ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2021м. ДніпроСправа № 904/8617/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді судді Фещенко Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Лиман, Донецька область)

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (м. Павлоград, Дніпропетровська область)

про стягнення суми штрафу за неправильне зазначення відомостей про масу вантажу в залізничних накладних у загальному розмірі 85 375 грн. 00 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (далі - відповідач) суму штрафу за неправильне зазначення відомостей про масу вантажу в залізничних накладних у загальному розмірі 85 375 грн. 00 коп.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем, як вантажовідправником, свого обов`язку з оформлення перевізних документів, а саме: в результаті контрольного зважування вантажу було встановлено наступне:

- у вагоні № 59725754 фактична вага вантажу не відповідає даним, зазначеним у накладній. Так, у залізничній накладній № 47203237 маса нетто вантажу зазначена 70 000 кг, а за даними контрольного зважування виявилось 71 450 кг, що на 1 450 кг більше, ніж зазначено у перевізному документі, про що було складено комерційний акт № 482004/359 від 23.07.2021;

- у вагоні № 53509824 фактична вага вантажу не відповідає даним, зазначеним у накладній. Так, у залізничній накладній № 47203237 маса нетто вантажу зазначена 68 900 кг, а за даними контрольного зважування виявилось 70 100 кг, що на 1 200 кг більше, ніж зазначено у перевізному документі, про що було складено комерційний акт № 482004/360 від 23.07.2021;

- у вагоні № 61605507 фактична вага вантажу не відповідає даним, зазначеним у накладній. Так, у залізничній накладній № 47203237 маса нетто вантажу зазначена 70 000 кг, а за даними контрольного зважування виявилось 71 200 кг, що на 1 200 кг більше, ніж зазначено у перевізному документі, про що було складено комерційний акт № 482004/361 від 23.07.2021;

- у вагоні № 53505988 фактична вага вантажу не відповідає даним, зазначеним у накладній. Так, у залізничній накладній № 47203237 маса нетто вантажу зазначена 69 000 кг, а за даними контрольного зважування виявилось 70 700 кг, що на 1 700 кг більше, ніж зазначено у перевізному документі, про що було складено комерційний акт № 482004/362 від 23.07.2021;

- у вагоні № 53534079 фактична вага вантажу не відповідає даним, зазначеним у накладній. Так, у залізничній накладній № 47203237 маса нетто вантажу зазначена 69 000 кг, а за даними контрольного зважування виявилось 70 300 кг, що на 1 300 кг більше, ніж зазначено у перевізному документі, про що було складено комерційний акт № 482004/363 від 23.07.2021.

Крім того, позовна заява містить клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 01.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження задоволено, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Частиною 2 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

На підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 27.10.2021, з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вулиця Соборна, будинок 76, на яку і була направлена кореспонденція господарського суду для відповідача (а.с. 56).

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною 6 статті 242 цього Кодексу днем вручення судового рішення є, окрім іншого, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач обізнаний про розгляд даної справи судом, оскільки ухвалу суду від 01.11.2021 отримав 09.11.2021, що вбачається з поштового повідомлення № 017, отже завчасно (а.с. 60).

Так, ухвалою суду від 01.11.2021, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Враховуючи дату отримання ухвали суду - 09.11.2021, відповідач мав подати відзив на позовну заяву в строк по 24.11.2021 включно.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Однак, станом на 21.12.2021 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справи, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву так і доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, а також доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є: обставини укладання договору перевезення вантажу залізничним транспортом; факт надання послуг; наявність перевізних документів - залізничних накладних; наявність порушення в оформленні накладної в частині неправильного зазначення в ній маси вантажу; обставини складання актів загальної форми ГУ-23, комерційних актів; правомірність здійснення розрахунку заявленого до стягнення штрафу за неправильне зазначення відомостей про масу вантажу у залізничній накладній.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, у липні 2021 року Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" (далі - вантажовідправник, відповідач):

- на підставі залізничної накладної № 47203237 відправило, зокрема, вагони №59725754, № 53509824, №53505988, № 53534079 та № 61605507 з вантажем зі станції Богуславський Придніпровської залізниці на станцію Кураховка Донецької залізниці (а.с.12).

