РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/879/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С. В., за участю секретаря судового засідання Матюшенко Н.О. розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Керівника Козелецької окружної прокуратури

вул. Лоскота,1,смт. Козелець, Чернігівська область, 17000

в інтересах держави в особі

позивача: Куликівської селищної ради

;

вул.Миру, 93, смт.Куликівка, Чернігівська область,16300;

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Шрам Віктора Федоровича

ідентифікаційний код НОМЕР_1 ;

АДРЕСА_1

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Державна екологічна інспекція у Чернігівській області

;

вул.Малясова, 12, м. Чернігів, 14017;

Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області

;

пр.Миру, 14, м.Чернігів, 14000;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Фермерсмьке господарство "Північ Агро"

;

вул.Польова,3Б, с.Вертіївка, Ніжинський район, Чернігівська область

про розірвання договору оренди земельної ділянки

За участю представників сторін та учасників справи:

від прокуратури: Олєйніков І.В., прокурор Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області (посвідчення №060104 від 17.03.2021);

від відповідача: адвокат Федоровська І.О. (посвідчення а№4179/10 від 10.06.2010);

від третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Городник Т.М., головний спеціаліст-юрисконсульт сектору правового забезпечення (посвідчення АБ №022443 від 01.08.2021) - після оголошеної в судовому засіданні перерви не з`явилась

Рішення виноситься після оголошеної в судовому засіданні перерви.

У судовому засіданні на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керівником Козелецької окружної прокуратури подано позов в інтересах держави в особі позивача до відповідача про розірвання Договору оренди земельної ділянки площею 48,2523 га(кадастровий номер :04:003:0016) укладеного 10.07.2009 між Куликівською районною державною адміністрацією та ФОП Шрам Віктором Федоровичем, реєстраційний запис № 02 від 23.07.2009.

Поданий позов обґрунтований тим, що Козелецькою окружною прокуратурою виявлено порушення порядку використання земельних ділянок в межах прибережної захисної смуги річки Десна.

Обґрунтовуючи позов прокурор вказав, що спірна земельна ділянкаяка, що знаходиться на території Кладьківської сільської ради Куликівського району Чернігівської області площею 48,2523 га (кадастровий номер: :04:003:0016) у складі угідь: 39,2638 га пасовищ та 8,9885 га сіножатей, державної форми власності (в подальшому передана у комунальну власність), передана 10.07.2009 року Куликівською районною державною адміністрацією в строкове оплатне користування на 15 років ФОП Шрам В.Ф. для товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно між ФОП Шрам В.Ф. та ФГ «Північ Агро» укладено договір суборенди на земельну ділянку площею 48,2523 га (кадастровий номер :04:003:0016). В ході проведених перевірок Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області встановлено, що спірна земельна ділянка використовується суборендарем не за цільовим призначенням, на момент обстеження земельна ділянка розорана в межах прибережної захисної смуги річки Десна на площі 0,8447 га. Ураховуючи той факт, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:003:0016 перебуває в оренді фізичної особи-підприємця Шрам Віктора Федоровича та за видом угідь є пасовищем, дії по її розорюванню, здійсненню посівів, у тому числі в межах встановленої прибережної захисної смуги, свідчать про відхилення зазначеним землекористувачем від затвердженого в установленому порядку проекту землеустрою та порушення встановлених законодавцем вимог щодо використання даних земельних ділянок.

Підставою для представництва інтересів держави прокурор визначив невжиття теперішнім власником земельної ділянки - Куликівською селищною радою, належних заходів реагування за фактом виявленого порушення всупереч звернення прокуратури (лист від 23.06.2021 №1090вих-21).

На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області від 21.12.2018 №25-10009/14-18-сг та акту приймання - передачі, спірну земельну ділянку передано із державної в комунальну власність Куликівської об`єднаній територіальній громаді, інтереси якої представляє Куликівська селищна рада.

Ухвалою господарського суду від 18.08.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання; залучено Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області та Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області до участі у справі № 927/879/21 як третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, а також Фермерське господарство "Північ Агро" в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

31.08.2021 року третьою особою на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державною екологічною інспекцію у Чернігівській області подано пояснення по суті спору (з доказами його направлення на адреси учасників справи), в яких повідомлено, що 13.05.2021 в ході перевірки земельної ділянки з кадастровим номером :04:003:0016 встановлено здійснення механічного обробітку землі шляхом її розорювання, тобто встановлення порушення вимоги ст.ст.60, 61, 96 Земельного кодексу України, ст.ст.88, 89 Водного кодексу України.

