ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"30" листопада 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1528/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Кожухарь Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовні вимоги Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (68803, Одеська обл., Ренійський р-н, м. Рені, вул. Вознесенська, буд. 139, )

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю «ЗОНТ» (65104, м. Одеса, просп. Маршала Жукова, буд. 103, )

про стягнення 43702,05 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: Самбурський О.Б., діє в порядку положень про самопредставництво

від відповідача: Танцюра О.А., діє на підставі ордеру

Суть спору: Ренійська міська рада звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «ЗОНТ» про стягнення 43702,05 грн. доходу, одержаного від безпідставно набутого майна.

Позовні вимоги Ренійської міської ради обґрунтовані використанням відповідачем земельної ділянки без достатніх правових підстав та сплатою за це платежів у меншій сумі, ніж передбачено з урахуванням розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, внаслідок чого позивач на підставі ст. 1212 ЦК України нарахував Товариству з додатковою відповідальністю «ЗОНТ» решту належних за землю платежів.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 30.06.2020 о 14:30. У судовому засіданні 30.06.2020 судом у протокольній формі відкладено розгляд справи на 21.07.2020 о 10:45.

20.07.2020 за вх.№19001/20 до суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №916/1528/20 до набрання законної сили рішенням у справі №420/6033/20. В обґрунтування поданого клопотання відповідач посилався на те, що позовні вимоги Ренійської міської ради у даній справі заявлені на підставі рішення ХХХ сесії сьомого скликання Ренійської міської ради Одеської області від 26.06.2018 №465-VII «Про встановлення розмірів орендної плати за землю на 2019 рік на території Ренійської міської ради», яким відповідно до додатку 1 до вказаного рішення затверджено розмір орендної плати за землю з 01.01.2019 на 2019 рік у відсотках від нормативно-грошової оцінки залежно від категорії земель та цільового призначення земельної ділянки, та визначено, що за землі промисловості за кодом 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості відповідач визначив орендну плату у розмірі 4% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.07.2020 зупинено провадження у справі №916/1528/20 за позовом Ренійської міської ради до Товариства з додатковою відповідальністю «ЗОНТ» про стягнення 43702,05 грн. доходу, одержаного від безпідставно набутого майна, до набрання законної сили судовим рішенням у справі Одеського окружного адміністративного суду №420/6033/20 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Зонт» до Ренійської міської ради Одеської області про визнання протиправним та нечинним рішення «Про встановлення розмірів орендної плати за землю на 2019 рік на території Ренійської міської ради Ренійського району Одеської області» від 26.06.2018 №465-VІІ в частині визначення розміру орендної плати за землю. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 у справі №916/1528/20 апеляційну скаргу Ренійської міської ради залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.07.2020 залишено без змін.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у задоволенні адміністративного позову Товариства з додатковою відповідальністю «Зонт» до Ренійської міської ради Одеської області про визнання протиправним та нечинним рішення «Про встановлення розмірів орендної плати за землю на 2019 рік на території Ренійської міської ради Ренійського району Одеської області» від 26.06.2018 №465-VІІ, в частині визначення розміру орендної плати за землю, встановленого пунктом 11.02 для земель промисловості для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, в додатку 1 «Розмір орендної плати за землю, розміри орендної плати встановлюються на 2019 рік», затвердженому Рішенням Ренійської міської ради від 26.06.2018 №465-VІІ, відмовлено повністю. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2021 апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Зонт» залишено без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 залишено без змін.

23.04.2021 за вх.№11358/21 до суду від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі №916/1528/20.

Ухвалою суду від 26.04.2021 поновлено провадження у справі №916/1528/20 з 18.05.2021; призначено судове засідання на 18.05.2021 о 14:15. У зв`язку із перебуванням судді Бездолі Ю.С. на лікарняному з 11.05.2021, судове засідання 18.05.2021 о 14:15 не відбулось. Після виходу судді Бездолі Ю.С. з лікарняного, ухвалою суду від 24.05.2021 призначено судове засідання у справі №916/1528/20 на 02.06.2021 о 14:30.

