РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.12.2021Справа № 911/2034/21

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., за участю секретаря судового засідання Цубери Ю.Ю., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Соул"

до Приватного підприємства "Альянс Новобуд"

про стягнення 2 165 791,14 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Іванов О.В. (дов. б/н від 01.07.2021);

від відповідача: Банцер О.В. (ордер серія АІ № 1148517 від 02.07.2021).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Соул" (позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Альянс Новобуд" (відповідач) про стягнення 2 165 791,14 грн., у тому числі - 100 000,00 грн. плати за передачу функцій замовника будівництва та 2 065 791,14 грн. компенсації орендної плати за Інвестиційним договором № 1-03 ПФЗ від 16.03.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Інвестиційним договором № 1-03 ПФЗ від 16.03.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.07.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Соул" з додатками передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

12.08.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли матеріали позовної заяви у справі № 911/2034/21.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2021 справу № 911/2034/21 передано на розгляд судді Стасюку С.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 відкрито провадження у справі № 911/2034/21, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.09.2021.

03.09.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та заява про зупинення провадження у справі. Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивач не виконав умови Договору та у встановлені строки не здійснив пролонгацію Договору оренди земельної ділянки та не забезпечив його чинність протягом строку дії даного Договору, тому у відповідача відсутній обов`язок щодо сплати коштів за передачу функцій замовника будівництва та компенсації орендної плати за Інвестиційним договором № 1-03 ПФЗ від 16.03.2020.

У судовому засіданні 30.09.2021 судом відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, враховуючи наступне.

Відповідно до положень пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, зокрема, у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, враховуючи предмет та підстави позовних вимог, суд не вбачає підстав для зупинення провадження по справі № 911/2034/21 до закінчення розгляду справи № 910/11425/21.

У судовому засіданні 30.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 21.10.2021.

20.10.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач просить позов задовольнити та зазначає, що дії відповідача є недобросовісними, а відмова від виконання своїх зобов`язань за Інвестиційним договором незаконна та необґрунтована.

21.10.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судового рішення Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/9849/20.

У судовому засіданні 21.10.2021 судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, оскільки суд не вбачає підстав для зупинення провадження по справі № 911/2034/21 до набрання законної сили судового рішення Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/9849/20.

Розгляд справи у судовому засіданні 21.10.2021 відкладено на 18.11.2021.

04.11.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

17.11.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 18.11.2021 розгляд справи відкладено на 09.12.2021.

06.12.2021 від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу.

У судовому засіданні 09.12.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 15.07.2004 року Київська міська рада прийняла рішення № 419/1829 про передачу в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Соул» у строкове платне користування на 5 (п`ять) років земельну ділянку за кадастровим номером :78:028:0091 із цільовим призначенням для будівництва житлового комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземною автостоянкою для будівництва житлового комплексу 0.9376 га (далі - земельна ділянка).

28.03.2005 року між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Соул» укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01.04.2005 року за № 78-6-00268 (далі -Договір оренди).

Договір оренди пролонговано до 28.03.2020 року, з урахуванням рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/8109/15-г від 06.05.2015 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.07.2015 року та постановою Верховного Суду від 23.09.2015 року, яким визнано укладеним договір про внесення змін до Договору оренди, яким змінено строк оренди до 15-ти років.

16.03.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Соул» (як сторона-1 за Договором) та Приватним підприємством «Альянс Новобуд», (як сторона-2 за Договором) укладено Інвестиційний договір № 1-03 ПФЗ (далі -Інвестиційний договір).

Відповідно до п. 2.1. Інвестиційного договору, предметом цього договору є зобов`язання та права сторін по проектуванню та будівництву об`єкта на земельній ділянці, шляхом передачі повноважень (функцій) замовника будівництва стороні-2 та отримання кожною зі сторін своєї частини в збудованому об`єкті та/або іншої вигоди (майна та/або коштів, та/або майнових прав, та/або результатів виконаних робіт чи наданих послуг) в порядку та на умовах, визначених в Договорі.

Згідно пункту 1.1.4 Інвестиційного договору об`єкт будівництва - житловий комплекс з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземною автостоянкою, що має бути збудований на земельній ділянці загальною площею 9 376,00 кв. м., розташованій на проспекті Героїв Сталінграду, 44-Б в Оболонському районі міста Києва з усім необхідним устаткуванням, інженерними мережами, благоустроєм та іншими необхідними згідно з проектом роботами.

