СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Харків Справа № 905/1414/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І.,

суддя Мартюхіна Н.О.,

без участі представників сторін,

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" (вх.№3172Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 13.09.2021, ухвалене у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Черновою О.В., час проголошення рішення - не зазначено, дата складання повного тексту рішення - 13.09.2021, у справі № 905/1414/21

за позовом Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект", м. Миколаїв,

до фізичної особи-підприємця Горбатюка Вячеслава Анатолійовича, м. Краматорськ, Донецька обл.,

про стягнення 8 711, 29грн

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до фізичної особи-підприємця Горбатюка Вячеслава Анатолійовича про стягнення 8 711, 29грн, з яких пеня 3 909, 79грн, штраф 4 801, 49грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару за договором закупівлі товару №7847 від 24.02.2021, що стало підставою для нарахування пені та штрафу.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 13.09.2021 у задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що позивач направив на адресу відповідача лист №06-2023 від 02.04.2021 з проханням поставити товар згідно з договором №7847 від 24.02.2021, однак, судом встановлено, що вказаний лист не отриманий відповідачем, що підтверджується копією поштового конверту, повернутого на адресу позивача.

Таким чином, з урахуванням приписів пункту 3.4. договору та з огляду на неотримання відповідачем листа №06-2023 від 02.04.2021, що підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку, що обов`язок поставки товару у відповідача на підставі листа №06-2023 від 02.04.2021 не виник.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю; стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відповідач відступив від порядку поставки товару та самостійно встановив строки поставки товару, а саме 09.03.2021, та відповідно до видаткової накладної №3101/3 від 09.03.2021, рахунку-фактури №07 від 09.03.2021, товарно-транспортної накладної №3103/3 від 09.03.2021 поставив товар частково у кількості 2 822, 00кг (замість 12 402, 00кг).

У свою чергу, на думку апелянта, непоставка відповідачем товару у повному обсязі в погоджений сторонами строк (09.03.2021) свідчить про порушення з боку ФОП Горбатюк В.А. погоджених обсягів поставки.

Апелянт також зазначає, що позивач виконав вимоги договору, направив відповідачу заявку на поставку товару на адреси та у спосіб, погоджені сторонами, а відповідач ухилився від виконання взятих на себе зобов`язань, і не здійснив допустимих та належних дій для отримання заявки.

Апелянт також зазначає, що ним здійснювалась переписка з відповідачем засобами електронного зв`язку, однак, докази на підтвердження зазначеного не були подані суду першої інстанції, тому що файли були видалені з робочого комп`ютера працівника, відповідального за комунікацію з ФОП Горбатюк В.А.; позивач зазначає, що він звертався до відповідних підрозділів з метою відновити листування.

До апеляційної скарги апелянтом додана роздруківка електронного листування.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у даному випадку апелянтом було подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за таких підстав, відповідно до частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Крім того, дана справа не відноситься до категорії справ, зазначених у частині 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, що не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного провадження.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" на рішення Господарського суду Донецької області від 13.09.2021 у справі №905/1414/21 та постановлено здійснити її розгляд у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи; встановлено відповідачу строк до 15.11.2021 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання апелянту; встановлено учасникам справи строк до 15.11.2021 для подання заяв і клопотань.

Копії ухвали апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження були надіслані сторонам на їх адреси, зазначені в матеріалах справи та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Апелянту вручена копія ухвали Східного апеляційного господарського суду від 22.10.2021.

Поштовий конверт, надісланий на адресу відповідача, повернувся до суду з причини його невручення відповідачу.

У зв`язку із чим, Східним апеляційним господарським судом передано за номером телефона відповідача, який наявний у матеріалах справи, телефонограму про те, що ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" на рішення Господарського суду Донецької області від 13.09.2021 у справі № 905/1414/21 та постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Телефонограма прийнята відповідачем особисто.

Від учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надійшло; заяв і клопотань також не надходило.

Вирішуючи питання прийняття наданих апелянтом додаткових доказів: додану до апеляційної скарги роздруківку електронного листування, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до положень статті 80 Господарського процесуального кодексу України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Отже, за загальним правилом, усі докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень мають бути подані учасниками справи до суду першої інстанції, а до суду апеляційної інстанції додаткові докази подаються у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апелянт зазначає, що роздруківка електронного листування не була подана суду першої інстанції, оскільки файли були видалені з робочого комп`ютера працівника, відповідального за комунікацію з ФОП Горбатюк В.А., і позивач звертався до відповідних підрозділів з метою відновлення листування.

Однак, судова колегія зазначає, що положення статті 269 Господарського процесуального кодексу України передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи", і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою).

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі №909/722/14.

Відповідно до висновку щодо застосування приписів статей 80, 269 Господарського процесуального кодексу України, викладеного Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06.02.2019 у справі №916/3130/17 та від 18.06.2020 у справі №909/965/16, від 26.02.2019 у справі №913/632/17, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи.