28.04.2021 за вх.№11840/21 до суду від позивача надійшла заява про зміну найменування та місцезнаходження позивача.

01.06.2021 за вх.№14842/21 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який прийнято судом до розгляду, та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У поданому відзиві на позовну заяву відповідач просить суд поновити строк на подачу відзиву та відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне:

- відповідач вказує, що оскільки з 21.07.2020 справа була зупинена через судовий розгляд іншої справи №420/6033/20, де відповідач намагався визнати протиправним та нечинним рішення Ренійської міської ради Одеської області XXX сесії сьомого скликання від 26.06.2018 №465-VII «Про встановлення розмірів орендної плати за землю на 2019 рік на території Ренійської міської ради», то відповідач вважає, що не міг раніше остаточно сформувати обсяг своїх заперечень у праві, адже заперечення, крім іншого, залежали від результатів вирішення справи №420/6033/20;

- відповідач посилається на те, що він є власником об`єкту нерухомого майна - виробничого приміщення промислового цеху, розташованого за адресою: Одеська обл., м. Рені, вул. Леніна, 98, загальною площею 2138,70 кв.м., яке зареєстроване в Бюро технічної інвентаризації м. Рені Одеської області в реєстраційній книзі за реєстровим номером 34-131, придбане позивачем 10.04.2002 за договором купівлі-продажу. Приміщення відповідача розташоване на земельній ділянці площею 6347 кв.м. з кадастровим номером :02:007:0010 (земельна ділянка), яка належить на праві власності Ренійській міській раді (позивачу), та має цільове призначення: 11.02. для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, відноситься до категорії земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення;

- відповідач зазначає, що земельна ділянка була передана позивачем відповідачу в рамках дії договору оренди від 30.01.2006, зареєстрованого у Ренійській районній філії ДЗК, про що вчинений запис у Державному реєстрі земель від 07.02.2007;

- за посиланнями відповідача, він з моменту укладання вказаного договору оренди та до сьогоднішнього часу здійснював оплату орендної плати відповідно до вказаного договору оренди та вимог п.288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, де зазначено, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки (абз.1 п.288.5.1); не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (п.288.5.2);

- відповідач зазначає, що позивач у позовній заяві замовчав про те, що позивачем у січні 2017 року було надіслано відповідачу лист від 20.01.2017 №06/57, в якому зазначив, що повідомляє орендаря (відповідача за договором оренди від 30.01.2006) про підпункт 2 пункту 1 рішення Ренійської міської ради №59-VII від 29.01.2016, яким з 01.01.2016 встановлено орендну плату на території Ренійської міської ради у розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, при цьому, позивач у додатках до листа додав додаткову угоду від 17.01.2017, згідно з якою п.9 договору викладено у наступній редакції: «Орендна плата вноситься орендарем у розмірах - 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки...». Відповідач вважає, що вчиняє з 2016 року включно і в спірний період дії на виконання договору та вищевказаної додаткової угоди, а саме перераховує позивачу орендну плату у розмірі 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки;

- відповідач вказує, що за спірний період з 01.01.2019 по 31.12.2019 сплачено орендну плату у розмірі 105904,06 гри. із розрахунку 3737727,15 * 3% = 105904,06 грн., де 3737727,15 - нормативно грошова оцінка земельної ділянки;

- відповідач вважає, що він виконав у 2019 роді належно умови договору, вимоги Податкового кодексу України, при цьому з боку податкового органу не було жодних застережень, заперечень, інших вимог, дорахувань, що також свідчить про правильність дій відповідача;

- відповідач посилається на те, що про якісь нові умови оплати розміру орендної плати відповідачу належним чином не повідомлялось, в додатках до позову відсутні докази відправки відповідачу документів, що стосуються непогодження розміру орендної плати у розмірі 3% нормативно-грошової оцінки з боку позивача, відсутній опис вкладень, відсутні відомості про отримання відповідачем;

- відповідач вважає, що позивач при обранні способу захисту своїх прав повинен був врахувати наявність договірних відносин між сторонами, які належним чином не припинені, що виключає застосування в якості підстави позову ст. 1212 ЦК України.