Будівельний майданчик - територія земельної ділянки загальною площею 9 376,00 кв. м., розташованої на проспекті Героїв Сталінграду, 44-Б в Оболонському районі міста Києва, щодо якої у встановленому чинним законодавством України порядку оформлено договір оренди та всі дозволи та погодження, необхідні для будівництва об`єкта (пункт 1.1.2 Інвестиційного договору).

Пунктом 2.1.1. Інвестиційного договору передбачено, що сторона-1 передає стороні-2 з дати підписання цього договору на період проектування та будівництва об`єкта виконання функцій замовника щодо проектування та будівництва об`єкта (окрім тих, що відповідно до умов даного договору законодавством покладено на сторону-1), що розташований на проспекті Героїв Сталінграду, 44-Б в Оболонському районі міста Києва, а сторона-2 приймає та зобов`язується належним чином виконувати зазначені функції замовника та відповідні зобов`язання на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 3.1. Інвестиційного договору сторони домовилися виконати умови даного Договору у наступні етапи:

Протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати підписання сторонами цього Договору сторона-2 надає стороні-1 План підготовчих заходів до проектування та будівництва об`єкта (п. 3.1.1. Інвестиційного договору).

Протягом 3 (трьох) місяців з дати підписання цього договору - пролонгація Договору оренди земельної ділянки (п. 3.1.2. Інвестиційного договору). Сторона-1 в межах своєї компетенції та за умови виконання стороною-2 цього договору забезпечує дійсність Договору оренди земельної ділянки (п. 4.1.3. Інвестиційного договору), а сторона-2 фінансує пролонгацію Договору оренди земельної ділянки (п. 4.3.3. Інвестиційного договору). Сторона-2 також щомісячно, на підставі наданих стороною-1 рахунків, протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту їх отримання, здійснює компенсацію стороні-1, які сторона-1 повинна сплачувати згідно з Договором оренди земельної ділянки (п. 4.3.20 Інвестиційного договору).

Протягом 8 (восьми) місяців з дня пролонгації Договору оренди земельної ділянки - сторона-2 зобов`язується отримати містобудівні умови та обмеження та інші вихідні дані, проектування об`єкта (п.п. 3.1.3., 4.3.3. Інвестиційного договору).

Інвестиційним договором сторони передбачили такий порядок розрахунків:

Сторона-1 отримує плату за передачу функцій замовника будівництва у сумі 100 000 (сто тисяч) грн., 12% площі житла в об`єкті та 12% площі нежитлового призначення в об`єкті, що не включає машиномісця в паркінгах (п. 6.2. Інвестиційного договору);

Сторона-2 отримує 88% площі житла в об`єкті та 88% площі нежитлового призначення в об`єкті (п. 6.2.1. Інвестиційного договору).

З матеріалів справи вбачається, що 16.03.2020 між сторонами підписано Акт приймання-передачі повноважень (функцій) замовника щодо проектування та будівництва об`єкта житлового комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземною автостоянкою, що розташований на проспекті Героїв Сталінграду, 44-Б в Оболонському районні міста Києва, на земельній ділянці загальною площею 9 376,0 квадратних метрів, кадастровий номер: :78:028:0091.

Також, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/9849/20 від 28.09.2020, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 та постановою Верховного Суду від 26.10.2021 визнано укладеною угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.04.2005 року за №78-6-00268 в редакції, запропонованій Товариством з обмеженою відповідальністю «Соул», якою строк дії договору продовжено до 29.03.2035 року.

19.05.2021 року, у зв`язку із тим, що Приватне підприємство "Альянс Новобуд" не здійснило жодних дій на виконання умов Інвестиційного договору, у тому числі: не оплатило передачу функцій замовника будівництва у сумі 100 000 грн. (п. 6.2. Інвестиційного договору); не компенсувало платежі орендної плати за землю (п. 4.3.20 Інвестиційного договору), Товариство з обмеженою відповідальністю «Соул» звернулося до Приватного підприємства "Альянс Новобуд" із претензією вих. № 19/05-1 щодо виплати коштів за умовами Інвестиційного договору у розмірі 1 885 433,77 грн., з яких 1 785 433,77 грн. - компенсації платежів за оренду земельної ділянки та 100 000,00 грн. - плати за передачу функцій замовника будівництва.

