ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2021 справа № 914/2823/21

Господарський суд Львівської області у складі судді О.Д. Запотічняк

за участю секретаря судового засідання А.П. Полянського

розглянувши у порядку загального провадження справу

за позовом: Керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі Позивача: Відділ освіти Галицького та Франківського районів управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Фізична особа-підприємець Романишин Михайло Дмитрович , м. Львів,

про повернення безпідставно сплачених бюджетних коштів в сумі 184 337,65 грн

за участю представників сторін:

прокурор: Букаловська Л.Є.

від позивача: Шупер О.Б. - представник

від відповідача: Авдєєнко В.В. - представник

Хід розгляду справи.

Керівник Галицької окружної прокуратури міста Львова звернувся до Господарського суду Львівської області в інтересах держави в особі Відділу освіти Галицького та Франківського районів управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради з позовом до Фізичної особи-підприємця Романишин Михайла Дмитровича про повернення безпідставно сплачених бюджетних коштів в сумі 184 337,65 грн.

Ухвалою від 04.10.2021 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив розгляд справи по суті на 02.11.2021.

Ухвалою від 02.11.2021 суд відклав розгляд справи на 23.11.2021, у зв`язку із першою неявкою представника Позивача та Відповідача.

19.11.2021 на адресу суду прокурором надіслано письмові пояснення (Вх. № 27691/21).

22.11.2021 на електронну адресу суду Відповідачем надіслано відзив на позовну заяву (Вх. № 27939/21).

В судовому засіданні 23.11.2021 судом було оголошено перерву до 30.11.2021.

30.11.2021 прокуратурою подано Відповідь на відзив (Вх. 28723/21). Також відділом освіти подані заперечення щодо позовної заяви (Вх. № 28695/21).

В судовому засіданні 30.11.2021 судом було оголошено перерву до 07.12.2021, у зв`язку із необхідністю надати час Відповідачу для подання заперечення на відповідь на відзив.

В судовому засіданні 07.12.2021 судом було оголошено перерву до 09.12.2021.

В судовому засіданні 09.12.2021 судом було оголошено перерву до 14.12.2021.

В судове засіданні 14.12.2021 з`явився прокурор, надав пояснення по суті спору, підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задоволити. Представник Відділу освіти позов заперечив з огляду на те, що не вважає, що підняття ціни на товар було законним, просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача заперечив проти позову, просив у задоволенні такого відмовити.

В судовому засіданні 14.12.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція прокурора.

В обґрунтування позовних вимог, Керівник Галицької окружної прокуратури зазначає, що укладаючи додаткові угоди №2 від 30.08.2019, №3 від 01.11.2019, №5 від 16.12.2019 до Договору №08-19 від 18.03.2019 між відділом освіти Галицького та Франківського районів УО ДГП Львівської міської ради та ФОП " Романишин М.Д. ", сторонами збільшено ціну за товар: "молоко рідкого пастеризованого жирн. не менше 2,5%" та "молоко згущеного 8,5% жирності", а кількість товару зменшено від початкової кількості, зазначеної в договорі про закупівлю товарів за державні кошти №08-19 від 18.03.2019, відтак остаточна ціна стала вищою за ті пропозиції, які пропонували інші учасники під час проведення торгів.

Таким чином, укладення відділом освіти Галицького та Франківського районів УО ДГП Львівської міської ради додаткових угод зі збільшенням ціни за товар не відповідає принципу максимальної економії та ефективності, а також вчинено з порушенням вимог п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

Враховуючи підняття ціни на молоко та молоко згущене, різниця від початкової ціни складає 184 337,65 грн.

Підставою для звернення Керівника Галицької окружної прокуратури до суду в інтересах держави з даним позовом, зазначено, що Відділ освіти Галицького та Франківського районів УО ДГП ЛМР до даного часу не звернувся до суду про стягнення вказаної суми коштів, чим завдається шкода інтересам держави в особі територіальної громади в сфері охорони дитинства, так як укладення нікчемних додаткових угод всупереч вимогам чинного законодавства і інтересам держави, призвело до безпідставної зміни істотних умов договору, зростання ціни за одиницю товару і зменшення обсягу поставки молока та молока згущеного для дітей м. Львова.

