СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року м. Харків Справа № 913/567/19(913/382/21)

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.

представники сторін:

позивач не з`явився,

відповідач Мирошниченко М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (вх. №3235Л/1) на рішення Господарського суду Луганської області від 16 вересня 2021 року (суддя Яресько Б.В., повний текст складено 21.09.2021 р.) по справі №913/567/19 (913/382/21)

за позовом Фізичної особи-підприємця Самари Володимира Миколайовича, м. Рубіжне, Луганська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання", м. Луганськ

про скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ФОП Самара В.М. звернувся до Господарського суду Луганської області з позовною заявою, в якій просить суд скасувати рішення комісії Рубіжанського РЕМ ТОВ Луганське енергетичне об`єднання з розгляду акту про порушення №006833 від 12 травня 2021 року, оформлене у вигляді протоколу №48 від 24.05.2021 та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 2270 грн і витрати на професійну допомогу адвоката у розмірі 10000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ним не вчинялися протиправні дії, які могли призвести до зміни показів приладу обліку, а на лічильнику NIK 2303AP6 10655937 спрацював встановлений у ньому датчик, а не індикатор дії впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 16 вересня 2021 року (суддя Яресько Б.В., повний текст складено 21.09.2021) у справі №913/567/19 (913/382/21) позов задоволено повністю. Скасовано рішення комісії Рубіжанського РЕМ ТОВ Луганське енергетичне об`єднання з розгляду акту про порушення №006833 від 12 травня 2021 року, оформлене у вигляді протоколу №48 від 24.05.2021. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання на користь ФОП Самари В.М. сплачений судовий збір в сумі 2270 грн та витрати на професійну допомогу адвоката у розмірі 10 000 грн.

ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" з рішенням суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Одночасно з апеляційною скаргою відповідач заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

ТОВ Луганське енергетичне об`єднання вважає, що рішення Господарського суду є необґрунтованим та підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального і порушенням норм процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 поновлено ТОВ Луганське енергетичне об`єднання процесуальний строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ Луганське енергетичне об`єднання на рішення Господарського суду Луганської області від 16.09.2021 у справі №913/567/19 (913/382/21), позивачу встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, призначено справу до розгляду на 13.12.2021 о 12:00.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідача не надходило.

Ухвалою суду від 09.12.2021 задоволено клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судове засідання 13.12.2021 з`явився відповідач, який підтримав апеляційну скаргу.

Позивач 13.12.2021 надіслав клопотання (вх. 14464) про перенесення судового засідання на іншу дату, посилаючись на неможливість забезпечити явку свого представника у дане судове засідання.

Розглянувши надане стороною клопотання про відкладення розгляду справи, суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на таке:

1) в силу приписів ГПК України відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні;

2) колегією суддів надавався час учасникам судового провадження на надання усіх необхідних на їх думку документів та пояснень у справі. Сторонами не подано нових доказів чи доводів, які б потребували розгляду їх безпосередньо в судовому засіданні;

3) судом апеляційної інстанції враховується принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.

Відповідно до ч.11 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, судова колегія дійшла висновку про можливість закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Колегія суддів зазначає, що при здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в статтях 2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Колегія суддів, з огляду на передбачений ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційної скарги, враховуючи те, що явка представників не була визнана обов`язковою і їх неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, враховуючи принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за відсутністю учасників справи, за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 15.04.2008 р. між сторонами по справі було укладено договір про постачання електричної енергії № 447.

Відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.11.2018 № 1587 ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" з 01.01.2019 проводить діяльність з розподілу електричної енергії на території Луганської області.

25.09.2019 працівниками відповідача був складений акт № 070902 технічної перевірки/заміни засобів обліку електричної енергії до 1000В/пломбування, відповідно до якого було перевірено належний позивачу прилад обліку NIK 2303AP6 10655937, встановлені пломби та індикатори магнітного поля № 12835155 та 12835169 на кожух лічильника. Пломби були передані на відповідальне зберігання позивачу.

Як вбачається з паспорту лічильника NIK 2303AP6 він може бути обладнаний датчиком електромагнітного поля, який спрацьовує при впливі електромагнітного поля напруженістю понад 10 В/м в діапазоні частот від 80 до 2000 МГц протягом більше 3 с. Після спрацювання датчика електромагнітного поля на дисплеї з`являється повідомлення Radio.

12.05.2021 представниками відповідача під час перевірки на об`єкті позивача за адресою м. Рубіжне, вул. Визволителів буд. 55а було виявлено порушення обліку електричної енергії, а саме п.п. 6 п. 5.5.5 ПРРЕЕ незабезпечення належного технічного стану та безпечної експлуатації своїх електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів України. Інші дії споживача, які призвели до зміни показів засобів вимірювальної техніки. Фіксація індикаторами впливу на лічильник електричної енергії постійного (змінного) магнітного або електричного полів. п. 8.4.2 п.п. 4 ПРРЕЕ фіксація індикаторами впливу на лічильник електричної енергії постійного (змінного) магнітного або електричного полів, пошкодження або відсутність індикатора.