У судовому засіданні 02.06.2021 судом у протокольній формі в порядку ст. 202 ГПК України відкладено розгляд справи на 09.06.2021 о 15:00.

07.06.2021 за вх.№15371/21 до суду від позивача надійшла заява, в якій позивач зазначає, що 02.06.2021 року в ході судового засідання судом представнику позивача було поставлене питання стосовно призначення платежів до міського бюджету, які ТДВ «ЗОНТ» здійснило у період з 01.01.2019 по 31.12.2019 у розмірі 105904,06 грн. З приводу вказаного питання позивач пояснив, що вказана сума була перерахована ТДВ «ЗОНТ» до міського бюджету м. Рені (на рахунки UA2015403 та UA 0015403, найменування коду класифікації доходів бюджету - 18010600 орендна плата з юридичних осіб) із призначенням платежу: «налог на землю», що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 04.06.2021 №03/1336.

09.06.2021 за вх.№15693/21 до суду від відповідача надійшли додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні 09.06.2021 судом у протокольній формі в порядку ст. 250 ГПК України здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.06.2021 о 16:30.

15.06.2021 за вх.№16255/21 до суду від відповідача надійшла заява, в якій відповідач просив суд зупинити провадження у справі №916/1528/20 до перегляду Великою Палатою Верховного Суду рішення у подібних правовідносинах по справі №903/1030/19. В обґрунтування поданої заяви відповідач посилається на те, що ТДВ «ЗОНТ» ґрунтує свої заперечення на тому, що договір оренди землі є пролонгованим/продовженим на той же строк і на тих самих умовах.

Ухвалою суду від 15.06.2021 відкладено підготовче засідання у справі №916/1528/20 на 29.06.2021 о 14:20.

Ухвалою суду від 29.06.2021 заяву Товариства з додатковою відповідальністю «ЗОНТ» за вх.№16255/21 від 15.06.2021 про зупинення провадження у справі №916/1528/20 задоволено; зупинено провадження у справі №916/1528/20 за позовом Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області до Товариства з додатковою відповідальністю «ЗОНТ» про стягнення 43702,05 грн. до перегляду Великою Палатою Верховного Суду рішення у подібних правовідносинах у справі №903/1030/19.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі №903/1030/19 касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Лешика Ігоря Івановича залишено без задоволення; рішення Господарського суду Волинської області від 11.02.2020 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.10.2021 поновлено провадження у справі №916/1528/20 з 09.11.2021; призначено підготовче засідання на 09.11.2021 о 15:45. У підготовчому засіданні 09.11.2021 судом у протокольній формі оголошено перерву до 23.11.2021 о 16:00. У підготовчому засіданні 23.11.2021 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 185 ГПК України про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 30.11.2021 о 17:00.

У судовому засіданні 30.11.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 30.11.2021 заперечив проти задоволення позову в повному обсязі, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Справа №916/1528/20 розглядалась судом в період оголошеного загальнодержавного карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Жодних заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з оголошеним загальнодержавним карантином, та про намір вчинити такі дії до суду від сторін не надійшло.

Керуючись головною метою внесених законодавцем змін до господарського процесуального законодавства у зв`язку з оголошеним загальнодержавним карантином, господарський суд при розгляді даної справи та інших справ, які перебували та перебувають в провадженні суду в період дії загальнодержавного карантину - керується головними завданнями господарського судочинства та водночас важливістю не формального дотримання процесуальних строків розгляду справи, обчислення яких в період карантину законодавцем змінювалось із визначенням критеріїв оцінки - забезпечення учасникам справ можливості отримати повний та справедливий розгляд господарських справ по суті виниклих між сторонами спірних правовідносин. Господарський суд зі свого боку забезпечив учасникам справи можливість вчинити процесуальні дії повної мірою задля забезпечення гарантованого Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод - права на справедливий суд, а також забезпечення учасникам справ процесуальних гарантій на отримання справедливого, незалежного та неупередженого судочинства.

У відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 30.11.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення, а також повідомлено, що повний текст рішення буде складено 10.12.2021.

Між тим, з 06.12.2021 суддя Бездоля Ю.С. перебувала на лікарняному, у зв`язку з чим повний текст рішення складається з урахуванням перебування судді на лікарняному.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд встановив:

10.04.2002 між Відкритим акціонерним товариством «ЗОНТ» (нині - Товариство з додатковою відповідальністю «ЗОНТ») (покупець) та Відкритим акціонерним товариством «Техоснастка» (продавець) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого продавець зобов`язався передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти та сплатити госпрозрахунковий виробничий цех ВАТ «Техоснастка-Рені», розташований за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Леніна, 98, загальною площею 2138,70 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 6347 кв. м. (об`єкт). Об`єкт належить продавцю на підставі Свідоцтва про право власності на будову від 17.12.2001 №693, який видав рішення Ренійського міськвиконкому від 29.11.2001 №404. Об`єкт зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації м. Рені Одеської області, у реєстраційній книзі під реєстровим №34-131.

За актом від 10.04.2002 приймання-передачі госпрозрахункового виробничого цеху ВАТ «Техоснастка-Рені» (складений на виконання умов договору купівлі-продажу від 10.04.2002) Відкрите акціонерне товариство «Техоснастка» передав, а Відкрите акціонерне товариство «ЗОНТ» (нині - Товариство з додатковою відповідальністю «ЗОНТ») прийняло госпрозрахунковий виробничий цех ВАТ «Техоснастка-Рені», загальною площею 2138,70 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 6347 кв. м., який перейшов у власність Відкритого акціонерного товариства «ЗОНТ» (нині - Товариство з додатковою відповідальністю «ЗОНТ») відповідно до договору купівлі-продажу від 10.04.2002.

В матеріалах справи наявний акт від 14.01.2003 «Встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки, переданої ВАТ «Зонт» в довгострокову оренду, терміном на 10 років», відповідно до якого на виконання рішення ІХ сесії ХХІV скликання Ренійської міської ради Ренійського району Одеської області від 30.12.2003 №285 проведено встановлення в натурі меж земельної ділянки, загальною площею 0,6347 га забудованих земель промисловості, переданої ВАТ «Зонт» в довгострокову оренду терміном на 10 років для експлуатації та обслуговування виробничих приміщень за адресою; м. Рені, вул. Леніна, 98 на території Ренійської міської ради Ренійського району Одеської області. В акті зазначено, що: в натурі межі ділянки закріплені межовими знаками, всі присутні ознайомлені з ними; ніяких заперечень з боку представників щодо меж ділянки не заявлено; розміри, місцерозташування земельної ділянка і її межі показані на плані, що прикладається; межові знаки передані на зберігання землекористувачу.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 30.01.2006 між Ренійською міською радою (орендодавець) та Відкритим акціонерним товариством «Зонт» (нині - Товариство з додатковою відповідальністю «ЗОНТ») (орендар) укладено договір оренди землі №004, відповідно до якого орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, не сільськогосподарського використання - землі підприємств з обробки металу, для експлуатації і обслуговування виробничих приміщень, в м. Рені, вул. Леніна, 98. Кадастровий №020070010.

Згідно з п.п. 2, 5, 6, 7 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею - 0,6347 гектари, у тому числі: землі промисловості - 0,6347 га, розташування та межі якої визначені на плані земельної ділянки, який додається до цього договору і є його невід`ємною частиною. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки не проведена. Земельна ділянка, яка передається в оренду, має такі недоліки, що можуть перешкодити її ефективному використанню - недоліків немає. Інші особливості об`єкта оренди, які мають вплинути на орендні відносини - немає.

