ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2021 р. Справа №909/383/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді О.В. Зварич

суддів В.М. Гриців

Г.Г. Якімець,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Центр будівельних матеріалів Осмолода за №134 від 31.08.2021 року (вх. № 01-05/3114/21 від 09.09.2021 року)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.08.2021 року (суддя О.В. Рочняк; повний текст рішення складено 17.08.2021 року)

у справі № 909/383/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Ленів (надалі ТзОВ Ленів)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Центр будівельних матеріалів Осмолода (надалі ТзОВ ЦБМ Осмолода)

про стягнення заборгованості в сумі 38052,77 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

26.04.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю Ленів звернулось до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Центр будівельних матеріалів Осмолода про стягнення заборгованості в сумі 38052,77 грн. за договором про надання послуг № 10 від 16.03.2016, з яких: 27899,33 грн. основний борг, 4951,50 грн. пеня, 3406,06 грн. інфляційні втрати та 1795,47 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач в порушення договірних зобов`язань по договору про надання послуг №10 від 16.03.2016 не здійснив оплати за надані послуги відповідно до актів надання послуг №221 та №222 від 28.02.2021, у зв"язку із чим виникла заборгованість у розмірі 27899,33 грн. на яку позивач нарахував пеню в сумі 4951,50 грн., втрати від інфляції в сумі 3406,06 грн. та 3% річних в сумі 1795,47 грн.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 17.08.2021 року у справі №909/383/21 (суддя О.В. Рочняк) частково задоволено позов. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр будівельних матеріалів "Осмолода" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ленів" 27899,33 грн. заборгованості, 3406,06 грн. інфляційних втрат, 1793,20 грн. 3% річних та 1974,44 грн. судового збору. В решті позову відмовлено (а.с. 56-61).