08.09.2021 року відповідачем подано до суду відзив з доказами його направлення на адреси учасників справи. У відзиві на позов відповідач заперечив проти представництва та підстав звернення з даним позовом прокурора, зазначив про те, що використовує земельну ділянку відповідно до умов договору оренди, а прокурором не подано належних доказів невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону України "Про оренду землі" та умов договору оренди земельної ділянки від 10.07.2009 року, як підстави для достроково розірвання договору за рішенням суду. При цьому звертав увагу, що Акти обстеження земельної ділянки №225-ДК/84АО/10/01-21 від 06.05.2021, №225-ДК/83АО/10/01-21 від 06.05.2021 та №225-ДК/82АО/10/01/-21 від 06.05.2021 Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області містять посилання на Наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 13.05.2021 № 225-ДК, що свідчить про невідповідність вимогам чинного законодавства України. Стосовно Акту Державної екологічної інспекції у Чернігівській області від 13.05.2021 №36/12 відповідачем вказується, що Акті не зазначено, чи є порушення використання саме в тій частині земельної ділянки, що знаходиться в межах нормативної прибережної захисної смуги річки Десна, а також про те, що даний Акт оскаржується ФГ «Північ-Агро» в судовому порядку.

Відповідачем наголошується, що Акти не можуть вважатися належними доказами у справі, оскільки не містять конкретних та достовірних фактів щодо предмету позову та зазначається, що ним не було порушено встановлені межи нормативної прибережної захисної смуги.

10.09.2020 року від третьої особи на стороні позивача ФГ «Північ-Агро» надійшов на адресу суду відзив, що вцілому є тотожним до відзиву відповідача.

14.09.2021, у підготовче засідання прибули: прокурор, повноважний представник відповідача та третьої особи Державної екологічної інспекції у Чернігіфвській області; позивач до суду не прибув, повноважного представника не направив, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать матеріали справи.

Судом, за усним клопотанням прокурора, з метою надання можливості для подачі відповіді на відзив згідно з частиною 5 статті 183 ГПК України оголошено перерву в підготовчому засіданні до 11.10.2021, про що в порядку статей 120, 121 ГПК України повідомлено повноважного представника позивача.

17.09.2021 року прокурором подано відповідь на відзив з доказами його направлення на адреси учасників справи. У відзиві прокурор стосовно акту обстеження земельної ділянки Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області з приводу дати наказу на перевірку від 13.05.2021, на виконання якого проведено обстеження 06.05.2021 зазначає, що вказане вочевидь є технічною опискою та не містить у собі наслідки печинності перевірки. Стосовно Акту Державної екологічної інспекції у Чернігівській області від 13.05.2021 №36/12 прокурор зазначає, що на день подання позову акт є чинним та не скасований в судовому порядку. Такж прокурором вказано, що орендарем порушено установлені нормативні розміри прибережних захисних смуг навколо водних об`єктів, грубі порушення земельного законодавства, екологічних вимог, виконання умов договору із порушеннями є безпосередньою підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки та обгрунтовано представництво прокурором інтересів держави в особі позивача в даній справі.

01.10.2021 року від позивача надійшла заява з доказами його направлення на адреси учасників справи, в якій зазначено, що відсутність звернення Куликівською селищною радою з позовом до суду не свідчить про неналежне здійснення нею функції захисту інтересів держави. В даній заяві позивачем викладено клопотання про розгляд справи за відсутності його повноважного представника за наявними матеріалами справи.

06.10.2021 року прокуратурою подано суду клопотання про поновлення строку на подання доказів та долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме листа Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 30.09.2021 року № 10-25-0.1-784/90-21 з додатками.

08.10.2021 року відповідачем подано до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

11.10.2021, у судовому засіданні постановлено протокольну ухвалу суду про продовження строку підготовчого провадження на 30 календарних днів та відкладення розгляду справи, визнано обов`язковою явку представника Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області.

21.10.2021 року від позивача на електронну адресу суду з накладенням ЕЦП надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, в якій зазначено, що позивач підтримує позовні вимоги. Заява аналогічного змісту надійшла на поштову адресу суду 25.10.2021.

21.10.2021 року прокурором подано до суду пояснення по суті спору в якому зазначено, що станом на 19.10.2021 року керівником третьої особи ФГ «Північ-Агро» оскаржується постанова №49/12 від 07.06.2021 про накладення адміністративного стягнення та протокол по вчинення адміністративного правопорушення від 07.06.2021, які були винесені в результаті перевірки Державною екологічною інспекцією України. Прокурором зазначено, що заперечення керівника ФГ «Північ-Агро» щодо законності притягнення його до адміністративної відповідальності стосуються порушення порядку накладення адмінстягнення. Прокурор повторно зазначає про порушення порядку використання спірної земельної ділянки у межах прибережної захисної смуги та просить задовольнити позов.