При проведенні технічної перевірки у споживача ФОП Самар Володимира Миколайовича на об`єкті стоматологічний кабінет Євродент було виявлено, що на рідкокристалічному екрані лічильника світиться похибка (radio), що згідно паспортних даних лічильника свідчить на вплив на лічильник постійного (змінного) магнітного або електричного полів. При контрольному огляді мали можливість виявити дане порушення.

По факту порушення представниками відповідача був складений акт про порушення № 006833 від 12.05.2021.

Згідно п. 2 акту про порушення індикатори дії впливу постійного (змінного) магнітного або електричних полів № 12835155 та № 12835169 на кожусі лічильника не спрацювали; на рідко кристалічному екрані лічильника спрацювали.

Пункт 5 акту містить перелік струмоприймачів та інформацію щодо дозволеної потужності відповідно до договору 7,3 кВт.

У п.11 акту міститься інформація, що засідання комісії з розгляду акту про порушення буде проводитись 24.05.2021 о 13 год. 00 хв.

Акт про порушення № 006833 від 12.05.2021 підписано представниками відповідача та позивачем без заперечень.

24.05.2021 згідно протоколу № 48 за участю позивача відбулося засідання комісії Рубіжанського РЕМ з розгляду акту про порушення № 006833 від 12.05.2021. Позивачем були надані пояснення, що ніяких порушень не допущено, на лічильник ніяких дій не проводив.

За результатами розгляду, комісією було прийнято рішення про визнання акту про порушення № 006833 від 12.05.2021 складеним правомірно та зазначено про виконання розрахунку вартості не облікованої електроенергії, на підставі акту про порушення та глави 8.4 ПРРЕЕ на суму 15217 грн. 98 коп. 3686 кВт*г.

Позивач не згодний з прийнятим рішенням та звернувся до Господарського суду Луганської області з позовом в якому просить суд скасувати рішення комісії Рубіжанського РЕМ ТОВ Луганське енергетичне об`єднання з розгляду акту про порушення №006833 від 12.05.2021, оформлене у вигляді протоколу №48 від 24 травня 2021 року.

З позовної заяви вбачається, що в обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним не вчинялися протиправні дії, що могли призвести до зміни показів приладу обліку. На лічильнику NIK 2303AP6 10655937 спрацював встановлений у ньому датчик, а не індикатор дії впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів, а встановлені відповідачем на кожух лічильника індикатори не спрацювали.

При цьому позивач наголошує, що зазначений датчик не є засобом вимірювальної техніки в розумінні ст. 1 Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність, він не сертифікований, не передавався позивачу на зберігання, його використання не передбачено ПРРЕЕ. Крім того, датчик не є тотожним поняттям індикатору дії впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів які згадуються у ПРРЕЕ.

Крім того, позивач вважає, що відповідно до п. 8.4.4. ПРРЕЕ відповідач був зобов`язаний провести експертизу лічильника, але комісія прийняла рішення без результатів експертизи.

Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і, надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, зазначає таке.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є зокрема, договори та інші правочини.

Правовідносини з енергопостачання, які виникли між сторонами на підставі договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, регулюються нормами Закону України Про ринок електричної енергії, Кодексу комерційного обліку електроенергії (надалі - ККО) затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №311, Правилами роздрібного ринку електроенергії (надалі ПРРЕЕ), затверджених 14.03.2018 Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) № 312.

Статтею 26 Закону України Про електроенергетику передбачено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 27 Закону України Про електроенергетику споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Порушеннями в електроенергетиці є, зокрема, крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

Правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є, зокрема, порушення правил користування енергією.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає, зокрема, електроенергію споживачеві, який зобов`язується оплатити її та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання. Особливості постачання електроенергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України Про ринок електричної енергії.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У ч. 3 ст. 58 Закону України Про ринок електричної енергії зазначено, що споживач зобов`язаний дотримуватися правил технічної експлуатації, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електроенергії, умов укладених договорів.

Статтею 77 Закону України Про ринок електричної енергії визначена відповідальність за порушення законодавства, що регулює функціонування ринку електричної енергії. Так, частиною 1 вказаної статті передбачено, що учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП), від 14.03.2018 № 312 затверджено Правила роздрібного ринку електроенергії (надалі - ПРРЕЕ), що регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електроенергії між електропостачальником та споживачем, а також їхні взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електроенергії.