За таких обставин, оскільки правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) додаткових угод до договору, на підставі якого ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає, прокурором вбачаються підстави для представництва інтересів держави та звернення до суду із вказаним позовом.

Правова позиція позивача.

У запереченнях на позовну заяву (вх.№28695/21 від 30.11.2021) позивач зазначив, що укладаючи Додаткові угоди №2, 3, 5 до Договору, Відділ освіти діяв у порядок та у спосіб встановлений чинним законодавством України, в тому числі Законом України «Про публічні закупівлі». Зміст цих правочинів не суперечить ЦК України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Твердження Прокурора щодо нікчемності Додаткових угод № 2, № З та №5 до Договору, суперечать Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки зміна істотних умов договору про закупівлю у разі зміни ціни товару у разі коливання ціни такого товару на ринку (п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону) та зміна встановленого із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін (п. 7 ч. 4 ст. 36 Закону) - це окремі підстави внесення змін до істотних умов договору про закупівлю.

При цьому, як вже визначалось раніше сторони погодили внести зміни до Договору саме на підставі п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», а тому доводи про нікчемність укладених Додаткових угоди до Договору є безпідставними і необґрунтованими.

Позивач звернув увагу, що ціна по додаткових угодах № 2 від 30.08.2019, № 3 від 01.11.2019 та № 5 від 16.12.2019 не перевищувала цін на молоко рідке та молоко згущене за одиницю товару, які зазначені у листі Львівської торгово-промислової палати (лист від 25.10.2019 № 19-09/858) та листа Головного управління статистики у Львівській області № 13-06/2854/10-19 від 14.08.2019р.:

- Додатковою угодою № 2 від 30.08.2019 піднято ціну на молоко рідке, коров`яче, пастеризоване не більше ніж на 10%, а саме на: 22,92 грн/кг., ціна підвищена, у відповідності до листа Головного управління статистики у Львівській області від 14.08.2019 № 13-06/2854/10-19.

- Додатковою угодою № 3 від 01.11.2019 піднято ціну на молоко рідке, коров`яче, пастеризоване не більше ніжна на 10%, а саме на: 23,94 грн/кг., ціна зазначена у листі Львівської торгово-промислової палати від 25.10.2019 № 19-09/858 на молоко рідке 2,5% жирності станом на жовтень 2019 з врахуванням доставки у межах області становить від 25,96 грн./кг. до 28,84 грн./кг.

- Додатковою угодою № 3 від 01.11.2019 піднято ціну на молоко згущене не більше ніжна на 10%, а саме на: 61,26 грн/кг., ціна зазначена у листі Львівської торгово-промислової палати від 25.10.2019 № 19-09/858 на молоко згущене 8,5% жирності станом на жовтень 2019 з врахуванням доставки у межах області становить від 27,14 грн./370г. до 39,33 грн./370г.

- Додатковою угодою № 5 від 16.12.2019 піднято ціну на молоко згущене не більше ніжна на 10%, а саме на: 67,38 грн/кг., ціна зазначена у листі Львівської торгово-промислової палати від 25.10.2019 № 19-09/858 на молоко згущене 8,5% жирності станом на жовтень 2019 з врахуванням доставки у межах області становить від 27,14 грн./370г. до 39,33 грн./370г.

Звернув увагу, що чинним законодавством не передбачено на підставі яких документів має бути підтверджене коливання цін на товари, а також в листі Мінекономрозвитку від 27.10.2016 перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку не є вичерпними.

Щодо дворазового підняття ціни на молоко згущене на підставі одного листа Львівської торгово-промислової палати, зазначив наступне.

Відділ освіти з даного приводу пояснює, що законодавець відповідно до вище перелічених нормативно-правових документів, в тому числі і ЗУ «Про публічні закупівлі» не забороняє Замовнику здійснювати підняття ціни по одному підтверджуючому документі двічі. Обов`язок Замовника полягає лише в тому, щоб піднята ціна за одиницю товару не перевищила ціни, яка зазначена у відповідному підтверджуючому документі.