Рішення суду мотивоване тим, що між сторонами виникли господарські відносини на підставі договору про надання послуг №10 від 16.03.2016, за умовами якого сторони означили види послуг, які надаються виконавцем: реставрація, загострення, ремонт деревообробного інструменту, інші послуги з ремонту і технічного обслуговування машин і устаткування промислового призначення. З актів надання послуг № 221 від 28.02.2021 та №222 від 28.02.2021 вбачається, що Виконавцем були виконані роботи (надані послуги) з переліку послуг, наведених в договорі на загальну суму 27899,33 грн. Замовник послуги прийняв та підписав акти наданих послуг. Претензій до якості чи обсягу наданих послуг матеріали справи не містять. У актах наданих послуг вказана підстава надання послуг - договір про надання послуг. Доказів того, що між сторонами були укладені інші договори надання послуг матеріали справи не містять. З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що виконані позивачем роботи (послуги) згідно актів надання послуг №№221 та 222 від 28.02.2019 вчинені саме на виконання умов договору про надання послуг від 16.03.2016. Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 27899,33 грн. обґрунтовані та підлягають до задоволення. Суд зазначив, що прострочення виконання грошового зобов`язання відповідача перед позивачем відповідно до умов п.3.3 договору про надання послуг від 16.03.2016 настало 06.03.2019 (після спливу 5 календарних днів після підписання актів наданих послуг). Позивач розраховує 3% річних та інфляційні втрати за період з 05.03.2019 по 26.04.2021. Відповідно до розрахунку 3% річних складають 1795,47 грн., інфляційні втрати 3406,06 грн. Суд здійснив перерахунок заявлених позивачем до стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період з 06.03.2019 (дня прострочення) по 26.04.2021 (по заявлений період), відповідно до якого за вказаний період сума 3% річних склала 1793,20 грн., сума інфляційні втрат 3536,86 грн. Разом з тим, суд не вправі виходити за межі позовних вимог, отже дійшов висновку, що до стягнення підлягають 3% річних в сумі 1793,20 грн. та інфляційні втрати в сумі 3406,06 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення пені в розмірі 4951,50 грн., суд вказав, що зобов"язання відповідача перед позивачем мало бути виконане у строк до 05.03.2019, прострочення виконання зобов"язання настало 06.03.2019, відповідно право на нарахування пені за прострочення відповідачем виконання зобов"язання по оплаті за виконані позивачем роботи припинилося через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, а саме - 05.09.2019. Згідно розрахунку позивача за період з 05.03.2019 по 05.09.2019 нараховано 4951,50 грн. Судом здійснено перахунок пені в межах шестимісячного строку з дня прострочення виконання зобов"язання (з 06.03.2019 по 05.09.2019), відповідно до якого розмір пені становить 4924,04 грн. Разом з тим, суд врахував заяву відповідача про застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог про стягнення пені та дійшов висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені у розмірі 27,46 грн. слід відмовити у зв"язку з необґрунтованістю, а у розмірі 4924,04 грн. - у зв"язку з пропуском строку позовної давності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ТзОВ «ЦБМ «Осмолода» подало апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначає, що при вирішенні даного спору судом першої інстанції не надано правової оцінки фактичним правовідносинам, які склались між сторонами, не надано належної оцінки доводам позивача, суд не встановив чи мало місце порушення зобов`язання, на підставі якого виникла відповідальність відповідача та не оцінив жоден аргумент і заперечення ТзОВ «ЦБМ «Осмолода» в сукупності із доказами, які були долучені до матеріалів справи. Пунктом 9.1 договору №10 від 16 березня 2016 року передбачено, що договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 16 березня 2017 року. Дія договору автоматично пролонговується терміном на один рік, якщо жодна із сторін письмово не виразила бажання припинити його дію не менш чим за 30 днів до дати закінчення дії договору. Вказаний договір автоматично пролонговується тільки на наступний (тобто на один) календарний рік. Отже мова йде про те, що даний договір продовжується тільки до 16 березня 2018 року. Скаржник наголошує, що правовідносини, які склались між сторонами, та про які йде мова в актах приймання послуг №221 від 28 лютого 2019 року та №222 від 28 лютого 2019 року не мають жодного відношення до договору №10 від 16 березня 2016 року, а є окремими господарськими відносинами, що склались між двома суб`єктами господарювання у певний період часу. Стверджує, що ТзОВ «ЦБМ «Осмолода» не заперечує факту приймання послуг від ТзОВ «Ленів» за вищезгаданими актами. Товариством заперечується тільки те, що надання послуг та їх передача мала місце, як окремі господарські відносини, та які не мали жодного стосунку до договору №10 від 16.03.2016. Відтак, скаржник наголошує, що строк виконання обов`язку в частині здійснення розрахунків за актами приймання послуг №221 від 28 лютого 2019 року та №222 від 28 лютого 2019 року, - не настав. Позивач не надав до суду жодного доказу на спростування даного твердження. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що ТзОВ «Ленів» не надав жодного доказу порушення ТзОВ «ЦБМ «Осмолода» прав позивача, як і жодного доказу порушення умов договору про надання послуг №10 від 16 березня 2016 року. Акти надання послуг №221 та №222 від 28 лютого 2019 року, хоча і є документами про підтвердження передачі послуг від ТзОВ «Ленів» до ТзОВ «ЦБМ «Осмолода», однак не мають жодного відношення до договору купівлі-продажу товарів №10 від 16 березня 2016 року, а розкривають зміст окремих правовідносин. На думку скаржника, позивач звертаючись до суду, не надав доказів порушення свого права, як і доказів того, що ТзОВ «ЦБМ «Осмолода» порушило умови виконання зобов`язань за актами надання послуг №221 та №222 від 28 лютого 2019 року. Просить скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.08.2021 року у справі № 909/383/21 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, вважає викладені у ній аргументи безпідставними та такими, що не відповідають суті фактичних правовідносин, які склалися між сторонами. Зазначає, що за 1 місяць до кінця 2016 року жодна із сторін не заявляла про намір розірвати договір № 10 від 16.03.2016 чи припинити його дію. Відтак, у відповідності до п. 9.1 договору його дію було продовжено до 31 грудня 2017. Протягом 2017 року договір діяв у незмінній редакції, тому 31 грудня 2017 договір був продовжений на наступний 2018 рік у зв`язку із тим, що ні ТзОВ «Ленів, ні ТзОВ «ЦБМ «Осмолода» не заявляли про наміри його розірвати чи припинити. За аналогічним принципом дія договору була продовжена до 31.12.2019, до 31.12.2020 та станом на сьогоднішній день до 31.12.2021 року, оскільки норми діючого законодавства на момент існування правовідносин не містили жодних застережень щодо обмеження кількості разів продовжень договору, а жодна із сторін не заявляла намірів розірвати чи припинити договір, доказів протилежного ТзОВ «ЦБМ «Осмолода» не надало. Позивач наголошує, що акти надання послуг № 221 та № 222 від 28.02.2019, які засвідчують фактичне надання послуг, підписані та скріплені печатками ТзОВ «Ленів та ТзОВ «ЦБМ «Осмолода» і містять наступний текст: «договір: договір про надання послуг». Хоча зміст актів надання послуг не містить інформації саме про договір надання послуг № 10 від 16.03.2016, однак, на момент підписання актів надання послуг між сторонами не було укладено інших договорів про надання послуг. Отже, якщо ТзОВ «ЦБМ «Осмолода» вважало б, що строк дії договору закінчився 16.03.2018, видаткові накладні не містили б інформації про договір надання послуг. Наголошує, що питання строку виконання зобов`язання врегульовано у п. 3.3 договору, відповідно до якого Замовник зобов`язаний перерахувати суму грошових коштів, зазначену в актах про надані послуги протягом 5 календарних днів з моменту підписання такого акта. ТзОВ «ЦБМ «Осмолода» не оплатило надані послуги протягом 5 календарних днів з моменту підписання сторонами відповідних актів надання послуг, чим порушило строк виконання зобов`язання. Просить залишити без змін рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.08.2021 у справі №909/383/21, апеляційну скаргу ТзОВ «ЦБМ «Осмолода» - без задоволення.