Згідно п. 1.1.2 ПРРЕЕ індикатор дії впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів (далі - індикатор) - пристрій, встановлений на/у лічильнику електричної енергії, призначений для фіксації впливу на лічильник постійного (змінного) магнітного або електричного полів, що призвів до змін у роботі лічильника.

Відповідно до 8.4.3. ПРРЕЕ оператором системи з метою запобігання розкраданню електричної енергії можуть бути встановлені індикатори на лічильники електричної енергії споживача. Індикатори встановлюються споживачу безоплатно. Індикатори мають бути сертифіковані (атестовані у разі встановлення лічильників із вмонтованим індикатором) в установленому порядку та мають фіксувати вплив на лічильник полів, силові характеристики яких перевищують такі порогові значення: для постійних магнітних полів - 100 мТл; для змінних магнітних полів - 30 мТл; для електричних полів - 5 кВ.

На вимогу споживача електричної енергії під час встановлення представниками оператора системи індикаторів на лічильники або лічильників із вмонтованими індикаторами мають надаватися копії сертифіката про сертифікацію та/або свідоцтва про атестацію цих індикаторів або лічильників із вмонтованими індикаторами.

Факт установлення індикаторів та їх стан мають бути зафіксовані в акті про пломбування або в іншому документі, що підтверджує факт установлення таких індикаторів на/у лічильниках (у тому числі передбачених виробником лічильника), відповідність їх стану (неспрацьований) та передачу цих лічильників, пломб та індикаторів на збереження, який складається у двох примірниках представниками оператора системи у присутності споживача (власника або користувача об`єкта) або уповноваженої ним особи та підписується ними.

Таким чином, індикатор встановлений у лічильнику повинен бути атестованим, та фіксувати вплив на лічильник полів, силові характеристики яких перевищують такі порогові значення: для постійних магнітних полів - 100 мТл; для змінних магнітних полів - 30 мТл; для електричних полів - 5 кВ.

Враховуючи, що напруженість електричного поля вимірюється у величинах кВ/м, порогом спрацювання індикатора напруженості електричного поля згідно ПРРЕЕ є значення 5 кВ/м.

З наявного в матеріалах справи паспорту лічильника NIK 2303AP6 вбачається, що він може бути обладнаний датчиком електромагнітного поля, який спрацьовує при впливі електромагнітного поля напруженістю понад 10 В/м в діапазоні частот від 80 до 2000 МГц протягом більше 3 с.

Таким чином, датчик електромагнітного поля, який встановлений у лічильнику NIK 2303AP6 спрацьовує при напруженості електричного поля при величині значно меншій, ніж встановлено ПРРЕЕ і відповідно його спрацювання не може свідчити про вплив на лічильник постійного (змінного) магнітного або електричного полів, що призвів до змін у роботі лічильника, та відповідно порушення позивачем ПРРЕЕ.

Про відсутність впливу на лічильник постійного (змінного) магнітного або електричного полів, що могли призвести до змін у роботі лічильника, також свідчить не спрацювання встановлених відповідачем на кожух лічильника індикаторів магнітного поля.

На підставі наведеного, колегія суддів підтримує висновок місцевого господарського суду про задоволення позовної вимоги про скасування рішення комісії Рубіжанського РЕМ ТОВ Луганське енергетичне об`єднання з розгляду акту про порушення №006833 від 12.05.2021, оформленого у вигляді протоколу №48 від 24.05.2021.

Також, погоджується судова колегія із задоволенням вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Згідно зі ст. 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування адвокатських витрат, суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

На підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги позивачем надано суду наступні документи:

-договір про надання професійної правничої допомоги № 2505/21 від 25.05.2021,

- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1052 від 26.07.2012,

- акт здачі-прийняття робіт від 05.06.2021,

- квитанцію № 16 на суму 10000,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом.

Водночас, для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у ст.126 Господарського процесуального кодексу України та у ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

З огляду на приписи ст. 15 Господарського процесуального кодексу України при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи те, що позивачем підтверджено правовий статус адвоката, наявність доказів фактичного перерахування йому коштів на підставі договору, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами, апеляційний суд дійшов висновку, що у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача на правничу професійну допомогу у суді першої інстанції в сумі 10000,00 грн обгрунтовано було покладено на відповідача.

Відповідно до статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статей 76 - 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (Заява N4909/04) вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 (Заява N4241/03) Європейським Судом зазначено, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Отже, відповідачем всупереч вищенаведених норм права, не було подано доказів, які б підтвердили факти, викладені в апеляційній скарзі, а наведені доводи не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 233, 240, 269, п.1, ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» на рішення Господарського суду Луганської області від 16 вересня 2021 року у справі №913/567/19 (913/382/21) залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Луганської області від 16 вересня 2021 року у справі №913/567/19 (913/382/21) залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки касаційного оскарження передбачено ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 20.12.2021.

Головуючий суддя О.В. Ільїн

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.С. Хачатрян