Зазначив, що позовні вимоги є не доведеними у зв`язку з чим в їх задоволенні просив відмовити.

Правова позиція Відповідача.

У відзиві (вх.№27939/21 від 22.11.2021) на позовну заяву відповідач зазначив, що Додатковою угодою № 2 від 30.08.2019 збільшено ціну за одиницю товару не більше ніж на 10%, зменшено обсяг закупівлі та визначено ціну: молоко рідке, коров`яче, пастеризоване 2,5% жирності - 22,92 грн./кг. Додатковою угодою №3 від 01.11.2019 збільшено ціну за одиницю товару не більше ніж 10%, зменшено обсяг закупівлі та визначено ціну: молоко рідке, коров`яче, пастеризоване 2,5% жирності - 23,94 грн./кг. Додатковою угодою №5 від 16.12.2019 збільшено ціну за одиницю товару не більше ніж 10%, зменшено обсяг закупівлі та визначено ціну молока згущеного 8,5% жирності - 67,38 грн./кг.

Підставою зміни ціни Договору (зменшення обсягів закупівлі та збільшення вартості за одиницю товару) стали довідка Головного управління статистики у Львівській області №13-06/2854/10-19 від 14.08.2019 та лист торгово-промислової палати №19-09/858 від 25.10.2019 р. Тобто, підставою зміни умов Договору, стало волевиявлення обох сторін Договору.

Відповідач звернув увагу на те, що вимогами чинного законодавства України не передбачено, якими саме документами має бути підтверджене коливання цін на товари і не визначено, що такими документами можуть бути виключно документи, видані Держстатом України. Зокрема, Закон України «Про публічні закупівлі» не містить ні переліку органів, які уповноважені надавати інформацію щодо коливання ціни на товар на ринку, ні форму/вигляд інформації щодо такого коливання. Проте, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме відповідного до зміни ціни в договорі факту коливання ціни такого товару на ринку повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим. Укладаючи Додаткові угоди №2, 3 та 5 до Договору, позивач діяв у порядок та у спосіб встановлений чинним законодавством України, в тому числі Законом України «Про публічні закупівлі». Зміст цих правочинів не суперечить ЦК України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Таким чином, волевиявлення позивача було вільним та відповідало його внутрішній волі, а правочини були направленні на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.

У запереченні (вх.№29270/21 від 06.12.2021) зазначив, що рішення щодо підвищення ціни та укладання додаткових угод приймала тендерна комісія на підставі довідки Головного управління статистики у Львівській області №13-06/2854/10-19 від 14.08.2019 та листа торгово-промислової палати №19-09/858 від 25.10.2019 р.

Також до матеріалів справи долучено інформаційні довідки торгово - промислової палати № 19-09/696 від 16.08.2019 та № 19-09/867 від 30.10.2019, відповідно до яких тендерна комісія ухвалювала рішення щодо укладення додаткових угод по підвищенню ціни на молоко коров`яче.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

За результатами вивчення стану законності у сфері публічних закупівель товарів, робіт та послуг для потреб дітей встановлено, що Відділом освіти Галицького та Франківського районів управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради проведено відкриті торги щодо закупівлі поставки в заклади дошкільної освіти міста Львова 189000 кг молока рідкого пастеризованого жирн. не менше 2,5 %, а також 1000 кг згущеного молока жирн. 8,5%.

Учасниками торгів були ФОП Черкас Олена Євгенівна з ціновою пропозицією -4 192 440,00 грн., та ФОП Романишин Михайло Дмитрович - 4 189 130,00 грн.

За результатом проведення торгів переможцем вказаного аукціону визначено ФОП Романишин Михайло Дмитрович з ціновою пропозицією 4 189 130 грн.

18.03.2019 Відділ освіти Галицького та Франківського районів УО ДГП ЛМР (Замовник) та ФОП Романишин М.Д. (Постачальник) уклали договір №08-19 про закупівлю товарів за державні кошти, а саме: молоко рідке, коров`яче, пастеризоване, не менше 2,5% жирності - 189000 кг. - за ціною 21,87 грн./кг. Та молоко згущене 8,5% жирності - 1000 кг. - за ціною 55,7 грн./кг. На загальну суму 4 189 130 грн. без ПДВ.