У відповідності до п.8 договору останній укладено на десять років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п.п. 9-14 договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірах - 4,65 грн. за 1 метр квадратний або 29513,55 грн. щорічно в грошовій формі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням (без урахування) індексів інфляції. Орендна плата вноситься щомісячно по 2459,46 грн. Передача продукції та надання послуг, в рахунок орендної плата, оформляється відповідними актами. Розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожний день прострочення.

Згідно з п.п. 21-25 договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Орендодавець, у разі погіршення корисних властивостей орендованої земельної ділянки, пов`язаних із зміною її стану, має право на відшкодування збитків у розмірі, визначеному сторонами. Якщо сторонами не досягнуто згоди про розмір відшкодування збитків, спір розв`язується у судовому порядку. Здійснені орендарем без згоди орендодавця витрати на поліпшення орендованої земельної ділянки, які неможливо відокремити без заподіяння шкоди цій ділянці, не підлягають відшкодуванню. Поліпшення стану земельної ділянки, проведені орендарем за письмовою згодою з орендодавцем землі, підлягають відшкодуванню. Умови, обсяги і строки відшкодування орендарю витрат за проведені ним поліпшення стану земельної ділянки визначаються окремою угодою сторін. Орендар має право на відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання орендодавцем зобов`язань , передбаченнях цим договором. Збитками вважаються: Фактичні втрати , яких орендар зазнав у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права. Доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору. Розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних.

У відповідності до п.п. 37, 38 договору дія цього договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; переходу права власності на земельну ділянку до Орендаря; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи - орендаря. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін, внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення. Пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Розпорядженням Виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області №19/ГИК-2016 від 24.03.2016 «Про внесення змін до розпорядження від 18.02.2016 №14/ГИК-2016 «Про перейменування вулиць та провулків у місті Рені», зокрема, перейменовано вул. Леніна на вулицю Соборну.

Ренійська міська рада направила на адресу ТДВ «Зонт» лист-повідомлення від 10.02.2017 №06/122 про те, що Ренійська міська рада заперечує проти поновлення договору оренди землі, укладеного 30.01.2006 між Ренійською міською радою (орендодавець) та ТДВ «ЗОНТ» (орендар) та зареєстрованого у Ренійській районній філії ДЗК 07.02.2007 за №004, на умовах, передбачених цим договором, строк дії якого закінчився 07.02.2017. В листі зазначено, що поновлення вказаного договору можливе за умови укладення додаткової угоди до договору про внесення змін в частині розміру орендної плати, яка була направлена для підписання виконавчим комітетом Ренійської міської ради 20.01.2017 за вих.№06/57. В якості доказів надсилання даного листа позивачем надано до суду витяг з книги надіслання та поштову квитанцію. Доказів зворотного (обставин не надіслання листа про відмову у поновленні договору) відповідачем не надано.

Рішенням Ренійської міської ради від 26.06.2018 №465-VII «Про встановлення розмірів орендної плати за землю на 2019 рік на території Ренійської міської ради Ренійського району Одеської області» для земель промисловості для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код 11.02) встановлено розмір орендної плати за землю - 4% нормативної грошової оцінки.

Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 15.05.2020 №179, наданого Відділом у Ренійському районі Головного управління держгеокадастру в Одеській області - нормативна грошова оцінка (НГО) земельної ділянки по вул. Леніна, 58 у м. Рені, кадастровий номер :02:007:0010, якою користується ТДВ «ЗОНТ», складає 3737727,15 грн.