07.06.2021 року Приватним підприємством "Альянс Новобуд" направлено відповідь на претензію за вих. № 30, якою відповідач відмовив позивачу у виплаті коштів у повному обсязі, а також надав пропозицію про розірвання Інвестиційного договору.

Позивач вважаючи, що його право було порушено, звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом статей 6 та 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 610 та 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно наведених норм, зобов`язання є обов`язковим до виконання і одностороння відмова від зобов`язання не допускається, окрім випадків, встановлених договором або законом.

Так, з моменту укладення Інвестиційного договору, позивач сплатив орендну плату за користування земельною ділянкою на загальну суму 2 065 791, 14 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 56 від 30.04.2020 року на суму 147 556,51 грн., № 60 від 27.05.2020 року на суму 147 556, 51 грн., № 18 від 25.06.2020 року на суму 147 556,51 грн., № 64 від 23.07.2020 року на суму 147 556,51 грн., № 68 від 19.08.2020 року на суму 147 556,51 грн., № 5 від 25.09.2020 року на суму 147 556,51 грн., № 9 від 27.10.2020 року на суму 147 556,51 грн., № 13 від 26.11.2020 року на суму 147 556,51 грн., № 22 від 23.12.2020 року на суму 147 556,51 грн., № 23 від 26.11.2021 року на суму 147 556,51 грн., № 29 від 24.02.2021 року на суму 147 556,51 грн., № 35 від 26.03.2021 року на суму 147 556,51 грн., № 40 від 27.04.2021 року на суму 147 556,51 грн., № 47 від 24.05.2021 року на суму 147 556,51 грн., № 54 від 29.06.2021 року на суму 147 556,51 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач повідомляв відповідача про оплату оренди за земельну ділянку та направляв відповідачу докази оплати і рахунки-фактури для компенсації витрачених коштів: № СФ-0000001 від 30.04.2020 року; № СФ-0000002 від 29.05.2020 року; № СФ-0000003 від 26.06.2020 року; № СФ-0000004 від 23.07.2020 року; № СФ-0000005 від 19.08.2020 року; № СФ-0000006 від 25.09.2020 року; № СФ-0000007 від 27.10.2020 року; № СФ-0000008 від 26.11.2020 року; № СФ-0000009 від 23.12.2020 року; № СФ-0000001 від 26.01.2021 року; № СФ-0000002 від 24.02.2021 року; № СФ-0000003 від 26.03.2021 року; № СФ-0000004 від 27.04.2021 року; № СФ-0000005 від 24.05.2021 року; № СФ-0000006 від 29.06.2021 року.

Судом встановлено, що до моменту звернення до суду позивач продовжував оплачувати оренду, а тому, розмір зобов`язань, заявлений у претензії від 19.05.2021 року, а саме 1 785 433,77 грн. компенсації платежів за оренду земельної ділянки по квітень 2021 року був меншим, оскільки не включав платежі за травень (платіжне доручення № 47 від 24.05.2021 року на суму 147 556, 51 грн.) і червень (платіжне доручення № 54 від 29.06.2021 року на суму 147 556, 51 грн.).

Матеріалами справи підтверджено, що рахунки за травень і червень 2021 року, а також платіжні доручення про сплату орендної плати позивач направляв відповідачу.

Пунктом 4.3.20. Інвестиційного договору передбачено, що сторона-2 (відповідач) зобов`язаний щомісячно, на підставі наданих стороною-1 (позивачем) рахунків, протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту їх отримання, здійснювати компенсацію стороні-1 (позивачу), які сторона-1 повинна сплачувати згідно з Договором оренди земельної ділянки.

Згідно з п. 6.2. Інвестиційного договору плата за передачу функцій замовника будівництва складає 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень).

Однак, всупереч зобов`язанням, передбаченим Інвестиційним договором, відповідач не оплатив позивачу 100 000,00 грн. плати за передачу функцій замовника будівництва, а також не компенсував орендну плату за земельну ділянку за період з квітня 2020 року по червень 2021 року на загальну суму 2 065 791,14 грн., доказів зворотного відповідач до суду не надав.

