ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/3229/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпати"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.10.2021, прийняту суддею Демешиним О.А. у м. Одесі про передачу за територіальною підсудністю

позовної заяви скаржника

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КотнарХілл"

про стягнення 345 314 грн.,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Карпати" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ТОВ "КотнарХілл" про стягнення з останнього заборгованості у сумі 291 041грн., пені у сумі 20 638грн., 3% річних у сумі 8 635 грн., а також витрат на оплату правничої допомоги адвоката у сумі 25 000 грн. та судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором поставки №22/05ВМ від 22.05.2020, зокрема в частині оплати за поставлений товар. При цьому позивачем зазначено, що він має право, передбачене ч.ч. 1, 5 ст. 29 ГПК України, звернутися із відповідним позовом до Господарського суду Одеської області, оскільки умовами укладеного між сторонами договору узгоджено, що місцем його виконання є Одеська область Тарутинський район с. Лісне, вул. Першотравневська, 42.

Позивачем до місцевого господарського суду також було подано заяву про забезпечення позову у даній справі, в якій останній просив накласти арешт на грошові кошти, які наявні на усіх банківських рахунках ТОВ "КотнарХілл" (90260, Закарпатська обл., Берегівський р-н, село Мужієво, вул. Ракоці Ференца ІІ, будинок 274/А, ідентифікаційний код юридичної особи в , в тому числі на рахунок п/р НОМЕР_1 в ПАТ «ПУМБ» (вул. Андріївська, 4 м. Київ, України, 04070, код Банку (МФО) 334851, ), а також на рахунках в інших банківських установах, які будуть виявлені під час виконання ухвали суду, у розмірі ціни позову 345 314грн., суми сплаченого судового збору 6 314,72грн., всього на загальну суму 351 628,72грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.10.2021 позовну заяву ТОВ "Карпати" разом із заявою про забезпечення позову передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Закарпатською області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України.

Ухвалу мотивовано тим, що положення ч. 5 ст. 29 ГПК України не можна застосовувати для визначення територіальної підсудності даного спору, оскількій умовами укладеного між сторонами договору не передбачено місця його виконання в частині обов`язку відповідача здійснити оплату за поставлений товар в Одеській області, а умови укладеного між сторонами договору визначають лише місце виконання такого договору в частині поставки товару, тому він має розглядатись за місцезнаходженням відповідача.

Не погодившись з вказаною ухвалою місцевого господарського суду, позивач подав на неї апеляційну скаргу, в якій послався на те, що місцевий господарський суд порушив норми процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для розгляду до Господарського суду Одеської області.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції помилково не враховано, що в укладеному між сторонами договорі чітко вказано місце виконання основного зобов`язання за договором яке є місцем виконання самого договору, а тому відсутність умови щодо місця оплати за договором не впливає на наявність підстав для застосування альтернативної юрисдикції, за вибором позивача. Крім того, умовами договору сторони узгодили безготівковий розрахунок, який може здійснюватися будь де.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, справа розглядається за наявними матеріалами.

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Станом на час прийняття даної постанови до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку без проведення судового засідання.

Розглянувши матеріали позовної заяви, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Під час здійснення судочинства суд у своїй діяльності повинен не лише правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін, а й додержуватись норм процесуального права.

Нормами ГПК України визначено такі юрисдикції: предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів (статті 20-23); інстанційна юрисдикція (статті 24-26); територіальна юрисдикція (підсудність) (статті 27-31).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Частиною першою ст. 29 ГПК України передбачено, що право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Аналіз ч. 5 ст. 29 ГПК України свідчить про те, що передбачено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності, а саме: якщо спір виник з договору, в якому визначено місце виконання, або якщо спір виник з договору, в якому не визначено місце його виконання, проте, з огляду на специфіку регламентованих ним договірних правовідносин, виконувати такий договір можливо лише в певному місці.

При цьому, за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі, та у даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.

Згідно зі ст. 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 ГК України господарське зобов`язання підлягає виконанню за місцем, визначеним законом, господарським договором або місцем, яке визначено змістом зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів, 22.05.2020 між ТОВ "Карпати" (постачальник) та ТОВ «КотнарХілл» (покупець) укладено договір поставки № 22/05 ВМ, за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передавати у власність покупця, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати в порядку, визначеному цим договором, виноматеріали виноградні оброблені в асортименті, далі іменовані - Товар.