Апеляційне провадження у справі

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2021 року головуючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі №909/383/21 визначено суддю О.В. Зварич, суддів: В.М. Гриців, Г.Г. Якімець.

Згідно з ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 року (головуючий-суддя О.В. Зварич, судді: В.М. Гриців, Г.Г. Якімець) відкрито апеляційне провадження у справі у справі № 909/383/21 та ухвалено здійснити перегляд рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.08.2021 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно з частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України.

За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З`ясовуючи питання стосовно надіслання ухвали Західного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 року у справі № 909/383/21 на адреси сторін, колегія суддів встановила, що згідно зі списком розсилки поштової кореспонденції рекомендовані поштові відправлення, вкладеннями яких є зазначена ухвалу суду, 07.10.2021 року помилково були надіслані сторонам без повідомлень про вручення.

30.11.2021 року вказану помилку було виправлено та надіслано учасникам справи ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 року № 909/383/21 з повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень №724 та №716, які повернулись до суду з відмітками поштового відділення ПАТ «Укрпошта» про вручення кореспонденції адресатам.

Отже, позивач та відповідач належним чином ознайомлені з порядком розгляду даної справи.

Прийняття постанови поза межами процесуального строку, визначеного частиною 1 статті 273 ГПК України, спричинене необхідністю дотримання норм процесуального права щодо повідомлення сторін про порядок розгляду справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України.

Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ст. 114 Господарського процесуального кодексу України).

На час винесення даної постанови від сторін у справі не надходило жодних заяв чи клопотань щодо порядку розгляду апеляційної скарги ТзОВ «ЦБМ «Осмолода» на судове рішення у справі №909/383/21, яке є предметом оскарження.

Обставини справи

16.03.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ленів" (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр будівельних матеріалів "Осмолода" (Замовник) укладено договір №10 про надання послуг. Відповідно до п. 1.1 договору Виконавець зобов"язується за завданням Замовника, власними силами надати Замовнику послуги, в порядку та на умовах, визначених цим договором (а.с. 11-13).

У розділі 2 договору сторони погодили відомості про послуги, зокрема: реставрація деревообробного інструменту; загострення деревообробного інструменту; ремонт деревообробного інструменту; інші послуги з ремонту і технічного обслуговування машин і устаткування промислового призначення (п.п.2.1.1-2.1.4).

Згідно із п. 2.2 договору, послуги надаються Виконавцем протягом трьох робочих днів з моменту отримання відповідного замовлення від Замовника та погодження з останнім їх обсягу та вартості.

Вартість послуг визначається сторонами за результатами їх надання, та фіксується в актах про надані послуги. Акт про надані послуги підписується сторонами після їх фактичного надання (п. п. 3.1, 3.2 договору).

Пунктом 3.3 договору передбачено, що Замовник зобов`язаний перерахувати суму грошових коштів, зазначену в акті про надані послуги протягом 5 календарних днів з моменту підписання такого акта.