В підготовчому засіданні 25.10.2021 року постановлено ухвалу про витребування документів та відкладення підготовчого засідання.

26.10.2021 року прокурором подано відповідь на заяву відповідача про залишення позову без розгляду в якій заперечується проти доводів відповідача.

03.11.2021 року, на виконання ухвали суду від 25.10.2021 року, Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області подано витребовувані документи, а також клопотання про розгляд справи за відсутності його повноважного представника.

В підготовчому судовому засіданні 03.11.2021 року оголошено перерву для надання Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області додаткових документів, витребовуваних ухвалою суду від 25.10.2021 року.

12.11.2021 року ухвалою господарського суду постановлено відмовити відповідачу фізичній особі-підприємцю Шрам Віктору Федоровичу у задоволенні заяви від 07.10.2021 року про залишення позовної заяви без розгляду. В даній ухвалі судом досліджено питання підстав звернення прокурора до суду.

За результатами підготовчого засідання 12.11.2021, враховуючи, що питання передбачені частиною 2 статті 182 ГПК України вирішено, відповідно до п.3 частини 2 статті 185 вказаного Кодексу суд постановив закрити підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 06.12.2021, про що сторони повідомлені в порядку статей 120, 121 ГПК України.

19.11.2021 року Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області подано клопотання про залучення додаткових документів, а саме копії наказів № 349 від 11.05.2021 року, № 350 від 11.05.2021 року, Плану роботи на 2021 рік, Схеми-плану меж використання земельної ділянки з кадастровим номером :04:003:0016, наказу № 43 від 02.08.2019 року та форми акту, а також наказу № 120 від 18.02.2021 року та форми акту.

У судовому засіданні 06.12.2021 судом розпочато розгляд справи по суті.

В судовому засіданні 21.12.2021 прокурор заявлений позов підтримав у повному обсязі, просив розірвати оскаржуваний договір з підстав нецільового використання орендованої земельної ділянки.

Представник відповідача проти заявлених вимог заперечував, оскільки, на його думку, відповідач не порушував умов договору оренди земельної ділянки, використовував орендовану земельну ділянку за її цільовим призначенням.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача підтримав позов у повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши прокурора, повноважних представників відповідача та третьої особи, з`ясувавши фактичні обставини справи та дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року №4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст.131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15, від 08.02.2019 у справі № 915/20/18).

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII "Про прокуратуру", який набрав чинності 15 липня 2015 року. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18.

Враховуючи, що матеріали справи містять копію листа Козелецької окружної прокуратури від 23.06.2021 року № 1090вих21 до позивача, суд вважає, що прокурором дотримано порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру".

Виходячи з положень статей 5, 6 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" здійснення державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики в сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, до якого належить Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, територіальним органом якого є ГУ Держгеокадастр у Чернігівській області (третя особа в справі), що згідно покладних на нього повноважень у тому числі здійснює контроль (нагляд) за цільовим використанням земельних ділянок.

Державна екологічна інспекція у Чернігівській є територіальним органом Державної-екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України та забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів на території області відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області затвердженої наказом Державної екологічної інспекції України від 02.02.2021 № 56.

У відповідності до п. 2 розділу II Положення Інспекція здійснює нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавці влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства в тому числі про охорону земель, надр.

Абзацом «а» частини першої ст: 202 Закону №1264-ХІІ визначено, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої - влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про використання та охорону земель.

Статтею 2 ЗК України визначено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За частинами 1 та 2 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За частиною 1 статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до частини 4 статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або в користування для всіх потреб.

09.02.2009 Розпорядженням голови Куликівської районної державної адміністрації № 46 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кладьківської сільської ради Куликівського району Чернігівської області передано в оренду ФОП Шрам В.Ф. ділянку площею 48,2523 га.

10.07.2009 між Куликівською районною державною адміністрацією та ФОП Шрам В.Ф. укладено договір оренди земельної ділянки строком на 15 років для товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кладьківської сільської ради Куликівського району Чернігівської області площею 48,2523 га (кадастровий номер: :04:003:0016) у складі угідь: 39,2638 га пасовищ та 8,9885 га сіножатей (п.п.1. 2 Договору).