Згідно п. 11.1 договору умови про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

4) продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;

5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення ( без зміни кількості ( обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

6) зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини п`ятої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 №922-VIII із змінами.

Згідно п. 10.1 договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення їх підписів печатками сторін і діє до 31 грудня 2019 року.

В подальшому, у період з липня 2019 року по січень 2020 року між сторонами були укладені додаткові угоди, які є невід`ємною частиною договору.

Зокрема, відповідно до додаткової угоди №1 від 01.07.2019 змінено реквізити Замовника.

У відповідності до додаткової угоди №2 від 30.08.2019 збільшено ціну за одиницю товару та визначено ціну: молоко рідке, коров`яче, пастеризоване не менше 2,5% жирності - 22,92 грн./кг.

Згідно додаткової угоди №3 від 01.11.2019 збільшено ціну за одиницю товару та визначено ціну: молоко рідке, коров`яче, пастеризоване не менше 2,5% жирності - 23,94грн/кг., молоко згущене 8,5% жирності - 61,26 грн/кг.

Додатковою угодою №4 від 18.11.2019 зменшено суму договору на 800 000,00 грн, відповідно зменшивши обсяг закупівлі.

Додатковою угодою №5 від 16.12.2019 збільшено ціну за одиницю товару та визначено ціну: молоко згущене 8,5% жирності - 67,38 грн/кг.

Додатковою угодою № 6 від 27.12.2019 продовжено строк дії договору №08- 19 від 18.03.2019 на строк достатній для проведення процедури закупівлі у 2020 році, а саме: до укладення договору за результатами торгів на даний предмет закупівлі в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної у вищезазначеному договорі.

Додатковою угодою №7 від 16.01.2020 обсяг закупівлі продовженого договору №08- 19 від 18.03.2019 встановлено - 677 826,00 грн.

Внаслідок укладання додаткових угод №2 від 30.08.2019, №3 від 01.11.2019, №5 від 16.12.2019 ціна на закупівлю молока рідкого, коров`ячого, пастеризованого не менше 2,5% жирності зросла із 21,87 грн./кг. до 22,92 грн./кг., та в подальшому до 23,94 грн./кг. Ціна на закупівлю молока згущеного 8,5% жирності зросла із 55,7 грн./кг. до 61,26 грн./кг. та в подальшому до 67,38 грн./кг.

Вказані вище додаткові угоди №2 від 30.08.2019, №3 від 01.11.2019, №5 від 16.12.2019, на думку прокурора, укладені в порушення вимог чинного законодавства України про публічні закупівлі, а тому є нікчемними.

За вказаних обставин, Керівник Галицької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Відділу освіти Галицького та Франківського районів управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради звернувся з позовом до фізичної особи-підприємця Романишин М.Д. в якому просить стягнути 184 337,65 грн безпідставно отриманих бюджетних коштів.

Також просить покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі

2 270, 00грн.

Натомість Позивач та Відповідач у своїх поясненнях позовні вимоги заперечують в повному обсязі, зазначають що спірні додаткові угоди № 2, 3, 5 укладенні на законних підставах, відтак у стягненні 184 337,65 грн безпідставно отриманих бюджетних коштів просять відмовити.

Оцінка суду.

В силу дії ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, спір в цій справі виник в зв`язку із виконанням договору № 08-19 про закупівлю товарів за державні кошти, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 526 ЦК України та статтею 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, 18.03.2019 між відділом освіти Галицького та Франківського районів УО ДГП ЛМР (Замовник) та ФОП Романишин М.Д. було укладено договір №08-19 про закупівлю товарів за державні кошти за умовами договору виконавець зобов`язується у 2019 році поставити замовнику товар, зазначений в закупівлі "Молоко рідке, коров`яче, пастеризоване, не менше 2,5% жирності - 189000 кг, молоко згущене 8,5%) жирності - 1000 кг.", а замовник - прийняти і оплатити такий товар згідно з умовами даного договору.

