради не вжито.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.22 Бюджетного кодексу України головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетним призначенням, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Згідно п.7 ч.5 ст.22 Бюджетного кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів затверджує кошториси розпорядників здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі.

Недотримання вимог Закону України «Про публічні закупівлі» порушує права територіальної громади Сторожинецької міської ради, як власника комунального майна у розумінні ст. 327 ГК України.

Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) додаткової угоди до договору, на підставі якої ці кошти витрачено, такому суспільному інтересу не відповідає. Виконання зобов`язання за додатковою угодою до Договору, укладеною з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону України «Про публічні закупівлі» та принципам, за якими мають здійснюватись публічні закупівлі, закріпленими в ст.3 Закону.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, перед зверненням до суду з позовом в інтересах Позивача-2, в порядку дослідження підстав для представництва, листом від 09.02.2021р. вих. №15-66вих-21 звертався до Головного управління ДКС України у Чернівецькій області із проханням у строк до 22.02.2021р. надати інформацію щодо перебування Позивача-2 на обслуговуванні в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Чернівецькій області, його головного розпорядника коштів, а також фінансування витрат на постачання газу Позивачу-2 згідно умов договорів (бюджет чи спецфонд). Крім того Прокурор просив направити копії платіжних доручень, на підставі яких проведено фінансування договорів постачання природного газу.

Також листом від 09.02.2021р. вих. №15-67вих-21 Прокурор звертався до Позивача-1 із проханням у строк до 22.02.2021р. повідомити Прокурора про вжиті Позивачем-1 заходи щодо визнання недійсними укладених Додаткових угод до Договору та повернення бюджетних коштів, в тому числі в судовому порядку.

Окрім того листом від 15.03.2021р. вих. №7 УДКСУ у Сторожинецькому районі Чернівецької області підтвердило перебування Позивача-2 на обслуговуванні в УДКСУ у Сторожинецькому районі Чернівецької області, зазначило, що головним розпорядником коштів Позивача-2 є Позивач-2, а фінансування витрат на постачання природного газу відбувається з коштів міського бюджету. Крім того УДКСУ у Сторожинецькому районі Чернівецької обл. надало копії платіжних доручень Позивача-2 про оплату природного газу.

Також листом від 26.03.2021р. вих. №15-170вих-21 Прокурор звертався до Позивача-2 із повторним проханням надати в строк до 02.04.2021р. інформацію щодо вжиття Позивачем-2 заходів до визнання недійсними укладених Додаткових угод до Договору та повернення коштів, сплачених на їх виконання.

Листом від 07.04.2021р. вих. №1030 Позивач-2 повідомив Прокурора про те, що ним не вчинялись дії щодо визнання недійсними укладених Додаткових угод до Договору та повернення коштів, сплачених на їх виконання. З наведеного а також відсутності коштів для сплати судового збору, Позивач-2 просив Прокурора вжити заходів представницького характеру щодо захисту законних прав та інтересів громади.

Листом від 23.04.2021р. вих. №15-208вих-21 Прокурор повідомив Позивача-2 про вжиття заходів представницького характеру шляхом подання позову до Господарського суду Львівської області в інтересах держави в особі Позивача-2 до Відповідача про стягнення коштів в сумі 244243,60грн.

Крім того листом від 09.02.2021р. вих. №15-67вих-21 Прокурор звертався до Позивача-1 із проханням у строк до 22.02.2021р. повідомити Прокурора про вжиті Позивачем-1 заходи щодо визнання недійсними укладених Додаткових угод до Договору та повернення бюджетних коштів, в тому числі в судовому порядку.

Листом від 24.02.2021р. вих. №132413-17/715-2021 Позивач-1 повідомив Прокурора про відсутність правових підстав до звернення до суду із адміністративним позовом за результатами здійснення моніторингу і повідомив, що моніторинг закупівель Позивача-2 Позивачем-1 не проводився. З наведеного Позивач-1 вніс вказану у зверненні інформацію до Бази відомостей щодо ризиків у діяльності підконтрольних об`єктів з метою її використання при плануванні контрольних заходів та повідомив Прокурора, що під час проведення чергового контрольного заходу в Позивача-2 буде здійснено перевірку відомостей, викладених у зверненні Прокурора.

Листом від 13.04.2021р. вих. №15-195вих-21 Прокурор звертався до Позивача-1 із проханням в строк до 19.04.2021р. надати інформацію щодо проведення перевірки здійсненої Позивачем-2 процедури закупівлі ідентифікаційний номер: UA-2017-12-26-002635-b та укладеного за її результатами Договору і Додаткових угод під час здійснення заходів фінансового контролю, встановлених порушень, вжитих Позивачем-1 заходів до усунення порушень, зокрема шляхом звернення до суду в інтересах держави, а у випадку незвернення до суду - вказати причини нездійснення захисту інтересів держави в суді.

Крім того Прокурор у вказаному листі повідомив Позивача-1 про те, що у випадку нездійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, такий захист уповноважений здійснювати Прокурор, а невжиття заходів до захисту інтересів держави є підставою до здійснення Прокурором заходів представницького характеру.

Згідно п.1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016р. №43, Державна аудиторська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до підпунктів 2, 3, абзацу 3 пп.9 п.4 Положення Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль у міністерствах, інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах, суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи). Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль через здійснення, зокрема, перевірки закупівель. Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Підпунктом 20 п.6 Положення передбачено, що Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

Згідно п.7 Положення Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль та контроль за цільовим та ефективним використанням коштів державного і місцевих бюджетів.

Здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України "Про публічні закупівлі", проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.

Відповідно до п.п.8, 11 ст.10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; одержувати від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності, інших юридичних осіб та їх посадових осіб, фізичних осіб - підприємців інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на нього завдань; порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях.

Відтак, маючи відповідні правомочності для звернення до суду з цим позовом, уповноважені органи надані їм повноваження не використовують, мотивуючи це їх відсутністю.

Листом від 26.04.2021р. вих. №15-213вих-21 Прокурор повідомив Позивача-1 про вжиття заходів представницького характеру шляхом подання позову до Господарського суду Львівської області в інтересах держави в особі Позивача-1 до Відповідача про стягнення коштів в сумі 244243,60грн.

Аналогічну правову позицію щодо правомірності здійснення Прокурором заходів представницького характеру шляхом звернення до суду із позовом в інтересах держави в особі Позивача-1 викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.10.2021р. у справі №912/2083/20.

З врахуванням наведеного суд констатує, що Прокурором вжито всіх заходів для обґрунтованого представництва у цій справі, а підставою для подання ним позову в інтересах держави в особі Позивача-1 та Позивача-2 є тривале невжиття ними заходів щодо стягнення сплачених за Договором коштів з Відповідача.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про прокуратуру», право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Згідно з п.1 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім підпункту 2 пункту 2, пунктів 4 - 7, 9, 11 - 15, 17, 18, підпункту 1 пункту 19, пункту 20, пунктів 22 - 27 розділу I цього Закону, які набирають чинності з дня початку роботи відповідно Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур.

Згідно з п.3 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

Таким чином, прокурор виконав вимоги ст.53 ГПК України та належним чином обґрунтував наявність підстав для звернення до суду з позовом в межах цієї справи.

Відповідно до статей 73, 74 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно з ст. 76 ГПК України Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010р. №4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч.23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України» за заявою №63566/00 суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

При цьому суд зазначає, що згідно вимог ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): де зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що Відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, хоч йому було створено усі можливості для надання заперечень, від жодного Учасника справи не надходило клопотання про витребування доказів, судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи вищенаведене, в тому числі те, що матеріалами справи підтверджено факт укладення Відповідачем та Позивачем Договору, встановлення у ньому ціни газу в розмірі 9390грн. за 1000м.куб., виконання Відповідачем умов Договору щодо поставки газу в обсягах 117,466тис.м.куб. на суму 1103005,74грн. та сплати Позивачем-2 на користь Відповідача 1347249,34грн., беручи до уваги нікчемність укладених між Відповідачем та Позивачем-2 Додаткових угод 1-6 до Договору, суд встановив обставину передачі Відповідачем як Постачальником Позивачу-2 як Споживачу меншої кількості товару, а відтак наявність правових підстав вимагати повернення сплаченої за непоставлений газ грошової суми в розмірі 244243,60грн. суд дійшов висновків про те, що позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача-2 244243,60грн. є мотивованими та обґрунтованими, підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Приписами частини другої вказаної статті встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюються у розмірі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписами статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2021 року для працездатних осіб в розмірі 2270 гривень.

Прокурором при поданні позовної заяви до господарського суду надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно якого Прокурор очікує понести у зв`язку із розглядом справи судові витрати в розмірі 3663,65грн. у вигляді сплаченого за подання до господарського суду позовної заяви судового збору.

Як доказ сплати судового збору Прокурором подано Платіжне доручення від 27.04.2021р. №458 про сплату судового збору за подання позовної заяви до господарського суду в розмірі 3663,65грн. Оригінал вказаного Платіжного доручення є додатком №61 до позовної заяви.

Окрім того, суд зазначає що Позивачі та Відповідач наданим чинним законодавством правом на відшкодування документально підтверджених судових витрат не скористались.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З підстав наведеного, а також недоведення Прокурором в порядку, визначеному главою 8 розділу 1 ГПК України іншого розміру судових витрат, окрім суми сплаченого за подання позовної заяви до господарського суду судового збору в розмірі 4540грн., недоведення Позивачем та Відповідачем розміру понесених у справі судових витрат, суд дійшов висновків про те, що судові витрати у справі слід покласти на Сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягнути з Відповідача на користь Прокуратури Львівської області 4540грн. судового збору.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п.1,3 ч.1 ст.129 Конституції України, ст.ст.4, 13, 27, 42, 43, 46, 73, 74, 76,-79, 80, 81, 86, 129, 165, 205, 216, 222, 235, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.173, 174, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 3, 11, 16, 509, 510, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 629, 655, 670, 692, 693, 712, 714 Цивільного кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кастум" (79019, Львівська область, м.Львів, просп.Чорновола, буд.63; ідентифікаційний код: 41087491) на користь Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області (59000, Чернівецька область, Сторожинецький район, м.Сторожинець (з), вул.Чернівецька, буд.6А; ідентифікаційний код: 04062179) 244243,60грн. суми основного боргу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кастум" (79019, Львівська область, м.Львів, просп.Чорновола, буд.63; ідентифікаційний код: 41087491) на користь Чернівецької обласної прокуратури (58001, Чернівецька область, м.Чернівці, вул.Кордуби Мирона, буд.21А; ідентифікаційний код: 02910120) 3663,65грн. судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 ГПК України.

6. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою І розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 20.12.2021р.

Головуючий суддя Фартушок Т.Б.