Вантажоодержувачем за зазначеною залізничною накладною (графа № 4) є ТОВ "ДТЕК "Курахівська ЦЗФ" (далі - вантажоодержувач) за адресою: 85490, Донецька область, п. Курахівка, вул Орджонікідзе, 1А.

Під час оформлення перевізних документів відповідач у накладній зазначив номери вагонів, залучених до перевезення вантажу, а також їх вантажопідйомність та масу вантажу у кожному з вказаних вагонів. Як зазначено у графі 28 вказаної накладної, вантаж було завантажено у вагони відповідачем, як вантажовідправником, і ним же визначено масу вантажу на вагонних вагах, про що зазначено у графі 26 накладної.

В процесі перевезення вантажу 23.07.2021 на проміжній станції Покровськ Донецької залізниці на підставі Актів загальної форми № 27614, № 27613, № 27618, № 27616 та №27615 від 21.07.2021 було здійснено комісійне переважування вагонів №59725754, № 53509824, №53505988, № 53534079 та № 61605507, відповідно, результати чого зафіксовано в Книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах від 23.07.2021 та складено Акти загальної форми № 752, № 767, № 755, № 754 та № 753 від 23.07.2021 та відповідні комерційні акти, в яких було зафіксовано наступне:

- у вагоні № 59725754 фактична вага вантажу не відповідає даним, зазначеним у накладній. Так, у залізничній накладній № 47203237 маса нетто вантажу зазначена 70 000 кг, а за даними контрольного зважування виявилось 71 450 кг, що на 1 450 кг більше, ніж зазначено у перевізному документі, про що було складено комерційний акт № 482004/359 від 23.07.2021 (а.с.6);

- у вагоні № 53509824 фактична вага вантажу не відповідає даним, зазначеним у накладній. Так, у залізничній накладній № 47203237 маса нетто вантажу зазначена 68 900 кг, а за даними контрольного зважування виявилось 70 100 кг, що на 1 200 кг більше, ніж зазначено у перевізному документі, про що було складено комерційний акт № 482004/360 від 23.07.2021 (а.с.7);

- у вагоні № 61605507 фактична вага вантажу не відповідає даним, зазначеним у накладній. Так, у залізничній накладній № 47203237 маса нетто вантажу зазначена 70 000 кг, а за даними контрольного зважування виявилось 71 200 кг, що на 1 200 кг більше, ніж зазначено у перевізному документі, про що було складено комерційний акт № 482004/361 від 23.07.2021; (а.с.8)

- у вагоні № 53505988 фактична вага вантажу не відповідає даним, зазначеним у накладній. Так, у залізничній накладній № 47203237 маса нетто вантажу зазначена 69 000 кг, а за даними контрольного зважування виявилось 70 700 кг, що на 1 700 кг більше, ніж зазначено у перевізному документі, про що було складено комерційний акт № 482004/362 від 23.07.2021 (а.с.9);

- у вагоні № 53534079 фактична вага вантажу не відповідає даним, зазначеним у накладній. Так, у залізничній накладній № 47203237 маса нетто вантажу зазначена 69 000 кг, а за даними контрольного зважування виявилось 70 300 кг, що на 1 300 кг більше, ніж зазначено у перевізному документі, про що було складено комерційний акт № 482004/363 від 23.07.2021. (а.с.10)

У вказаних вище комерційних актах вказано, що поверхня вантажу маркована подовженими смугами, розрівнена, маркування повздовжніми борознами; люка закриті, течі вантажу немає; вагони у технічному стані справні.

Так, провізна плата за всіма спірними вагонами - № 59725754, № 53509824, №53505988, № 53534079 та № 61605507 (всього п`ять вагонів) від станції Богуславський Придніпровської залізниці на станцію Кураховка Донецької залізниці становила 3 415 грн. 00 коп. за кожен вагон.