Замовник має право відмовитись від підписання акта надання послуг, якщо буде встановлено, що такі послуги надані не в повному обсязі, або ж надані не якісно. Оплаті підлягають тільки ті послуги, які виконані якісно, в повному обсязі та щодо яких між сторонами підписано відповідний акт (п. 3.4 договору).

Пунктом 5.1 договору сторони погодили, що у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність визначену цим договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

За невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором, винна сторона сплачує пеню у розмірі 5 % від суми прострочення (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення), за кожний день прострочення (п. 5.5 договору).

Згідно із п. 9.1, договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 16 березня 2017 року. Дія договору автоматично пролонговується терміном на один рік, якщо жодна із сторін письмово не виразила бажання припинити його дію не менше чим за 30 днів до дати закінчення дії договору. Після закінчення річного терміну дію договору може бути припинено в будь-який час після письмового повідомлення, направленого одною із сторін іншій стороні не менше чим за 30 днів до передбачуваної дати припинення дії договору.

Відповідно до наявних в матеріалах справи копій: акта надання послуг №221 від 28.02.2019 ТзОВ "Ленів" надало ТзОВ ЦБМ "Осмолода" послуги по загостренню деревообробних інструментів на суму 4668,00 грн. та акта №222 від 28.02.2019 - послуги по ремонту, загостренню реставрації деревообробного інструменту на суму 23231,33 грн. Підставою надання послуг у вказаних актах зазначено: договір про надання послуг. Дані акти підписані представниками сторін, затверджені їхніми керівниками та скріплені печатками юридичних осіб без жодних зауважень (а.с.14, 16).

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ленів" (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр будівельних матеріалів "Осмолода" (Замовник) укладено договір №10 про надання послуг від 16.03.2016. За умовами даного договору Виконавець зобов"язується за завданням Замовника, власними силами надати Замовнику послуги по реставрації, загостренню, ремонту деревообробного інструменту, інші послуги з ремонту і технічного обслуговування машин і устаткування промислового призначення.

Згідно із частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписами статей 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

З наявних в матеріалах даної господарської справи копій актів наданих послуг №221 та №222 від 28.02.2021 вбачається, що Виконавцем були виконані роботи (надані послуги) з переліку послуг, наведених в договорі про надання послуг № 10 від 16.03.2016 на загальну суму 27899,33 грн. Підставою надання послуг у вказаних актах зазначено: договір про надання послуг. Замовник послуги прийняв та підписав акти наданих послуг і скріпив печаткою ТзОВ «ЦБМ «Осмолода». Претензій до якості чи обсягу наданих послуг матеріали справи не містять.

Відтак, безпідставними є твердження скаржника, що правовідносини, які склались між сторонами, та про які йде мова в актах приймання послуг №221 від 28 лютого 2019 року та №222 від 28 лютого 2019 року не мають жодного відношення до договору №10 від 16 березня 2016 року, а є окремими господарськими відносинами, що склались між двома суб`єктами господарювання у певний період часу. Доказів того, що між ТзОВ «Ленів» та ТзОВ «ЦБМ «Осмолода» були укладені будь-які інші договори надання послуг відповідач не надав, такі докази в матеріалах справи відсутні.

Отже, матеріалами даної господарської справи підтверджується заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 27899,33 грн., яка виникла на підставі договору про надання послуг № 10 від 16.03.2016, про що судом першої інстанції зроблено правомірний висновок.

Як зазначалось вище п. 3.3 договору про надання послуг № 10 від 16.03.2016 сторони погодили, що Замовник зобов`язаний перерахувати суму грошових коштів, зазначену в акті про надані послуги протягом 5 календарних днів з моменту підписання такого акта.

ТзОВ «ЦБМ «Осмолода» не оплатило надані послуги протягом 5 календарних днів з моменту підписання сторонами відповідних актів надання послуг, чим порушило строк виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності.

Таким чином, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних, навіть, якщо умовами договору не передбачено стягнення інфляційних та 3% річних.

Прострочення виконання грошового зобов`язання відповідача перед позивачем відповідно до умов п.3.3 договору про надання послуг від 16.03.2016 настало 06.03.2019 (після спливу 5 календарних днів після підписання актів наданих послуг).

