ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" грудня 2021 р. Cправа № 902/894/21

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Німенко О.І.,

представника позивача - Максимчука А.І.,

у відсутності представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Приватного підприємства "АДІС" (вул. Чехова, буд. 29, к. 308, м. Вінниця, 21034)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРАРІЙ+" (вул. Присадибна, буд. 7, смт Стрижавка, Вінницький район, Вінницька область, 23210)

про витребування майна з чужого незаконного володіння вартістю 79000 грн,

В С Т А Н О В И В :

Приватним підприємством "АДІС" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРАРІЙ+" про витребування майна з чужого незаконного володіння вартістю 79000 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на неповернення відповідачем за вимогою позивача переданого за Договором відповідального зберігання №б/н від 01.07.2010 майна Приватного підприємства "АДІС", а саме: ємності наземної (15 м3) в кількості 4 шт.; ємності наземної (7 м3) в кількості 1 шт.; ємності наземної (5 м3) в кількості 1 шт.

Ухвалою суду від 06.09.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/894/21 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16.09.2021.

Під час підготовчого провадження у справі, строк якого протокольною ухвалою від 02.11.2021 продовжено на 30 днів з власної ініціативи суду на підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України, надано можливість учасникам справи обґрунтувати власні процесуальні позиції у даному спорі, внаслідок чого підготовче засідання неодноразово відкладалося.

Разом з тим відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

За результатами проведеного судового засідання 23.11.2021 за участю представника позивача суд у протокольній формі ухвалив закрити підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 09.12.2021.

До початку судового засідання 09.12.2021 через канцелярію суду надійшла заява представника позивача про відшкодування судових витрат у справі за рахунок відповідача.

У судове засідання 09.12.2021 з`явився представник позивача, відповідач явки уповноваженого представника не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином ухвалою суду від 23.11.2021, яку направлено Товариству з обмеженою відповідальністю "АГРАРІЙ+" рекомендованою поштовою кореспонденцією та на повідомлену представником відповідача адресу електронної пошти.

За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

01.07.2010 між Приватним підприємством "АДІС" (Поклажодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРАРІЙ+" (Зберігач, відповідач) укладено Договір відповідального зберігання (Договір) (а.с. 8), відповідно до п. 1.1. якого Поклажодавець передає, а Зберігач приймає на відповідальне зберігання таке Майно: ємність наземна (15 м3) в кількості 4 шт.; ємність наземна (7 м3) в кількості 1 шт.; ємність наземна (5 м3) в кількості 1 шт.

Право власності на Майно до Зберігача не переходить (п. 1.2. Договору).

Підпунктом 2.1.4. пункту 2.1. Договору передбачено, що Зберігач повертає Майно Поклажодавцю повністю за першою вимогою останнього.

Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного його виконання Сторонами (п. 6.2. Договору).

Факт передачі обумовленого Договором Майна на відповідальне зберігання відповідачу підтверджується Актом приймання-передачі від 01.07.2010 (а.с. 9).

Належність позивачу переданого на зберігання відповідачу Майна підтверджується Біржовим контрактом (Договором купівлі-продажу) №237/09 від 25.12.2009, Актом прийому-передачі майна від 11.01.2010 за Біржовим контрактом, видатковою накладною №24 та Актом приймання-передачі приватного майна від 15.06.2010 (а.с. 10-13).

25.09.2018 Приватним підприємством "АДІС" направлено Товариству з обмеженою відповідальністю "АГРАРІЙ+" вимогу про повернення майна з відповідального зберігання за Договором (вих. №21/09-18-1 від 21.09.2018), яку вручено останньому 03.10.2018 (а.с. 14-15).

Реагування відповідача на вказану вимогу матеріали справи не містять та доказів повернення позивачу витребуваного майна Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРАРІЙ+" не подано.

Прострочення відповідачем виконання зобов`язання щодо повернення Майна за фактом пред`явлення вимоги слугувало підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Згідно із ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 цього ж Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем в межах даного спору врегульовано положеннями глави 66 Цивільного кодексу України (ЦК України), враховуючи укладений між сторонами Договір відповідального зберігання №б/н від 01.07.2010.