Заперечуючи проти позовних вимог Приватне підприємство «Альянс Новобуд» пояснює свою відмову у виконанні зобов`язань за Інвестиційним договором, тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Соул» не виконало пролонгацію Інвестиційного договору, як передбачено п. 3.1. Інвестиційного договору. У зв`язку із цим, відповідач вважає Інвестиційний договір розірваним і вимагає підписання угоди про його розірвання (згідно із відповіді на претензію від 07.06.2021 року за вих. № 30).

Згідно з п. 3.1.2. Інвестиційного договору сторони домовилися, що етапом 2 цього договору є пролонгація Договору оренди у 3 (три) місяці з дня підписання цього договору. При цьому, пунктом 3.1., підпунктом 3.1.2. Інвестиційного договору цей обов`язок покладено на обох сторін, а не виключно на Товариство з обмеженою відповідальністю «Соул».

Відповідно до п. 4.3.1. Інвестиційного договору, на строк, зазначений як строк дії Договору та/або який буде зазначений як строк дії Договору оренди земельної ділянки, сторона-1 зобов`язується в межах своєї компетенції та за умови виконання стороною-2 цього договору забезпечити дійсність та чинність Договору оренди.

Відповідно, на сторону-1 покладено обов`язок забезпечити дійсність та чинність Договору оренди, який Товариством з обмеженою відповідальністю «Соул» виконано.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Соул» в межах своєї компетенції здійснило необхідні дії для пролонгації Договору оренди, що підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 у справі №910/9849/20, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 та постановою Верховного Суду 26.10.2021 у справі №910/9849/20 в частині визнання укладеною угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.04.2005 року за №78-6-00268 в редакції, запропонованій Товариством з обмеженою відповідальністю «Соул», якою строк дії договору продовжено до 29.03.2035 року.

Отже, Товариством з обмеженою відповідальністю «Соул» виконано п. 4.3.1. Інвестиційного договору і забезпечено дію Договору оренди без переривання строку дії, оскільки Договір оренди поновлено до 28.03.2035 року включно.

Відповідно до п. 11.2. Інвестиційного договору одностороннє розірвання даного договору не допускається, крім випадків, передбачених договором або законодавством. У інших випадках договір може бути достроково припинено (розірвано) тільки за згодою сторін або за рішенням суду. Інших умов щодо права на одностороннє розірвання договору Інвестиційний договір не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, згідно наведених норм, законодавство передбачає розірвання договору за згодою сторін, за рішенням суду або в односторонньому порядку (якщо такий передбачений самим договором).

В матеріалах справи відсутні докази розірвання Інвестиційного договору сторонами або в судовому порядку, а також відсутні докази визнання Інвестиційного договору недійсним.

За таких обставин у Приватного підприємства «Альянс Новобуд» відсутні правові підстави в односторонньому порядку відмовлятись від виконання Інвестиційного договору.

З огляду на вищевикладене, суд встановив, що відповідачем порушено п. 6.2. Інвестиційного договору в частині не оплати позивачу 100 000,00 грн. плати за передачу функцій замовника будівництва, а також порушено п. 4.3.20. Інвестиційного договору та не компенсовано позивачу оренду плату у розмірі 2 065 791,14 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Соул» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 61 200,00 грн.

Відповідачем до суду подано клопотання про зменшення розміру витрат на правочину допомогу, в якій відповідач просить відмовити у задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі.

В свою чергу, представник відповідача в судовому засіданні 09.12.2021 просив суд відмовити у задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі чи зменшити розмір витрат на правову допомогу до 5 000,00 грн., обґрунтовуючи це цінами на юридичному ринку відповідного регіону та співмірністю заявлених позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що витрати позивача на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою забезпечення представництва інтересів позивача у суді та надання інших видів правової допомоги, останній уклав з Адвокатським об`єднанням «Атлас Лігал» (далі - Адвокатське об`єднання) Договір про надання правової допомоги від 01.07.2021 року (далі - Договір) та Додаткову угоду № 1 від 01.07.2021 року до Договору (далі - Додаткова угода).

Відповідно до п. 2.5. Договору клієнт зобов`язаний сплатити гонорар Адвокатському об`єднанню у розмірі та строк погоджені між ними.