Пунктом 4.1 договору визначено, що постачальник постачає товар на умовах FCA - склад постачальника за адресою: Одеська обл., Тарутинський р-н, с. Лісне, вул. Першотраввневська, 42 відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів (ІНКОТЕРМС) у редакції 2010 року.

Судова колегія зазначає, що наявні матеріали справи не містять, а сторонами не надано доказів, які б свідчили про наявність додаткових угод до укладеного між сторонами договору поставки в частині зміни місця виконання договору.

Отже сторонами договору узгоджено, що місцем його виконання є: Одеська обл., Тарутинський р-н, с. Лісне, вул. Першотраввневська, 42.

Предметом спору у даній праві є вимоги ТОВ "Карпати" стягнути з ТОВ «КотнарХілл» заборгованість, пеню та 3% річних з підстав неналежного виконання умов договору в частині оплати товару.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що предметом спору у даній справі є вимоги про стягнення заборгованості, 3% річних та пені за неналежне виконання відповідачем умов договору, місцем виконання якого є Одеська обл., Тарутинський р-н, с. Лісне, вул. Першотраввневська, 42, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку є можливим застосування положень ст. 29 ГПК України та, відповідно, подання позову не лише за місцезнаходженням відповідача, а також за місцем виконання договору.

Таким чином, позивач, користуючись правом, передбаченим частинами 1 та 5 ст. 29 ГПК України, правомірно звернувся з даною позовною заявою до обраного ним Господарського суду Одеської області.

Щодо висновків місцевого господарського суду про те, що умовами договору не передбачено місце його виконання в частині обов`язку відповідача здійснити оплату за поставлений товар в Одеській області, а тому відсутні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 29 ГПК України, то колегія суддів зазначає наступне.

Частина 5 статті 29 ГПК України чітко визначає, що спори, які виникають з договорів, у яких визначено місце виконання, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів. При цьому, вказана процесуальна норма жодним чином не конкретизує, що таке виконання договору стосується дії, за якою подається позов (наприклад, з приводу виконання умов договору чи його оплати, або ж сплати заборгованості чи відшкодування збитків за таким договором).

Крім того, вказана процесуальна норма жодним чином не конкретизує, що таке виконання договору має бути повним, тобто обома сторонами договору у певному місці.

Також, у ч. 5 ст. 29 ГПК України не зазначено, що предмет спору повинен бути пов`язаний з виконанням договору безпосередньо відповідачем у певному місці.

Відтак, якщо у договорі чітко вказано місце його виконання, до позову, що подається за умови існування в договорі відповідної умови, застосовується частина 5 статті 29 ГПК України, і у позивача в такій справі виникає право (в силу дії ч. 1 ст. 29 ГПК України) вибору, до якого суду він може подати позовну заяву за місцезнаходженням відповідача чи за місцем виконання договору. Тобто, стаття 29 ГПК України передбачає альтеративну підсудність за вибором позивача.

Отже, місцевий господарський суд помилково зазначив, що позовну заяву ТОВ «Карпати» слід передати за територіальною підсудністю до Господарського суду Закарпатської області.

Крім того, судом першої інстанції безпідставно залишено поза увагою і той факт, що умовами укладеного між сторонами договору поставки сторони узгодили здійснення розрахунків у безготівковій формі на поточний рахунок позивача, що взагалі виключає можливість встановлення постійного місця виконання відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати за поставлений позивачем товар.

Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому розгляду справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, повноваження суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга ТОВ "Карпати" підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду Господарського суду Одеської області від 26.10.2021 скасуванню, а матеріали позовної заяви ТОВ «Карпати» направленню до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду.

Оскільки рішення у справі по суті спору не прийнято, судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають розподілу судом першої інстанції за результатами вирішення спору по суті.

Керуючись ст.ст. 269-271, 275, 277, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпати" задовольнити, ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.10.2021 №916/3229/21 скасувати.

Матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпати"до Товариства з обмеженою відповідальністю "КотнарХілл" про стягнення 345 314 грн. разом з матеріалами заяви про забезпечення позову направити для продовження розгляду до Господарського суду Одеської області.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Текст постанови складено 16.12.2021 о 17.00.

Головуючий суддя Разюк Г.П.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Савицький Я.Ф.