При цьому, за імперативним приписом частини четвертої статті 13 вказаного Кодексу, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

У даному випадку апелянтом не доведено наявності причин, що об`єктивно перешкодили позивачу до звернення з позовом до суду відновити, за необхідності, електронне листування, роздруківку якого апелянтом додано до апеляційної скарги, і подати позов разом з усіма наявними у позивача доказами на підтвердження своїх доводів і вимог.

Поряд з цим, позивач в позовній заяві не повідомляв суду щодо наявності у нього також доказів електронного листування з відповідачем і неможливості подати відповідні докази разом з позовною заявою.

Позивачем не надано суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження відновлення електронного листування з відповідачем у зв`язку із видаленням файлів, інших доказів на підтвердження обставин, які унеможливили подати роздруківку електронного листування суду першої інстанції.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не приймає додані позивачем до апеляційної скарги додаткові докази: роздруківку електронного листування, і здійснює розгляд апеляційної скарги за наявними і поданими суду першої інстанції доказами.

Відповідно до частини 2 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

В силу статті 273 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, які суд визнає достатніми для розгляду апеляційної скарги у спрощеному провадженні, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, 24.02.2021 між Державним підприємством Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря-Машпроект (далі - Покупець) та фізичною особою-підприємцем Горбатюком Вячеславом Анатолійовичем (далі - Постачальник) укладений договір закупівлі товару №7847 (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1. якого, Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, передбачених даним Договором, поставити Покупцю ганчір`я - Код ДК021:2015 1962 Текстильні відходи (далі - Товар), зазначений в Специфікації № 1, що є Додатком №1 до цього Договору, а Покупець зобов`язаний прийняти та оплатити поставлений Товар в порядку та строки, передбачені даним Договором.

Згідно з пунктом 1.2. Договору, загальна кількість Товару, що підлягає поставці, по сортам, групам, підгрупам, видам, маркам, типам, розмірам визначаються Специфікацією №1 до Договору.

Приписами пункту 3.2. Договору визначено, що Постачальник зобов`язується поставити Товар на умовах поставки DDP на склад Покупця розташований за адресою: Україна, м. Миколаїв, пр. Богоявленський 42а, 54018, відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів INCOTERMS у редакції 2010 року.

У пункті 3.4. Договору сторони погодили, що Поставка Товару здійснюється протягом 10 календарних днів з дати надходження письмової заявки від Покупця про готовність прийняти Товар. Заявка формується на підставі та у відповідності до підписаної Сторонами Специфікації.

За невиконання або неналежне виконання умов даного Договору Сторони несуть відповідальність відповідно до умов цього договору та згідно чинного законодавства України (пункт 8.1. Договору).

Відповідно до пункту 8.3. Договору, у випадку порушення погоджених строків поставки Товару Постачальник сплачує Покупцеві пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості Товарів, з яких допущено прострочення, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. Крім того, у випадку порушення строків поставки Товару більш ніж на 30 календарних днів Покупець має право відмовитися від подальшого приймання й оплати Товару.

Договір набирає чинності з дати його підписання обома Сторонами та діє до 31.12.2021. Закінчення строку дії даного Договору не звільняє Сторони від відповідальності за порушення зобов`язань (у тому числі гарантійних) за даним Договором (пункт 12.1.Договору).

Згідно з пунктами 13.1.-13.2. Договору, у випадку зміни свого найменування, організаційно-правової форми, статусу платника податків, зареєстрованого місцезнаходження або фактичної адреси, банківських або інших реквізитів Сторона повинна повідомити іншу Сторону в письмовій формі (у тому числі за допомогою факсимільного зв`язку) протягом п`яти календарних днів з моменту настання відповідних змін. Зазначені зміни вносяться у договір Сторонами шляхом укладання додаткової угоди до Договору. У разі неповідомлення про зазначені зміни іншій Стороні Сторона, реквізити якої змінилися, погоджує і визнає, що інша Сторона може використати реквізити, вказані у цьому Договорі, і таке використання буде належним і правомірним виконанням Договору.

Усе листування, пересилання документів, повідомлень, заяв і претензій, пов`язаних з виконанням даного Договору, або що випливають із нього, повинні направлятися Сторонами безпосередньо на адреси, зазначені в даному Договорі, у відповідності зі строками й порядком установленими чинним законодавством і даним Договором.

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін без зауважень та застережень, скріплений печатками сторін.

На виконання пункту 1.2. Договору, Сторонами підписано Специфікацію №1 від 24.02.2021 на поставку товару Дрантя обтиральне Котон на загальну вартість 88 798, 32грн з ПДВ.

У матеріалах справи міститься видаткова накладна №3103/3 від 09.03.2021 та товарно-транспортна накладна на поставку товару за Договором на загальну суму 20 205, 52грн з ПДВ.