Листом Комунального підприємства «Ренійське бюро технічної інвентаризації» від 01.08.2019 №224 на адресу міського голови на запит №05/926 від 26.07.2019 надіслано копію договору купівлі-продажу від 10.04.2002 та акт прийму-передачі від 10.04.2002. Також листом повідомлено, що право власності за зазначеним договором зареєстровано в реєстраційній книзі під реєстровим №34-131 від 10.04.2002.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 21.08.2019 Ренійська міська рада направила на адресу Товариства з додатковою відповідальністю «Зонт» лист від 20.08.2019 №06/1038, в якому зазначено що: 30.01.2006 між Ренійською міською радою та Відкритим акціонерним товариством «Зонт» (нині - Товариство з додатковою відповідальністю «ЗОНТ») був укладений договір оренди землі №004 - земельної ділянки по вул. Леніна, 98 в м. Рені, кадастровий номер :02:007:0010, площею 0,6347 га, для експлуатації і обслуговування виробничих приміщень, строком на 10 років, який був зареєстрований Ренійською філією ДЗК у Державному реєстрі земель 07.02.2007 за №004. 08.02.2017 у зв`язку із закінченням десятирічного строку, договір оренди землі №004 від 30.01.2006 припинив свою дію. Ренійська міська рада зазначила, що враховуючи, що на зазначеній земельній ділянці розташовані належні ТДВ «ЗОНТ» на праві власності об`єкти нерухомого майна, починаючи з 08.02.2017 і по теперішній час ТДВ «ЗОНТ» використовує земельну ділянку без достатніх правових підстав. В листі запропоновано звернутись до Ренійської міської ради з метою приведення землекористування у відповідність до вимог законодавства України. Вказаний лист отримано відповідачем 05.09.2019, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення. Зворотного відповідачем не доведено.

Ренійською районною державною адміністрацією 18.09.2019 видано архівну копію рішення дев`ятої сесії ХХ1У-ого скликання від 30.12.2003 №285 Ренійської міської ради «Про передачу земельної ділянки ВАТ «Зонт» в оренду строком на 10 років», відповідно до якої розглянувши технічну документацію за станом договору оренди земельної ділянки, розроблену ДП «Одеський центр ДЗК» вирішено:

- затвердити технічну документацію з передачі земельної ділянки в довгострокову оренду строком на десять років відкритому акціонерному товариству «Зонт» для експлуатації та обслуговування виробничих приміщень у м. Рені по вул. Леніна, 98 на території Ренійської міської ради;

- передано Відкритому акціонерному товариству «Зонт» у довгострокову оренду строком на 10 (десять) років земельну ділянку загальною площею 0,6347 га забудованих земель промисловості для експлуатації та обслуговування виробничих приміщень, розташованих у м. Рені на вул. Леніна, 98 на території Ренійської міської ради;

- зобов`язано ВАТ «Зонт» у місячний строк укласти з міською радою договір на оренду землі у встановленому законом порядку;

- попереджено ВАТ «Зонт», що використання земельної ділянки не за цільовим використанням спричиняє припинення права користування ним відповідно до ст.ст. 21, 144 Земельного Кодексу України.

В матеріалах справи наявний витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020 від 18.05.2020, з якого вбачається що земельна ділянка за кадастровим номером №:02:007:0010, яка розташована за адресою: Одеська обл., Ренійський р-н, м. Рені, вул. Леніна, 98 площею 0,6347 га належить до комунальної форми власності.

Матеріали справи містять довідку Виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області від 19.05.2020 №06/565 про те, що у період з 01.01.2019 по 31.12.2019 у Виконавчому комітеті Ренійської міської ради Одеської області правовстановлюючі документи на право користування Товариством з додатковою відповідальністю «ЗОНТ» (ідентифікаційний код юридичної особи 00310249) земельною ділянкою по вул. Соборна, (стара назва - Леніна), 98 у м. Рені не обліковувалися.