Договір оренди зареєстрований у Куликівському районному відділу Чернігівської регіональної філії ДП ЦДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №02 від 23.07.2009.

Умовами укладеного договору сторонами погоджено використовувати земельну ділянку у відповідності до цільового призначення (п.17); заборону зміни цільового призначення земельної ділянки (п.19); право вимоги орендодавця до орендаря дотримуватись екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг (п.29); обов`язок орендаря дотримуватись режиму природоохоронного використання земель, дотримуватися режиму використання земель природоохоронного призначення (п.31).

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомого майна (витяг 106910234, сформований 09.12.2017) щодо земельної ділянки кадастровий номер :04:003:0016 дата державної реєстрації земельної ділянки 10.07.2009; цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; власник - держава в особі Головного управління Держземагентства у Чернігівській області; 06.08.2015 зареєстровано інше речове право на підставі договору оренди землі від 10.07.2009, орендар: ФОП Шрам Віктор Федорович, орендодавець: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області.

За відомостями Державного земельного кадастру (витяг НВ-019, сформований 09.01.2019) земельна ділянка з кадастровим номером :04:003:0016 відноситься до категорії земель: землі сільськогосподарського призначення; цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 25-2935/14-16-сг від 01.03.2016 ФОП Шрам Віктору Федоровичу надана згода на передачу в суборенду земельної ділянки площею 48,2523 га кадастровий номер: :04:003:0016.

Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомого майна (витяг 106910234, сформований 09.12.2017) між ФОП Шрам В.Ф. та ФГ «Північ Агро» укладено договір суборенди на земельну ділянку площею 48,2523 га (кадастровий номер :04:003:0016), який зареєстровано 11.03.2016 в реєстраційній службі Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області (запис №13639613).

Визначені пунктами 1, 2, 15, 27, 28, 30 договору суборенди цільове призначення, мета використання земельної ділянки, а також права і обов`язки сторін, тотожні умовам укладеного з ФОП Шрам В.Ф. договору оренди.

На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області від 21.12.2018 №25-10009/14-18-сг та акту приймання - передачі, спірну земельну ділянку передано із державної в комунальну власність Куликівської об`єднаній територіальній громаді, інтереси якої представляє Куликівська селищна рада.

03.12.2019 між Куликівською селищною радою та ФОП Шрам В.Ф. укладено додаткову угоду до Договору оренди землі від 10.07.2009, якими внесено зміни щодо орендодавця та нормативної грошової оцінки.

Предметом позову в даній справі є вимога про припинення шляхом розірвання договору оренди землі від 10.07.2009, щодо земельної ділянки площею 48,2523 га, кадастровий номер :04:003:0016, з підстав нецільового використання даної земельної ділянки.

До кола обставин, які є предметом доказування в межах даної справи, належить встановлення наявності / відсутності визначених законом підстав для дострокового розірвання договору оренди землі за фактом нецільового використання орендованої земельної ділянки.

За статтею 792 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

За статтею 13 цього Закону, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку в володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно пункту а) частини 1 статті 96 ЗК України землекористувач зобов`язаний забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її в попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки.

За статтею 35 Закону України "Про охорону земель" власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані в тому числі забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.

Відповідно до частини 1 статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Частиною 5 ст. 20 Земельного кодексу України передбачено, земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, у тому числі в межах однієї категорії земель, встановлених статтями 31, 33- 37 цього Кодексу. У свою чергу стаття 34 цього Кодексу визначає окремим видом такого користування - землі для сінокосіння і випасання худоби.

Статтею 22 Земельного кодексу визначено поняття земель, сільськогосподарського призначення. Так, др земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя, у тому числі: рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги.

За дефініцією, наведеною в статті 1 Закону України "Про землеустрій", цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. п. 1.2, 1.4 Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 р. № 548, (далі - Класифікація), остання визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів.

При цьому Переліком угідь згідно з Класифікацією видів земельних угідь, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 (Додаток 4 до Порядку ведення Державного земельного кадастру) розмежовано пасовища, сіножаті та ріллю наступним чином.