Відповідно до платіжного доручення №2450 від 22.03.2021 позивачем сплачено поставку товару за видатковою накладною №3103/3 від 09.03.2021 на загальну суму 20 205, 52грн.

Позивач направив на адресу відповідача лист №06-2023 від 02.04.2021 з проханням здійснити поставку товару вчасно, у строк до 15.04.2021.

На підтвердження направлення вказаного листа позивач надав до суду список рекомендованих відправлень за період з 02.04.2021 по 05.04.2021.

Поштовий конверт з відправленням листа №06-2023 від 02.04.2021 повернувся на адресу позивача з причини повернення за закінченням терміну зберігання.

04.06.2021 позивач направив на адресу відповідача претензію №17-3486 з вимогою сплатити штрафні санкції за договором про закупівлю товару №7847 від 24.02.2021 у зв`язку із простроченням поставки товару у розмірі 960, 30грн.

Вказана претензія направлена на адресу відповідача 04.06.2021, що підтверджується описом вкладення поштового відправлення з відбитком поштового штемпелю АТ Укрпошта.

Однак, на адресу відповідача повернувся конверт з вказаним поштовим відправленням з причини повернення - за закінченням терміну зберігання.

Посилаючись на несплату відповідачем штрафних санкцій у зв`язку із невиконанням зобов`язання з поставки товару за договором про закупівлю товару №7847 від 24.02.2021, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 8 711, 29грн, з яких пеня 3 909, 79грн, штраф 4 801, 49грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке ж положення міститься і в статті 173 Господарського кодексу України.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Положеннями статті 626 Цивільного кодексу України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Спірні правовідносини виникли між сторонами у справі, у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України та статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 вказаного Кодексу передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Місцевим господарським судом встановлено, що у пункті 3.4. Договору сторони погодили, що поставка Товару здійснюється протягом 10 календарних днів з дати надходження письмової заявки від Покупця про готовність прийняти Товар. Заявка формується на підставі та у відповідності до підписаної Сторонами Специфікації.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач направив на адресу лист №06-2023 від 02.04.2021 з проханням поставити товар згідно з договором №7847 від 24.02.2021 вчасно, до 15.04.2021.

Матеріалами справи підтверджується, що вказаний лист не отриманий відповідачем, що підтверджується копією поштового конверту, повернутого на адресу позивача.

Відтак, суд правомірно дійшов висновку, що з урахуванням приписів пункту 3.4. Договору та з огляду на неотримання відповідачем листа №06-2023 від 02.04.2021, обов`язок поставки товару у відповідача на підставі листа №06-2023 від 02.04.2021 не виник.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що умовами Договору також передбачено, окрім поштового зв`язку, засоби електронного та телефонного зв`язку з відповідачем.

Однак, позивачем не надано суду першої інстанції належних і допустимих доказів звернення до відповідача щодо поставки залишку товару також засобами електронного та телефонного зв`язку.

Відтак, доводи апелянта, що позивач направив заявку на всі відомі адреси, зокрема електронну, та у спосіб, погоджені сторонами, а відповідач ухилився від виконання взятих на себе зобов`язань матеріалами справи не підтверджуються.

Доводи апелянта, що відповідач обірвав усі зв`язки з позивачем матеріалами справи також не підтверджуються.

Судова колегія розцінює вільним тлумаченням обставин справи доводи апелянта про те, що прийнявши 09.03.2021 частину товару, він висловив про готовність прийняти товар, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, видаткова накладна №3103/3 від 09.03.2021 складена на поставку товару на суму 20 205, 52грн, який був прийнятий та оплачений позивачем.

Питання щодо несвоєчасної поставки за вказаною накладною не є предметом спірних правовідносин.

А належних та допустимих доказів повідомлення відповідача про готовність прийняти залишок товару позивачем суду не надано.

У пункті 8.3.Договору Сторони визначили, що у випадку порушення погоджених строків поставки Товару Постачальник сплачує Покупцеві пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості Товарів, з яких допущено прострочення, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. Крім того, у випадку порушення строків поставки Товару більш ніж на 30 календарних днів Покупець має право відмовитися від подальшого приймання й оплати Товару.

У листі №06-2023 від 02.04.2021 позивач посилається на визначений у пункті 3.4. Договору строк поставки, та одночасно просить поставити товар вчасно, а саме у строк до 15.04.2021.

Разом з цим, позивачем належних доказів на підтвердження погодження з відповідачем строків поставки до 15.04.2021 до суду не надано.

Специфікація №1 від 24.02.2021 до Договору про закупівлю №7847 від 24.02.2021 також не містить строків поставки товару.

Відтак, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що підстави для застосування пункту 8.3.Договору щодо нарахування пені та штрафу відсутні.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 13.09.2021 у справі №905/1414/21 без змін.

Виходячи з приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати апелянта зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 256, 269-270, 273 п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 13.09.2021 у справі №905/1414/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Н.О. Мартюхіна