01.07.2021 між сторонами укладено Додаткову угоду №1, відповідно до якої клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання зобов`язується надати клієнту наступні послуги: здійснити підготовку, оформлення та подачу до Господарського суду м. Києва позовної заяви до Приватного підприємства «Альянс Новобуд» про стягнення коштів за Інвестиційним договором № 1-03 ПФЗ від 16.03.2020 року; забезпечити участь та представництво адвокатами інтересів клієнта під час розгляду господарської справи, а також вчинення усіх необхідних процесуальних дій під час вирішення справи для належного захисту інтересів клієнта та підготовку усіх необхідних додаткових процесуальних документів у господарській справі та отримання рішення (постанови) суду щодо вирішення спору по суті.

Згідно з п. 2 Додаткової угоди №1 сторони погодили, що вартість послуг виконавця, які зазначені в пункті 1 Додаткової угоди, розраховується відповідно до ставки 3 000,00 (три тисячі) гривень на годину незалежно від рівня залучених адвокатів.

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди №1, обсяг та вартість фактично наданих послуг визначається сторонами в Актах надання послуг.

За результатом підписання Актів надання послуг виконавець виставляє клієнту рахунок для оплати послуг (п. 4 Додаткової угоди №1).

Пунктом 5 Додаткової угоди №1 сторони визначили, що оплату рахунків та отриманих послуг клієнт проводить протягом 10 (десяти) робочих днів з дня прийняття судом рішення (постанови) щодо вирішення спору по суті чи винесення вступної та резолютивної частини рішення (постанови), чи винесення ухвали про закриття провадження у справі.

Згідно з п. 7 Додаткової угоди №1, загальна вартість послуг за цією Додатковою угодою не може перевищувати 70 000,00 грн. (сімдесяти тисяч гривень 00 копійок).

22.10.2021 між сторонами складено та підписано Акт надання послуг №1, відповідно до якого сторони визначили, що на замовлення клієнта Адвокатське об`єднання надало правову допомогу в рамках судової справи № 911/2034/21 на суму 61 200,00 грн. з ПДВ.

Так, інтереси позивача в судових засіданнях представляли адвокат Заліська Інна Вадимівна та адвокат Іванов Олександр Вікторович, які діяли на підставі довіреності від 01.07.2021.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Верховного Суду, який викладено у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Згідно з ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, п. 269). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 22.11.2017 року у справі № 914/434/17).

Суд зазначає, що у розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі № 923/726/18, від 26.02.2020 у справі № 910/14371/18, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

З врахуванням викладеного, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 911/471/19).

За таких обставин, враховуючи те, що судом задоволено позовні вимоги у повному обсязі, перевіривши подані позивачем докази на підтвердження обсягу виконаних робіт на надання правової допомоги, дослідивши співмірність заявленої позивачем суми із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд зазначає, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвокатів є співмірним із складністю даної справи, часом витраченим адвокатами на надання послуг у даній справі.

В свою чергу, відповідачем у клопотанні про зменшення розміру витрат на правову допомогу не доведено, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвокатів є неспівмірним із складністю даної справи, часом витраченим адвокатами на надання послуг у даній справі.

Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на предмет спору, обсяг поданих позивачем заяв по суті справи, клопотань, а також часу витраченого у судових засіданнях, суд, вважає за можливе покласти на відповідача витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу в сумі 61 200,00 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Соул" до Приватного підприємства "Альянс Новобуд" про стягнення 2 165 791,14 грн. - задовольнити.

2.Стягнути з Приватного підприємства "Альянс Новобуд" (07405, Київська обл., Броварський р-н, місто Бровари, вул.Чорновола В`ячеслава, будинок 8-А, ідентифікаційний код 34591922) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Соул" (01001, місто Київ, вулиця Михайлівська, будинок 18, літера "В", ідентифікаційний код 32526123) 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. плати за передачу функцій замовника будівництва, 2 065 791 (два мільйони шістдесят п`ять тисяч сімсот дев`яносто одну) грн. 14 коп. компенсації орендної плати, 32 486 (тридцять дві тисячі чотириста вісімдесят шість) грн. 87 коп. судового збору, 61 200 (шістдесят одну тисячу двісті) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 22.12.2021.

Суддя С. В. Стасюк