УХВАЛА

20 грудня 2021 року

м. Київ

Справа № 916/3626/20

Провадження № 11619/2021

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду: Пєскова В.Г.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Скарбниця Бессарабії",

відповідач-1: Державне підприємство "Сетам",

відповідач-2: Південне міжрегіональне управління юстиції (м. Одеса) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2021

у складі колегії суддів: Аленіна О.Ю.(головуючий), Лавриненко Л.В., Мишкіної М.А.

та на рішення Господарського суду Одеської області від 20.04.2021 (з урахуванням ухвали Господарського суду Одеської області від 07.05.2021)

у складі судді: Цісельського О.В.

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Скарбниця Бессарабії"

до Державного підприємства "Сетам" та Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області

про стягнення 32 432 210,63 грн

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Скрбниця Бессарабії" (далі - ТОВ "Скарбниця Бессарабії") звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства "Сетам" та Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 22.03.2021, просило стягнути з Державного підприємства "Сетам" (інфляційні збитки в розмірі 77 864,84 грн, 3% річних в розмірі 34 368,65 грн та судові витрати у 7 118,75 грн; з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області шляхом списання з рахунків державного бюджету України суму, сплачену в якості розрахунку за об`єкт нерухомості на прилюдних торгах, в розмірі 6 884 650,00 грн, інфляційні збитки в розмірі 1 563 072,81 грн, 3% річних від простроченої суми в розмірі 672 809,49 грн; суму прямих збитків в розмірі 3 549 444,84 грн упущену вигоду у розмірі 19 740 000,00 грн та судові витрати в розмірі 476 199,33 грн.

20.04.2021 рішенням Господарського суду Одеської області, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Скрбниця Бессарабії" задоволено частково. Вирішено стягнути з Державного підприємства "Сетам" (буд. № 4-б, вул. Стрілецька, м. Київ, 01001, код 39958500) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Скарбниця бессарабії" (буд. № 188б, вул. Дунайська, м. Рені, Одеська обл., 68802, код 38794386) інфляційні збитки у розмірі 77 864 (сімдесят сім тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн 84 коп, 3% річних від простроченої суми у розмірі 34 368 (тридцять чотири тисячі триста шістдесят вісім) грн 65 коп та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 683 (одна тисяча шістсот вісімдесят три) грн 50 коп. Стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області (буд. 34, вул. Б. Хмельницького, м. Одеса, 65007, код 43315529) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Скарбниця Бессарабії" (буд. № 188б, вул. Дунайська, м. Рені, Одеська обл, 68802, код 38794386) суму, сплачену в якості розрахунку за об`єкт нерухомості на прилюдних торгах в розмірі 6 884 650 (шість мільйонів вісімсот вісімдесят чотири тисячі шістсот п`ятдесят) грн, інфляційні збитки в розмірі 159 241 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч двісті сорок одна) грн 95 коп, 3% річних від простроченої суми в розмірі 52 601 (п`ятдесят дві тисячі шістсот одна) грн 94 коп, суму прямих збитків в розмірі 480 235 (чотириста вісімдесят тисяч двісті тридцять п`ять) грн74 коп та витрати зі сплати судового збору в розмірі 113 650 (сто тринадцять тисяч шістсот п`ятдесят) грн 94 коп.

05.07.2021 ухвалою Господарського суду Одеської області пункт 3 вступної та резолютивної частини рішення та пункт 3 резолютивної частини повного тексту рішення Господарського суду Одеської області від 20.04.2021 року по справі № 916/3626/20 викласти в наступній редакції: стягнути з держави Україна в особі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області (буд. 34, вул. Б. Хмельницького, м. Одеса, 65007, код 43315529) шляхом списання з рахунків державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Скарбниці Бессарабії" (буд. № 188б, вул. Дунайська, м. Рені, Одеська обл, 68802, код 38794386) суму, сплачену в якості розрахунку за об`єкт нерухомості на прилюдних торгах в розмірі 6 884 650 (шість мільйонів вісімсот вісімдесят чотири тисячі шістсот п`ятдесят) грн, інфляційні збитки в розмірі 159 241 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч двісті сорок одна) грн 95 коп, 3% річних від простроченої суми в розмірі 52 601 (п`ятдесят дві тисячі шістсот одна) грн 94 коп, суму прямих збитків в розмірі 480 235 (чотириста вісімдесят тисяч двісті тридцять п`ять) грн74 коп та витрати зі сплати судового збору в розмірі 113 650 (сто тринадцять тисяч шістсот п`ятдесят) грн 94 коп.

28.10.2021 постановою Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційні скарги Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області та Державного підприємства "Сетам" залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Одеської області у справі № 916/3626/20 в оскаржуваній частині (п.п. 1- 3 резолютивної частини рішення) залишено без змін

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/100701816) повний текст постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2021, складено 01.11.2021.

26.11.2021 (згідно з відміткою на поштовому конверті "Укрпошта Стандарт" трекінг № 580) Головним управлінням державної казначейської служби України в Одеській області надіслано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 та рішення Господарського суду Одеської області від 20.04.2021 (з урахуванням ухвали Господарського суду Одеської області від 07.05.2021) повністю. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ "Скарбниця Бессарабії" відмовити у повному обсязі.

