ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2021 р. Справа№ 910/11861/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 про забезпечення позову

у справі №910/11861/21 (суддя: Головіна К. І.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кілментон" про забезпечення позову до пред`явлення позову

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кілментон"

до Міністерства юстиції України

про визнання протиправним та скасування наказу

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кілментон" звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову Товариством з обмеженою відповідальністю "Кілментон" до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 у справі №910/11861/21 заяву ТОВ "Кілментон" про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову задоволено.

Заборонено Міністерству юстиції України здійснювати виконання наказу № 2531/5 від 15.07.2021 «Про задоволення скарги», яким частково задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональні ресурси» від 06.11.2020 та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича від 29.09.2020 №№ 54319394, 54318973, 54319195, 54318749, 54322419, 54322369, 54322396, 54322333 шляхом внесення та/або скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо наступних об`єктів нерухомого майна:

1) нежитлової будівлі, загальною площею 106 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 4В, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 391;

2) нежитлової будівлі - флігель (адмін будинок) 2-пов. (літера Б), загальною площею 409 кв. м., який знаходиться за адресою: м. Київ, вул Пушкінська, 25, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

3) нежитлового приміщення, група приміщень № 27 (літері А), загальною площею 91 кв. м., який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 25, приміщення № 27, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

4) нежитлового будинку (літера А), загальною площею 3041,5 кв. м., який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, будинок 27, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Міністерство юстиції України звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 у справі №910/11861/21.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала прийнята місцевим господарським судом з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначає, що матеріали заяви не містять будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення, а також не містить даних про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів забезпечення позову. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що накази Міністерства юстиції України виконуються у невідкладному порядку відразу після їх підписання.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2021, апеляційна скарга у справі № 910/11861/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2021 апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 в справі № 910/11861/21 було залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2021, після усунення недоліків апеляційної скарги, поновлено Міністерству юстиції України пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали суду; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 у справі № 910/11861/21; розгляд справи призначено на 01.11.2021; встановлено процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань.

ТОВ "Кілментон" не скористалось своїм правом, передбаченим ч.1 ст. 263 ГПК України, та не подало суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2021, у зв`язку із задоволенням клопотання ТОВ "Кілментон", розгляд справи відкладено на 06.12.2021.

В судовому засіданні 06.12.2021 представник Міністерства юстиції України вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Представник ТОВ "Кілментон" заперечив проти доводів апелянта та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників учасників справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи звернення з заявою про забезпечення позову, ТОВ "Кілментон" посилався на те, що записи про державну реєстрацію права власності позивача на об`єкти нерухомого майна, що були скасовані Міністерством юстиції України, приймались на підставі укладеного договору купівлі-продажу, який є чинним і у встановленому законом порядку не визнаний недійсним. У зв`язку з цим, товариство має намір пред`явити позов про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 15.07.2021 № 2531/5. Заявник також зазначає, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони вчинення відповідачу дій з виконання цього наказу, може призвести до того, що право власності на відповідні об`єкти нерухомості буде відчужено третім особам, а позивач не зможе захистити своє право лише в межах одного провадження без нових звернень до суду.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про забезпечення позову, місцевий господарський суд, з посиланням на приписи ст. ст. 136, 137 ГПК України, виходив з того, що позивачем доведено наявність імовірності відчуження на користь третіх осіб нерухомого майна, запис про право власності на яке було скасовано Міністерством юстиції України, що може ускладнити можливість відновлення у подальшому порушеного права заявника.

Колегія суддів, переглянувши в апеляційному порядку ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2021, частково погоджується з висновками місцевого господарського суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною відповідачу вчиняти певні дії.

При цьому за змістом наведеної норми під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується шляхом подання позову про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

Правовий аналіз вищенаведених норм процесуального закону дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Проте особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника про необхідність вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що, зрештою, дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акту.

Оскільки у цій справі позивач має намір звернутися до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку, як підставно зауважено місцевим господарським судом, має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Беручи до уваги те, що ТОВ "Кілментон" підтверджено наявність ймовірності відчуження майна, належного позивачу, третім особам, а також з огляду на наявність у товариства наміру звернутися з позовом про визнання недійсним наказу Міністерства юстиції України від 15.07.2021 № 2531/5 про скасування записів про державну реєстрацію права власності позивача на об`єкти нерухомого майна згідно договору купівлі-продажу, презумпція правомірності якого у встановленому законом порядку не спростована, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії з виконання вказаного наказу.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що позивачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення, спростовуються матеріалами справи. Підстави для скасування оскаржуваної ухвали з цих мотивів, - відсутні.

Посилання апелянта на те, що накази Міністерства юстиції України виконуються у невідкладному порядку після їх підписання визнаються судовою колегією неприйнятними, адже не доводять відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у цій справі.

Отже, аргументація апелянта на те, що оскаржувана ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, - не знайшла свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що інститут забезпечення позову - це вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів саме позивача, які гарантують реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Так, дослідивши зміст наказу Міністерства юстиції України від 15.07.2021 № 2531/5, колегія суддів встановила, що він лише в пункті 2 стосується прав та інтересів позивача, а відтак застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони виконання цього наказу в цілому не відповідає принципу адекватності заходу забезпечення позову позовним вимогам, які ТОВ "Кілментон" має намір пред`явити до суду.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що належним, співмірним та адекватним заходом забезпечення позову в даній справі є заборона Міністерству юстиції України здійснювати виконання пункту 2 наказу Міністерства юстиції України, а тому оскаржувана ухвала в цій частині підлягає зміні.

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для зміни судового рішення, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За встановленого, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва від 26.07.2021, на підставі п. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 277 ГПК України, підлягає зміні в її резолютивній частині шляхом викладення в редакції даної постанови. В іншій частині ухвала підлягає залишенню - без змін.

Апеляційна скарга Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 у справі №910/11861/21 підлягає залишенню без задоволення.

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 у справі №910/11861/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 у справі №910/11861/21 змінити, виклавши п. 2 її резолютивної частини в наступній редакції:

«Заборонити Міністерству юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13, ідентифікаційний код 00015622) здійснювати виконання п. 2 наказу № 2531/5 від 15.07.2021 «Про задоволення скарги», яким частково задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональні ресурси» від 06.11.2020 та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича від 29.09.2020 №№ 54319394, 54318973, 54319195, 54318749, 54322419, 54322369, 54322396, 54322333 шляхом внесення та/або скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо наступних об`єктів нерухомого майна:

1) нежитлова будівля, загальною площею 106 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 4В, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 391;

2) нежитлова будівля - флігель (адмін. будинок) 2-пов. (літера Б), загальною площею 409 кв. м., який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 25, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

3) нежитлове приміщення, група приміщень № 27 (літері А), загальною площею 91 кв. м., який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 25, приміщення № 27, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

4) нежитловий будинок (літера А), загальною площею 3041,5 кв. м., який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, будинок 27, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00».

3. В іншій частині ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 у справі №910/11861/21 - залишити без змін.

4. Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Міністерство юстиції України.

5. Матеріали оскарження у справі №910/11861/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст. ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк

Повний текст постанови складено 17.12.2021