Посилаючись на те, що у відповідності до статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності відомостей, зазначених ними у накладних, позивач просить суд стягнути з відповідача, як вантажовідправника, штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за неправильно зазначену у накладній № 47203237 масу вантажу у вагонах № 59725754, № 53509824, № 53505988, №53534079 та № 61605507, відповідно до статей 118, 122 Статуту залізниць України, посилаючись на статтю 129 Статуту залізниць України та комерційні акти № 482004/359 від 23.07.2021, № 482004/360 від 23.07.2021, № 482004/361 від 23.07.2021, № 482004/362 від 23.07.2021 та № 482004/363 від 23.07.2021. Позивач вважає, що відповідно до статей 24, 118, 122 Статуту залізниць України викладені обставини є підставою для стягнення з відповідача штрафу у загальній сумі 85 375 грн. 00 коп., зокрема, в сумі 17 075 грн. 00 коп. за кожен з п`яти вагонів окремо, виходячи з такого розрахунку:

3 415 грн. 00 коп. х 5 = 17 075 грн. 00 коп.,

Такий розрахунок здійснено щодо кожного з вагонів № 59725754, № 53509824, №53505988, № 53534079 та № 61605507 окремо, оскільки розмір провізної плати за всіма вказаними вагонами був однаковим - 3 415 грн. 00 коп.

Отже, штраф за кожний зі спірних вагоні становить 17 075 грн. 00 коп., а всього таких вагонів п`ять.

У вказаному вище розрахунку:

- 3 415 грн. 00 коп. - провізна плата за кожний з вагонів № 59725754, № 53509824, №53505988, № 53534079 та № 61605507 від станції Богуславський Придніпровської залізниці на станцію Кураховка Донецької залізниці;

- 5 - кількість провізних плат.

Причиною виникнення спору є несплата відповідачем вказаного штрафу за неправильне зазначення відомостей про масу вантажу у залізничній накладній № 472032237 у добровільному порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на таке.

Спірні правовідносини стосуються перевезення вантажів залізницею, а відтак, підпадають під правове регулювання Глави 64 Цивільного кодексу України, Глави 32 Господарського кодексу України, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, та інших нормативних актів, прийнятих у відповідності до них та які регулюють спірні правовідносини.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до положень частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини 2 статті 908 та статтею 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України (далі - Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту).

На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1. "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644, а також статтею 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Накладна згідно з вказаними Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

У відповідності до пункту 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (в редакції наказу Міністерства інфраструктури України № 138 від 08.06.2011), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів, відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих правил.

Згідно з пунктом 1.2 Правил оформлення перевізних документів, накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення.

Відповідно до пункту 1.3 Правил оформлення перевізних документів, всі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ.

Пунктом 2.3 Правил оформлення перевізних документів передбачено, що у графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі.

Судом встановлено, що накладна № 47203237 містить, зокрема, дані про вантаж, відстань перевезення, дати відправлення, прибуття, видачі вантажу, тарифу тощо.

Згідно зі статтею 6 Статуту залізниці України вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.

Згідно з пунктом 28 Правил № 861/5082 вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей.

Наведена норма свідчить про те, що залізниця не зобов`язана перевіряти дані, зазначені у накладних, фактичним даним при прийнятті вантажу до перевезення.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів (зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083) передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Відповідно до статті 921 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що виникають з договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Положеннями статті 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

З огляду на наведене, при заповненні накладної на перевезення вантажу відповідальність за точність та повноту відомостей, зазначених у відповідній накладній, покладається на вантажовідправника.