Згідно із ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення (ч.ч. 1, 2 ст. 938 ЦК України).

Так, за умовами підп. 2.1.4 пункту 2.1.4 Договору відповідального зберігання №б/н від 01.07.2010 визначено, що Зберігач повертає Майно Поклажодавцю повністю за першою вимогою останнього.

Відповідно до ст. 953 ЦК України зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей (ч.ч. 1, 2 ст. 949 ЦК України).

В силу приписів ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Разом з тим у вимозі вих. 21/09-18-1 від 21.09.2018 визначено строк для її виконання протягом 10 календарних днів з дати отримання вимоги.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Оскільки відповідачу стало відомо про пред`явлення вимоги позивачем про повернення Майна за Договором з моменту отримання вимоги (03.10.2018), то десятиденний строк для виконання обов`язку повернення майна сплинув 15.10.2018 (враховуючи, що 10-й день виконання зобов`язання припав на неробочий день - суботу 13.10.2018).

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, з урахуванням викладеного, з 16.10.2018 відповідач вважається боржником, що прострочив виконання зобов`язання щодо повернення Майна за Договором.

Таким чином, із вказаної дати відповідач зберігає Майно без відповідної правової підстави.

Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Оскільки відповідачем набуто заявлене до витребування майно в межах договірних відносин, то в такому разі захист порушеного права власності позивача на таке майно здійснюється за допомогою зобов`язально-правових способів, що відповідає правовій позиції, викладеній у п. 114 постанови ВП ВС від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18.

Тобто, за наведених обставин належним способом захисту права позивача є визначений Договором зобов`язально-правовий спосіб повернення майна за першою вимогою позивача як Поклажодавця.

За змістом ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, скористатись іншими процесуальними правами.

Всупереч наведеним вище нормам відповідач не подав до суду жодних доказів в спростування позовних вимог позивача, в т.ч. доказів повернення позивачу майна.

Згідно із ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, факт прострочення відповідачем виконання зобов`язання щодо повернення майна слідує з умов укладеного між сторонами Договору, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Разом з тим суд вважає за необхідне скоригувати заявлену позовну вимогу як зобов`язання повернути відповідне майно (що відповідає зобов`язально-правовому способу захисту за Договором), позаяк викладена позивачем вимога про витребування майна на його користь відповідає змісту віндикаційного позову, що не є застосовуваним у межах даних спірних правовідносин та позивачем правової підстави віндикаційного позову не зазначено.

Витрати на судовий збір за подання позовної заяви підлягають віднесенню на відповідача повністю в сумі 2270 відповідно до ст. 129 ГПК України.

Окрім того, вирішуючи питання розподілу судових витрат в частині витрат позивача на правову допомогу, суд зазначає таке.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як слідує з матеріалів справи, 18.02.2019 між позивачем ("Клієнт") та Адвокатським бюро "Максимчук та партнери" ("Адвокатське бюро") укладено Договір про надання правової допомоги №03-02/2019 (Договір), відповідно до якого Адвокатське бюро зобов`язується надавати Клієнту правову допомогу (послуги адвоката) зі всіх видів адвокатської діяльності, в тому числі: при представництві у кримінальних провадженнях; надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності Клієнта; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; виконанні погоджених Сторонами окремих доручень Клієнта; зберіганню документів та майна клієнта; представництво інтересів Клієнта у органах державної влади і місцевого самоврядування, поліції, СБУ, прокуратурі, ДФС, податковій інспекції, органах нотаріату, державної виконавчої служби, державній аудиторській службі, в банківських та інших фінансових установах, перед державним реєстратором, підприємствах, установах та організаціях, перед юридичними і фізичними особами, в судах усіх рівнів і інстанцій з усіма процесуальними правами, що надані позивачу, відповідачу, третій особі, зацікавленій особі, тощо, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати при її наданні на умовах, визначених Договором. Клієнт надає Адвокатському бюро повний обсяг процесуальних прав, наданих йому Законом без будь-яких обмежень (п.п. 1.1.,1.2. Договору).