Статтею 2 Закону України "Про публічні закупівлі" (тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин від 25.12.2015 року №922-VII) передбачено, що цей Закон застосовується до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень.

Враховуючи, що вартість предмета закупівлі за Договором перевищує 200 000,00 грн, тому до спірних правовідносин застосовується положення Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" публічною закупівлею є придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї зі сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно договору № 08-19 від 18.03.2019 сторонами досягнуто згоди по всіх його істотних умовах.

Частиною 5 ст. 180 ГК України передбачено, що ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін, у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (ч. ч. 1, 2 ст. 632 ЦК України).

У наведеному приписі закріплено принцип стабільності (або відносної неможливості зміни) встановленої сторонами ціни, що є проявом обов`язковості виконання умов договору, встановленої статтею 629 ЦК України.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 14.06.2018 у справі №904/8354/16 в умовах ринкової економіки ціна в договорі визначається попитом і пропозицією, конкуренцією та іншими економічними чинниками, тому при укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватись, зокрема враховувати тенденції зростання (падіння) цін на ринку товарів та послуг тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури.

Пунктом 2 частини 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" унормовано, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку, зокрема, зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

Така підстава для внесення змін до договору міститься в пп. 2 п. 11 договору № 08-19 від 18.03.2019.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної в постанові від 30.01.2018 у справі № 916/1491/17 з аналізу зазначених положень Закону України "Про публічні закупівлі" слідує те, що вони є спеціальними нормами, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, різновидом яких є тендерні закупівлі, та повинні застосовуватися переважно щодо норм Цивільного кодексу України (статті 651) та Господарського кодексу України (стаття 188), які визначають загальну процедуру внесення змін до договору. Відтак, якщо спеціальною нормою права (частиною 4 статті 36 Закону) заборонено укладення умов договору про публічні закупівлі, які відрізняються від умов тендерної пропозиції, та заборонено вносити зміни до договору, окрім певного переліку таких змін, то внесення змін до такого договору поза межами переліку, передбаченого частиною 4 статті 36 Закону, означатиме нікчемність таких змін до договору відповідно до частини 1 статті 37 Закону.

Згідно роз`яснень Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.10.2016 №3302-06/34307-06 щодо зміни істотних умов договору про закупівлю визначено, що згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків, у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. При цьому, норма пункту 2 частини 4 статті 36 Закону поширюється на договори про закупівлю, у разі якщо предметом закупівлі є товар.

Суд звертає увагу, що право тлумачити норму права є виключним правом суду. Роз`яснення державних органів (листи, рекомендації) не є нормою права і не мають юридичного значення, про що вказано і в самому листі Мінекономіки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема від 21.03.2019 у справі №912/898/18, від 16.04.2019 у справі №915/346/18, від 15.03.2018 у справі №910/4474/17, від 25.06.2019 у справі №913/308/18.

Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону "Про державні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд вважає, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.

Із вище встановлених обставин справи вбачається, що 18.03.2019 між відділом освіти Галицького та Франківського районів УО ДГП ЛМР та ФОП Романишин М.Д. було укладено договір №08-19 із ціною за одиницю товару: Молоко рідке, коров`яче, пастеризоване, не менше 2,5% жирності - 21,87 грн/кг, молоко згущене 8,5% жирності - 55,70 грн/кг.

Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

Додатковою угодою № 2 від 30.08.2019 сторони збільшили ціну за одиницю товару: молоко рідке, коров`яче, пастеризоване не менше 2,5% жирності до 22,92 грн./кг.

Додатковою угодою №3 від 01.11.2019 збільшено ціну за одиницю товару: Молоко рідке, коров`яче, пастеризоване, не менше 2,5% жирності - до 23,94 грн/кг, молоко згущене 8,5% жирності - до 61,26 грн/кг.

Додатковою угодою №5 від 16.12.2019 сторони збільшили ціну за одиницю товару: молоко згущене 8,5% жирності - до 67,38 грн/кг.

В той же час, постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Суд зазначає, що чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач звертаючись до замовника посилалася на зміну кон`юнктури ринку в сторону збільшення ціни, а на підтвердження підвищення збільшення ціни товару відповідачем надано довідку Головного управління статистики у Львівській області №13-06/2854/10-19 від 14.08.2019 та лист торгово-промислової палати №19-09/858 від 25.10.2019 р.