Позивачем також надано до суду:

- розрахунок від 19.05.2020 №06/566 розміру доходу (у вигляді орендної плати), отриманого ТДВ «ЗОНТ» за користування (без укладання договору оренди землі) земельною ділянкою загальною площею 0,6347 га, яка знаходиться за адресою: м. Рені, вулиця Соборна (стара назва - Леніна), 98, за період з 01.01.2019 по 31.12.2019, в якому зазначено, що загальний розмір доходу (у вигляді орендної плати), недоотриманого ТДВ «ЗОНТ» за користування (без укладання договору оренди землі) земельною ділянкою загальною площею 0,6347 га, яка знаходиться за адресою: м. Рені, вулиця Соборна, (стара назва - Леніна), 98, за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року (за вирахуванням суми фактичних надходжень) складає 43702,05 грн.;

- довідку від 19.05.2020 №03/564 щодо сплати орендної плати до міського бюджету, в якій зазначено що згідно з проведеним аналізом надходжень орендної плати за землю до міського бюджету м. Рені встановлено, що за користування земельною ділянкою у період з 01.01.2019 по 31.12.2019 Товариством з додатковою відповідальністю «ЗОНТ» (код за ) було перераховано до міського бюджету суму у розмірі 105904,06 грн.

Відповідачем під час розгляду судом господарської справи також надано до суду:

- лист Виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області від 20.01.2017 №06/57 на адресу Товариства з додатковою відповідальністю «Зонт» про направлення додаткової угоди для підписання;

- додаткову угоду від 17.01.2017 до договору оренди землі від 30.01.2006, зареєстрованого у Ренійській районній філії ДЗК 07.02.2017 за №004, якою викладено п.5 договору в наступній редакції: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 3526901,21 грн.»; п.9 договору в наступній редакції: «Орендна плата вносить орендарем у розмірах - 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, або 16,67 грн. за 1 метр квадратний в рік, або 105807,04 грн. щорічно в грошовій формі»; п.9 договору в наступній редакції: «Орендна плата вноситься щомісячно по 8817,25 грн.». За посиланнями відповідача вказана додаткова угода була підписана обома сторонами і діє на даний час. Натомість відповідачем не подано ані доказів надіслання на адресу позивача у 2017 році та/або пізніше оригіналу підписаної додаткової угоди, ані доказів того, що в подальшому сторони фактичними діями виходили з того, що договір оренди від 30.01.2006 був пролонгований та діяв станом на спірний період. З урахуванням викладеного, суд виходить з обставин припинення дії договору оренди землі від 30.01.2006;

- виписки з програми податку на землю за 2017 рік, 2018 рік.

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача 43702,05 грн. недоотриманого доходу.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про повне задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003).

В Україні основоположним принципом судочинства згідно Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є принцип верховенства права.

Як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Суд зазначає, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, тоді як підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Статтею 206 ЗК України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Частинами 1-3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Правовий механізм переходу права на земельну ділянку у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, що розміщені на ній, визначено у ст. 120 ЗК України.

Відповідно до ч.1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з п.в ч.1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Враховуючи вищевикладене, право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням ч.1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

За змістом п.289.1 ст. 289 Податкового кодексу України і ч.1 ст. 13 Закону України «Про оцінку земель» для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності обов`язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими і затвердженими нормативами (ст. 1 Закону України «Про оцінку земель»).

Тобто, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 ст. 288 Податкового кодексу України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 по справі №920/739/17).