До Детального опису робіт (наданих послуг), виконаним адвокатами Адвокатського бюро "Максимчук та партнери" згідно умов Договору №03-02/2019 про надання правової допомоги від 18.02.2019, та які пов`язані з розглядом господарської справи №902/894/21, датованого 08.12.2021, включено:

- правовий аналіз документів, наданих для підготовки позову (документи Позивача) (витрати часу в кількості 3 год., вартістю 500 грн/год. - всього 1500 грн);

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень (витрати часу в кількості 1 год., вартістю 500 грн/год. - всього 500 грн);

- складання та оформлення позовної заяви, додатків до неї, їх надсилання відповідачу та подача до суду (витрати часу в кількості 10 год., вартістю 500 грн/год. - всього 5000 грн);

- підготовка процесуальних документів у справі (заява про відшкодування судових витрат) (витрати часу в кількості 1 год., вартістю 500 грн/год. - всього 500 грн);

- представництво інтересів Позивача у Господарському суді Вінницької області (витрати часу в кількості 3 год., вартістю 500 грн/год. - всього 1500 грн).

Факт сплати позивачем Адвокатському бюро погодженої сторонами суми витрат на правничу допомогу, що становить 9000 грн, підтверджується платіжним дорученням №1059 від 12.10.2021.

Також матеріали справи містять ордери на представництво адвокатами Сковоронським Іваном Васильовичем та Максимчуком Анатолієм Івановичем у складі Адвокатського бюро інтересів Приватного підприємства "АДІС" (а.с. 33, 48).

Окремо слід зазначити, що заявлена сума витрат відповідача на професійну правничу допомогу перебуває в межах попереднього (орієнтовного) розрахунку таких витрат, який зазначено у позовній заяві. При цьому суд враховує, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права (постанова Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 823/2638/18).

Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 126 ГПК України). При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Оскільки проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона, то якщо вона не заперечує, у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт (постанова КГС ВС від 24.11.2020 у справі №911/4242/15).

Відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також доказів, котрі могли б підтвердити неспівмірність таких витрат, отже, у суду відсутні підстави втручатися у розмір визначеного сторонами гонорару, зміст наданих послуг та їх співмірність з предметом спору.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими, фактично понесеними та підтверджуються матеріалами справи, враховуючи, що відповідачем в порядку, визначеному п. 5 ст. 126 ГПК України не подано суду клопотання про їх зменшення, суд дійшов висновку про необхідність покладення зазначених витрат в заявленій позивачем сумі (9 000 грн) на Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРАРІЙ+" в силу приписів п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, оскільки позов задоволено повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРАРІЙ+" (вул. Присадибна, буд. 7, смт Стрижавка, Вінницький район, Вінницька область, 23210; ) повернути Приватному підприємству "АДІС" (вул. Чехова, буд. 29, к. 308, м. Вінниця, 21034; ) передане за Договором відповідального зберігання №б/н від 01.07.2010 майно, а саме: ємність наземну (15 м3) в кількості 4 шт., ємність наземну (7 м3) в кількості 1 шт. та ємність наземну (5 м3) в кількості 1 шт.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРАРІЙ+" (вул. Присадибна, буд. 7, смт Стрижавка, Вінницький район, Вінницька область, 23210; ) на користь Приватного підприємства "АДІС" (вул. Чехова, буд. 29, к. 308, м. Вінниця, 21034; ) 2270 грн - витрат на сплату судового збору та 9000 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

4. Згідно із приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на відомі суду адреси електронної пошти учасників справи: позивача - ; відповідача - .

.

Повне рішення складено 20 грудня 2021 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - вул. Чехова, буд. 29, к. 308, м. Вінниця, 21034;

3 - відповідачу - вул. Присадибна, буд. 7, смт Стрижавка, Вінницький район, Вінницька область, 23210.