Код згідно з КВЗУНазва земельних угідь
групи підгрупи
00100Рілля Група включає сільськогосподарські угіддя, які систематично обробляються і використовуються під посіви сільськогосподарських культур, включаючи посіви багаторічних трав, а також чисті пари (ГОСТ 26640-85) та парники, оранжереї і теплиці. До ділянок ріллі не належать сіножаті і пасовища, що розорані з метою їх докорінного поліпшення і використовуються постійно під трав`яними кормовими культурами для сінокосіння та випасання худоби, а також міжряддя садів, які використовуються під посіви
00201Сіножаті Підгрупа включає сільськогосподарські угіддя, які систематично використовуються для сінокосіння (ГОСТ 26640-85), до яких потрібно включати рівномірно вкриті деревинною та чагарниковою рослинністю площею до 20 відсотків ділянки
00202Пасовища Підгрупа включає сільськогосподарські угіддя, які систематично використовуються для випасання худоби (ГОСТ 26640-85); рівномірно вкриті деревинною та чагарниковою рослинністю площею до 20 відсотків ділянки

Статтею 35 та ч. 1-3 ст. 37 Закону України «Про охорону земель» передбачено, що власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку, здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів. Використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється. На землях сільськогосподарського призначення може бути обмежена діяльність щодо: вирощування певних сільськогосподарських культур, застосування окремих технологій їх вирощування або проведення окремих агротехнічних операцій; розорювання сіножатей, пасовищ.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Аналогічно, землі для облаштування та догляду за прибережними захисними смугами відповідає цільовому призначенню 10.02 Класифікації та належать до земель водного фонду.

Згідно ч. 1 ст. 59 Земельного кодексу України землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Відповідно до ч. 1 та п. б ч. 2 ст. 60 Водного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів.

Водоохоронні зони встановлюються вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм для запобігання забрудненню і виснаженню водних обЛ єктів, створення сприятливого режиму водних об`єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколоводних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку.

За загальним правилом ч 3 ст. 93 ЗК України не підлягають передачі в оренду земельні ділянки, розташовані у прибережній захисній смузі водних об`єктів, крім випадків, передбачених законом.

У частині 4 ст. 59 Земельного кодексу України зазначено, що громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд.

Відповідно до ст. 61 Земельного кодексу України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і заліснення), а також садівництва та городництво.

Аналогічні положення закріплені й у Порядку користування землями водного фонду, затвердженому постановою КМУ від 13.05.1996 № 502.

За частиною 1 статті 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Судом встановлено, що відповідачу в оренду за договором оренди землі від 10.07.2009 (зареєстрованого 23.07.2009) передано земельну ділянку площею 48,2523 га (у т.ч. 8,9885 га сіножаті, 39,2638 га пасовище) кадастровий номер :04:003:0016, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Аналогічні відомості, що мають статус офіційних, відносно даної земельної ділянки внесено до Державного земельного кадастру, про що свідчить наявний в матеріалах справи витяг за №НВ-019, сформований станом на 09.01.2019.

13.05.2021 року старшими державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Федоренком О.Д. та Крихтою Ю.М. на підставі ст.ст.16,19 Конституції України, статті 202 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Положення про Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області, затвердженого наказом Державної Екологічної інспекції України від 02.02.2021 №56 та згідно наказів Державної екологічної інспекції у Чернігівській області від 11.05.2021 року №350 здійснено заходи державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства в галузі збереження водних та земельних ресурсів, надр, атмосферного повітря, рослинного та тваринного світу, об`єктів природно-заповідного фонду, водних живих ресурсів та поводження з відходами на території Чернігівської області.

В ході перевірки встановлено порушення природоохоронного режиму використання земель водного фонду на земельній ділянці з кадастровим номером :04:003:0016 здійснено механічний обробіток землі шляхом її розорювання та засіяно сільгоспкультурами. Частково механічно оброблена ділянка перебуває в межах нормативної прибережної захисної смуги річки Десна. Вказаними діями порушено вимоги ст.ст.60, 61, 96 Земельного кодексу України, ст.ст.88, 89 Водного кодексу України.

Матеріалами справи підтверджується факт нецільового використання спірної земельної ділянки, про що зокрема свідчить Акт про результати заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства № 36/12 від 13.05.2021 року Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, якими зафіксовано, що на земельній ділянці за кадастровим номером :04:003:0016 загальною площею 48,2523 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка частково перебуває в межах нормативної прибережної захисної смуги річки Десна, здійснено механічний обробіток землі шляхом її розорювання та засіяно сільгоспкультурами, чим порушено природоохоронний режим використання земель водного фонду та вимоги ст. 60,61,96 Земельного Кодексу України, ст. 88,89 Водного Кодексу України. За результатами перевірки 07.06.2021 року посадовою особою Інспекції складено протокол про вчинення керівником ФГ «Пізніч Агро» адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.53 КУпАП та винесено постанову №49/12 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Наведені обставини відповідачем не спростовано.