Водночас, у касаційній скарзі скаржником заявлені: клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Північного апеляційному господарському суду від 28.10.2021, клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, клопотання про зупинення виконання рішення Господарського суду Одеської області від 20.04.2021 (з урахуванням ухвали Господарського суду Одеської області від 07.05.2021) у справі № 916/3626/20.

30.11.2021 відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, зазначену касаційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючого - Пєскова В.Г., суддів: Жукова С.В., Огородніка К.М.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Головним управлінням державної казначейської служби України в Одеській області, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Подаючи касаційну скаргу на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.

Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 287 ГПК України.

Зважаючи на наведене скаржник повинен усвідомлювати, що зазначення будь-яких із визначених пунктами 1-4 частини другої статті 287 ГПК України випадків потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, так як в іншому разі буде порушено принцип "правової визначеності".

Суд звертає увагу скаржника на те, що відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

У даному випадку, перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що касаційна скарга не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у порушення цього пункту, скаржником не зазначено конкретно передбачений пункт (пункти) частини другої статті 287 цього Кодексу як підставу касаційного оскарження з належним обґрунтуванням у чому конкретно полягало неправильне застосування норм матеріального та/або порушення норм процесуального права.

Також, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте, в порушення зазначених вимог, до касаційної скарги Головним управлінням державної казначейської служби України в Одеській області не додано документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Водночас, Головним управлінням державної казначейської служби України в Одеській області заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Обґрунтовуючи вказане клопотання скаржник зазначає, що відповідно до частини першої-другої статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі зазначеній у частині першій цієї статті.

Також, скаржник звертає увагу суду на те, що кошторисні призначення для сплати судового збору на 2021 рік Головним управлінням державної казначейської служби України в Одеській області передбачені, але такі кошти розділені на 12 частин, асигнування на проплату відкриваються щомісячно.

Враховуючи викладене та у зв`язку з великою кількістю справ, що потребують оскарження при здійсненні захисту інтересів держави, Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області не має змоги своєчасно та в повному обсязі здійснити оплату судового збору.

Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України "Про судовий збір" Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Даний перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду викладеного у постанові від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18 (Провадження № 11-336апп20), що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Також, колегія суддів враховує висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 28.04.2021 у справі № 640/3393/19 (Провадження №11-24апп21), що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином, як органи державної влади, так і суб`єкти господарювання та громадяни поставлені законом у рівні умови, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним господарюючим суб`єктам перед іншими учасниками судового процесу призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Посилання скаржника на неможливість своєчасно та повному розмірі сплати судовий збір, не є безумовною підставою для відстрочення або звільнення від сплати судового збору в силу статті 8 Закону України "Про судовий збір", а тому у задоволенні клопотання Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області про звільнення від сплати судового збору чи відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 у справі № 916/3626/20, Верховний Суд відмовляє.

Згідно з частиною другою статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Верховний Суд зазначає, що правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру розмір ставки судового збору складав 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, скаржник просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 та рішення Господарського суду Одеської області від 20.04.2021 (з урахуванням ухвали Господарського суду Одеської області від 07.05.2021) повністю. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ "Скарбниця Бессарабії" відмовити у повному обсязі

Таким чином, за подання касаційної скарги до Верховного Суду, скаржник мав сплатити судовий збір який обраховується за формулою (1,5% ціни позову * 200% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги).

Враховуючи те, що сума сплати судового збору за подання касаційної скарги перевищує 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, Головному управлінню державної казначейської служби України в Одеській області слід сплатити судовий збір у розмірі 735 700 грн (2 102*350).

З огляду на викладене, касаційна скарга Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2021 у справі № 910/5359/20 підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків, а саме - зазначити конкретно передбачений пункт (пункти) частини другої статті 287 цього Кодексу як підставу касаційного оскарження з належним обґрунтуванням у чому конкретно полягало неправильне застосування норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, а також надати Суду документ про сплату (зарахування) судового збору у розмірі 735 700 грн.

Водночас, Суд звертає увагу скаржника на те, що клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 та рішення Господарського суду Одеської області від 20.04.2021 (з урахуванням ухвали Господарського суду Одеської області від 07.05.2021) та клопотання про зупинення виконання рішення Господарського суду Одеської області від 20.04.2021 (з урахуванням ухвали Господарського суду Одеської області від 07.05.2021) буде розглянуто після усунення скаржником недоліків даної касаційної скарги.

Керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 292, 310 Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Головному управлінню державної казначейської служби України в Одеській області у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 та рішення Господарського суду Одеської області від 20.04.2021 (з урахуванням ухвали Господарського суду Одеської області від 07.05.2021) у справі № 916/3626/20.

2. Касаційну скаргу Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 та рішення Господарського суду Одеської області від 20.04.2021 (з урахуванням ухвали Господарського суду Одеської області від 07.05.2021) у справі № 916/3626/20 залишити без руху.

3. Надати Головному управлінню державної казначейської служби України в Одеській області строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

4. Повідомити Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області про можливість подати процесуальні документи (заяви, клопотання, скарги, відзиви тощо), письмові та електронні докази на електронну адресу суду, поштою, факсом або дистанційними засобами зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду В.Г. Пєсков