Водночас, відповідачем при заповненні залізничної накладної № 47203237 було допущено помилки у масі вантажу у вагонах № 59725754, № 53509824, № 53505988, №53534079 та № 61605507, що підтверджується комерційними актами № 482004/359 від 23.07.2021, № 482004/360 від 23.07.2021, № 482004/361 від 23.07.2021, № 482004/362 від 23.07.2021 та № 482004/363 від 23.07.2021. При цьому, як було вказано вище, у вказаних комерційних актах зазначено, зокрема, що поверхня вантажу маркована подовженими смугами, розрівнена, маркування повздовжніми борознами; люка закриті, течі вантажу немає; вагони у технічному стані справні.

Отже, має місце факт невідповідності маси вантажу, зазначеної в накладній та встановленої при контрольному зважуванні.

Згідно з нормами статті 122 Статуту підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу є комерційний акт, складений у випадках передбачених статтею 129 Статуту.

За змістом статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

У відповідності до накладної № 47203237 розмір провізної плати:

- за вагон № 59725754 становить 3 415 грн. 00 коп. (а.с.12);

- за вагон № 53509824 становить 3 415 грн. 00 коп. (а.с.12);

- за вагон № 53505988 становить 3 415 грн. 00 коп. (а.с.12);

- за вагон № 53534079 становить 3 415 грн. 00 коп. (а.с.12);

- за вагон № 61605507 становить 3 415 грн. 00 коп. (а.с.12).

Пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Підсумовуючи викладене, саме на відправника покладається обов`язок заповнення комплекту перевізних документів, а також надається можливість до укладання договору перевезення перевірити внесені до перевізного документу відомості і при необхідності скласти новий документ. Відповідальність за неправильне оформлення залізничної накладної несе вантажовідправник. При цьому, підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Позивачем на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує заявлені вимоги, надано: накладну № 47203237; акти загальної форми № 27614, № 27613, № 27618, № 27616 та №27615 від 21.07.2021; Акти загальної форми № 752, № 767, № 755, № 754 та № 753 від 23.07.2021; комерційні акти № 482004/359 від 23.07.2021, № 482004/360 від 23.07.2021, №482004/361 від 23.07.2021, № 482004/362 від 23.07.2021 та № 482004/363 від 23.07.2021; технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ).

При цьому, дослідивши розрахунок заявленого до стягнення штрафу за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу, здійснений позивачем у позовній заяві (а.с.2-3), суд прийшов до висновку, що він є такими, що виконаний у відповідності до норм чинного законодавства та обставин справи, є обґрунтованим та арифметично вірними.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення штрафу за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу у розмірі 85 375 грн. 00 коп. визнаються судом обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Слід відзначити, що у застосуванні статей 118 та 122 Статуту, визначено, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки. Збитки (додаткові витрати), завдані залізниці через допущені відправником порушення, зазначені у статтях 118 та 122 Статуту, підлягають відшкодуванню відправником незалежно від сплати ним штрафу, оскільки згідно із статтею 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Отже, відправник був зобов`язаний зазначити в накладній вірну масу вантажу, який знаходився у вагонах № 59725754, № 53509824, №53505988, № 53534079 та № 61605507, і провізна плата в даному випадку визначалася, виходячи із маси вантажу, який знаходився у кожному з вказаних вагонів. Проте, відповідач свого обов`язку щодо зазначення у накладній № 47203237правильної маси вантажу не виконав; фактично, в кожному з вказаних вагонів було зафіксовано перевищення маси вантажу на 1 450 кг, 1 200 кг (у двох вагонах), 1 700 кг та 1 300 кг, відповідно.

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/2339/17, від 27.03.2020 у справі № 917/500/19.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 270 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення суми штрафу за неправильне зазначення відомостей про масу вантажу в залізничній накладній у розмірі 85 375 грн. 00 коп. задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вулиця Соборна, будинок 76; ідентифікаційний код 00178353) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Єжи Гедройця, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (84404, м. Лиман, вулиця Приквокзальна, 22; ідентифікаційний код 40150216) 85 375 грн. 00 коп. - штрафу за неправильне зазначення відомостей про масу вантажу та 2 270 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 21.12.2021.

Суддя Ю.В. Фещенко