Згідно поданого розрахунку позивач нарахував відповідачу 3% річних в розмірі 1795,47 грн. та інфляційні втрати в сумі 3406,06 грн. за період з 05.03.2019 по 26.04.2021 (а.с. 5-10).

Місцевий господарський суд, здійснивши перерахунок заявлених позивачем до стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за період з 06.03.2019 (дня прострочення) по 26.04.2021 (по заявлений період), відповідно до якого за вказаний період сума 3% річних склала 1793,20 грн., сума інфляційних втрат 3536,86 грн.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши правильність здійсненого судом першої інстанції розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних, вважає його арифметично вірним.

Разом з тим, суд не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог, відтак суд першої інстанції обґрунтовано та підставно дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 1793,20 грн. та інфляційних втрат в розмірі 3406,06 грн.

Щодо тверджень скаржника про закінчення строку дії договору про надання послуг № 10 від 16.03.2016, колегія суддів враховує таке.

Статтею 905 Цивільного кодексу України унормовано, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Як зазначалось вище, п. 9.1 договору про надання послуг № 10 від 16.03.2016 сторони погодили, що договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 16 березня 2017 року. Дія договору автоматично пролонгується терміном на один рік, якщо жодна із сторін письмово не виразила бажання припинити його дію не менше чим за 30 днів до дати закінчення дії договору. Після закінчення річного терміну дію договору може бути припинено в будь-який час після письмового повідомлення, направленого одною із сторін іншій стороні не менше чим за 30 днів до передбачуваної дати припинення дії договору.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору та протягом місяця до дати закінчення цього строку мали місце заперечення однієї з сторін щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Доказів того, що одна зі сторін у встановлений законом місячний строк до закінчення договору, чи в будь-який час зверталася про його припинення матеріали справи не містять.

Таким чином, в силу вищеописаних норм законодавства та умов договору №10 від 16.03.2016, дія вказаного договору щороку продовжувалася на той же строк і на тих же умовах. Відповідно договір є чинним, а відтак, обов"язковим для виконання сторонами.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 4951,50 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 5.5 договору про надання послуг від 16.03.2016 сторони обумовили, що за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором, винна сторона сплачує пеню у розмірі 5 % від суми прострочення (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення), за кожний день прострочення.

За приписами частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Судом встановлено, що зобов"язання відповідача перед позивачем мало бути виконане у строк до 05.03.2019, прострочення виконання зобов"язання настало 06.03.2019. Відповідно право на нарахування пені за прострочення відповідачем виконання зобов"язання по оплаті за виконані позивачем роботи припинилося через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, а саме - 05.09.2019.

Згідно поданого розрахунку позивач за період з 05.03.2019 по 05.09.2019 нарахував відповідачу пеню у розмірі 4951,50 грн. (а.с. 5-10).

Судом першої інстанції здійснено перерахунок пені в межах шестимісячного строку з дня прострочення виконання зобов"язання (з 06.03.2019 по 05.09.2019), відповідно до якого розмір пені становить 4924,04 грн.

За наслідками апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції підтверджує правильність здійсненого судом першої інстанції розрахунку пені та вважає його арифметично вірним.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву (вх. №7546/21 від 24.05.2021) відповідач заявив про застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог про стягнення пені, посилаючись на сплив встановленого статтею 258 Цивільного кодексу України спеціального річного строку позовної давності для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (а.с. 25-27).

Відповідно до положень ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як видно з матеріалів справи, позивач звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з даним позовом 26.04.2021 року.

Водночас, періодом, за який стягується пеня є: з 06.03.2019 по 05.09.2019. Отже, строк позовної давності за позовною вимогою щодо стягнення пені закінчився 05.09.2020 року.

З огляду на наведене, місцевий господарський суд правомірно відмовив позивачу у стягненні з відповідача пені в розмірі 27,46 грн. у зв`язку з необґрунтованістю та в розмірі 4924,04 грн. - у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.08.2021 року у справі №909/383/21.

Відповідно до ч.1, 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, п. 10 ч. 3 ст. 2, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Центр будівельних матеріалів Осмолода за №134 від 31.08.2021 року (вх. № 01-05/3114/21 від 09.09.2021 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.08.2021 року у справі № 909/383/21 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя Г.Г. Якімець