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про оцінку земель» підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років (ст. 18 Закону України «Про оцінку земель»). Частинами 1, 2 ст. 20 цього Закону передбачено, що за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Як встановлено наявними матеріалами справи, позивач є власником госпрозрахункового виробничого цеху ВАТ «Техоснастка-Рені», розташованого за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Леніна, 98, загальною площею 2138,70 кв.м., що розташована на земельній ділянці площею 6347 кв. м. на підставі договору купівлі-продажу від 10.04.2002, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «ЗОНТ» (нині - Товариство з додатковою відповідальністю «ЗОНТ») (покупець) та Відкритим акціонерним товариством «Техоснастка» (продавець). Право користування земельною ділянкою під зазначеним об`єктом нерухомості Відкрите акціонерне товариство «Зонт» (нині - Товариство з додатковою відповідальністю «ЗОНТ») оформило на підставі договору оренди землі №004 від 30.01.2006, укладеного між Ренійською міською радою (орендодавець) та Відкритим акціонерним товариством «Зонт» (орендар), відповідно до якого орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, не сільськогосподарського використання - землі підприємств з обробки металу, для експлуатації і обслуговування виробничих приміщень, в м. Рені, вул. Леніна, 98. Кадастровий №020070010. У відповідності до п.8 укладеного договору останній укладено на десять років.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, Ренійська міська рада направила на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зонт» лист-повідомлення від 10.02.2017 №06/122 про те, що Ренійська міська рада заперечує проти поновлення договору оренди землі, укладеного 30.01.2006 між Ренійською міською радою (орендодавець) та ТДВ «ЗОНТ» (орендар) та зареєстрованого у Ренійській районній філії ДЗК 07.02.2007 за №004, на умовах, передбачених цим договором, строк дії якого закінчився 07.02.2017. Вказані обставини в загальному порядку не спростовані, а отже, господарський суд дійшов висновку, що сторони не дійшли згоди щодо укладання додаткових угод та договір оренди землі №004 від 30.01.2006 станом на спірний період припинив свою дію.

Оскільки відповідач, як власник нерухомого майна, розташованого на спірній земельній ділянці, належним чином не пролонгував договір оренди землі №004 від 30.01.2006 та не уклав з відповідачем нового договору оренди землі, то у спірний період з 01.01.2019 по 31.12.2019 відповідач використовував земельну ділянку за кадастровим номером №020070010 без належних правових підстав.

Суд враховує, що у спірний період відповідачем сплачувались до бюджету міської ради платежі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, натомість у відповідності до рішення Ренійської міської ради від 26.06.2018 №465-VII «Про встановлення розмірів орендної плати за землю на 2019 рік на території Ренійської міської ради Ренійського району Одеської області» для земель промисловості для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код 11.02) встановлено розмір орендної плати за землю - 4% нормативної грошової оцінки. Вказане рішення Ренійської міської ради оскаржувалось до суду в порядку адміністративного судочинства та визнано судом чинним.

Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з п. «д» ч.1 ст. 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

У відповідності до ст. 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За змістом ч.1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

За змістом вказаних приписів ГК України, ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Частина перша ст. 1166 ЦК України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (ч.2 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

У процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення ГПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходять своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах.

Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №904/5726/19.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням встановлених господарським судом обставин, суд дійшов висновку, що відповідач у спірний період з 01.01.2019 по 31.12.2019 використовував земельну ділянку за кадастровим номером №020070010 без належних правових підстав, сплачуючи за неї бюджету міської ради платежі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, натомість у відповідності до рішення Ренійської міської ради від 26.06.2018 №465-VII «Про встановлення розмірів орендної плати за землю на 2019 рік на території Ренійської міської ради Ренійського району Одеської області» для вказаної земельної ділянки встановлено ставку 4%; за таких обставин, перевіривши розрахунки позивача та встановивши їх відповідність вимогам законодавства, господарський суд визнав правомірними та підставними позовні вимоги Ренійської міської ради Ізмаїльського районного Одеської області про стягнення з відповідача решти належних платежів на суму 43702,05 грн.; підстав для звільнення відповідача від відповідальності у вигляді нарахування та стягнення збитків відповідачем не доведено.

Інші наявні в матеріалах справи документи вищевикладених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «ЗОНТ» (65104, м. Одеса, просп. Маршала Жукова, буд. 103, ) на користь Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (68803, Одеська обл., Ренійський р-н, м. Рені, вул. Вознесенська, буд. 139, ) 43702 /сорок три тисячі сімсот дві/ грн. 05 коп. та 2102 /дві тисячі сто дві/ грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повне рішення (з урахуванням перебування судді на лікарняному) складено 17 грудня 2021 р.

Суддя Ю.С. Бездоля