Однак, суд бере до уваги, що у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Проаналізувавши довідку Головного управління статистики у Львівській області №13-06/2854/10-19 від 14.08.2019, суд зазначає, що така не підтверджує коливання ціни на товар, оскільки лише констатує ціни станом на липень 2019 р.

Таким чином, самі по собі дані, викладені в довідках Головного управління статистики у Львівській області не можуть підтверджувати наявність/відсутність коливання ціни станом на 30.08.2019 (дати укладання додаткової угоди №2).

Подібний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 18.03.2021 у справі № 924/1240/18.

Щодо інформаційних довідок торгово-промислової палати №19-09/858 від 25.10.2019 р, №19-09/696 від 16.08.2019 та 19-09/867 від 30.10.2019 суд зазначає наступне.

Інформація, вказана в даних довідках не є належним доказом на підтвердження обставин коливання цін, так як за своїм змістом та суттю є лише документом довідково- інформаційного характеру, свідчить лише про ймовірне значення вартості на молоко рідке, коров`яче фасоване упаковка п/е пастеризоване жирністю 2,5% та на згущене молоко жирн. 8,5% упак. ж/б на внутрішньому ринку Львівської області станом на 15 серпня 2019 року, 24 жовтня 2019 року та останню декаду жовтня 2019 року. Інформація отримана на підставі аналізу пропозицій з продажу подібного та аналогічного товару в мережі Інтернет, не є висновком експерта та фактично дублює наявні у інтернеті ціни на товари, не містить точної інформації про коливання ціни на молоко та згущене молоко як на момент звернення Постачальника з клопотанням про внесення змін до договору, так і на момент підписання угоди.

Відповідно, інформаційні довідки торгово-промислової палати №19-09/858 від 25.10.2019 р, №19-09/696 від 16.08.2019 та 19-09/867 від 30.10.2019 не підтверджують коливання ціни, а лише зазначають ймовірність вартості товару на внутрішньому ринку (Львівська обл.) станом на серпень та жовтень 2019 р.

Суд зазначає, що ФОП Романишин М.Д. двічі подано до відділу освіти Галицького та Франківського районів УО ДГП ЛМР клопотання про підняття ціни на молоко згущене жирн. 8,5%, долучивши один і той самий лист Львівської торгово-промислової палати від 25.10.2019 №19-09/858, один раз з проханням підняти ціну до 61,26 грн./кг., другий раз - до 67,38 грн./кг.

Тому покликання в клопотанні №07-14 від 10.12.2019 ФОП Романишин М.Д. на те, що він просить підвищити ціну не більше ніж на 10% на "молоко згущене жирності 8,5%" у зв`язку із збільшенням відпускних цін товаровиробниками молочної продукції не відповідає дійсності і не підтверджено жодними належними документами.

Суд звертає увагу, що укладення додаткових угод до договору щодо зміни ціни на товар за відсутності підстав для цього, визначених Законом України "Про публічні закупівлі", спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання договору.

Можливість зміни ціни договору, внаслідок недобросовісних дій сторін договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 3 Закону України "Про публічні закупівлі".

Враховуючи викладене, відповідачем не доведено наявність підстав для внесення змін до договору №08-19 від 18.03.2019 в частині збільшення ціни товару та ціни договору додатковими угодами № 2 від 30.08.2019 р., №3 від 01.11.2019 р. та № 5 від 16.12.2019 р.

Тому, суд вважає, що зміна такої істотної умови договору, як ціни, було зроблено всупереч приписам п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

Згідно із ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 236 ЦК України унормовано, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

За приписами ст. 37 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю є нікчемним у разі, зокрема, його укладення з порушенням вимог ч. 4 ст. 36 цього Закону.

Як зазначено вище, додаткові угоди № 2 від 30.08.2019 р., №3 від 01.11.2019 р. та № 5 від 16.12.2019 р до договору були укладені всупереч вимогам п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", а тому такі правочини є нікчемними, і відповідно, не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним в силу Закону.