Твердження відповідача, що Постанова №49/12 про накладення адміністративного стягнення та протокол про вчинення керівником ФГ «Північ Агро» адміністративного правопорушення оскаржуються в судовому порядку відхиляються судом, оскільки підставою даного позову є порушення порядку накладення адміністративного стягнення. При цьому судом встановлено, що на час розгляду даної справи ані відповідачем, ані ФГ «Північ Агро» не подано позову до Державної екологічної інспекції щодо визнання незаконними дій Державної екологічної інспекції чи визнання недійсними висновків перевірки. На день розгляду справи по суті Акт про результати заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства № 36/12 від 13.05.2021 в судовому порядку не оскаржений та не скасований.

Висновки перевірки Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області не беруться судом до розгляду з врахуванням невідповідності зазначеної дати Актів обстеження земельної ділянки №225-ДК/84АО/10/01-21 від 06.05.2021, №225-ДК/83АО/10/01-21 від 06.05.2021 та №225-ДК/82АО/10/01/-21 від 06.05.2021 Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області фактичній даті перевірки, а також відсутністю підпису на Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом-земельною ділянкою від № 225-ДК/200/АП/09/01/-21 від 06.05.2021 року інженера-землевпорядника Дубашевського О.В. Дані помилки та недоліки у реквізитах матеріалів перевірки були виправлені Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області вже під час підготовчого провадження у даній справі, тому суд не вважає Акти обстеження земельної ділянки №225-ДК/84АО/10/01-21 від 06.05.2021, №225-ДК/83АО/10/01-21 від 06.05.2021 та №225-ДК/82АО/10/01/-21 від 06.05.2021 Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області та Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом-земельною ділянкою від № 225-ДК/200/АП/09/01/-21 від 06.05.2021 належними доказами, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмету доказування в даній справі.

За частиною 3 статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Згідно з статтею 32 цього Закону, яка регламентує припинення договору оренди землі шляхом його розірвання, передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 та 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

За частиною 1 статті 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.

Пунктом "г" статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

За пунктом "а" статті 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється в судовому порядку в разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

У силу наведених норм на орендаря покладено обов`язок забезпечити цільове використання орендованої земельної ділянки, при цьому, в разі доведення факту нецільового використання даної земельної ділянки, наявні достатні підстави для дострокового припинення орендних правовідносин сторін у судовому порядку за вимогою власника цієї земельної ділянки.

У разі встановлення порушень, передбачених статтею 143 ЗК України, зокрема, коли земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, визначеним умовами договору, та в спосіб, що суперечить екологічним вимогам, суд має правові підстави для задоволення вимог про розірвання договору оренди на підставі статті 32 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься в справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

Виходячи з аналізу фактичних обставин та матеріалів справи в їх сукупності та керуючись наведеними приписами закону, суд констатує наявність достатніх правових підстав для дострокового припинення договору оренди землі від 10.07.2009 шляхом його розірвання, з огляду на те, що матеріалами справи підтверджується факт нецільового використання орендованої земельної ділянки з кадастровим номером :04:003:0016.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Згідно зі статтею 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються в разі задоволення позову на відповідача. Таким чином, з огляду на те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь Чернігівської обласної прокуратури.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов заступника керівника Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Куликівської селищної ради за участю третіх особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державної екологічної інспекції у Чернігівській області та Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, а також третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фермерсмького господарства "Північ Агро" до Фізичної особи - підприємця Шрам Віктора Федоровича про розірвання договору оренди земельної ділянки, задовольнити повністю.

2. Розірвати Договір оренди землі від 10.07.2009 укладений між Куликівською селищною радою та фізичною особою - підприємцем Шрам Віктором Федоровичем, яким передано в оренду земельну ділянку кадастровий номер :04:003:0016 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 48,2523 га на території Кладьківської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, зареєстрований у Куликівському районному відділу Чернігівської регіональної філії ДП ЦДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №02 від 23.07.2009, відомості про який внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за рішення державного реєстратора індексний №23468976 від 06.08.2015, номер запису про інше речове право 10705350, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 27 .

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Шрам Віктора Федоровича (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Чернігівської обласної прокуратури (отримувач - Чернігівська обласна прокуратура, банк отримувача - Державна казначейська служба України м. Київ; рахунок отримувача - иА0006008) понесені витрати на сплату судового збору у сумі 2270 грн.

4. Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Повне рішення складено та підписано 21.12.2021 року.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/