Висновок щодо нікчемності додаткових угод викладений у справі в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 04.06.2019 № 916/3156/17.

Нікчемність додаткових угод № 2, 3, 5 до Договору не означає відсутність між сторонами договірних відносин, адже відносини між ними врегульовані Договором, тобто зобов`язання є договірними.

До договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 669 Цивільного кодексу України, кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Таким чином, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 Цивільного кодексу України "Купівля-продаж".

Нікчемність додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються Договором.

Згідно видаткових накладних, долучених до матеріалів справи, вбачається, що за ціною, вказаною у Договорі №08-19 від 18.03.2019, ФОП Романишин М. Д. поставив Відділу освіти Галицького та Франківського районів УО ДГП ЛМР товар:

- молоко рідке, коров`яче, пастеризоване, не менше 2,5 % жирн. - 65904 кг;

- молоко згущене 8,5 % жирн. - 563,49 кг;

За додатковою угодою №2 (збільшення ціни на 1,05 грн) поставлено молока рідкого, коров`ячого, пастеризованого, не менше 2,5 % жирн. - 35067 кг =36820,35 грн

За додатковою угодою №3 (збільшення ціни на 2,07 грн) поставлено молока рідкого, коров`ячого, пастеризованого, не менше 2,5 % жирн. - 60658 кг =125562,06 грн

За додатковою угодою №3 (збільшення ціни на 5,56 грн) поставлено молока згущеного 8,5 % жирн. - 1104,62 кг =6141,69 грн

За додатковою угодою №5 (збільшення ціни на 11,68 грн) поставлено молока згущеного 8,5 % жирн. - 1353,9 кг =15813,55 грн

Разом надлишково сплачені кошти, у зв`язку із укладанням додаткових угод: 184 337,65 грн.

Враховуючи обставини безпідставного отримання Відповідачем від Відділу освіти Галицького та Франківського районів УО ДГП ЛМР грошових коштів в сумі 184 337,65 грн за нікчемними додатковими угодами № 2 від 30.08.2019, № 3 від 01.11.2019 та № 5 від 16.12.2019, позовні вимоги є обґрунтованими.

Щодо звернення до господарського суду Заступника керівника Львівської обласної прокуратури суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.131 Конституції України на прокуратуру покладається, зокрема, представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Закон України «Про прокуратуру» визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Згідно ст.1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених Законом України «Про прокуратуру» та главою 12 розділу III Цивільного процесуального кодексу України, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру»).

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора України або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Так, у постанові Великої Палати Верховного суду від 26.05.2020р. у справі №912/2385/18, до завершення розгляду якої і зупинялося провадження у цій справі, встановлено наступне:

«Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.».

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, перед зверненням до суду з позовом в інтересах Позивача, в порядку дослідження підстав для представництва, листами від 28.04.2021 №14.50/105-1521 Вих 21 та від 09.08.2021 вих. №14.50/105-4846вих-21 Прокурор звертався до Позивача із проханням надати інформацію щодо вжиття заходів представницького характеру щодо стягнення з ФОП Романишин М.Д. безпідставно сплачених бюджетних коштів у сумі 184337,65 грн, у випадку не вжиття заходів, повідомлення про їх причини та надання розрахункових рахунків Відділу.

Листом №260107-вих-З8359 від 11.05.2021, №260107-вих-73611 від 17.08.2021, на запити повідомило Галицьку окружну прокуратуру міста Львова, що відділом освіти було правомірно сплачено бюджетні кошти за договором №08-19 від 18.03.2019 на закупівлю молока рідкого пастеризованого жирн. не менше 2,5% та згущеного молока жирн. 8,5%., тому відділом освіти не вживались та не будуть вживатись заходи, в тому числі представницького характеру, щодо стягнення з ФОП " Романишина М.Д. " бюджетних коштів в сумі 184 337,65 грн., що беззаперечно свідчить про бездіяльність уповноваженого органу.

Управління Західного офісу Держаудитслужби у Львівській області на запит Галицької окружної прокуратури повідомило, що питання державних закупівель за договором №08-19 від 18.03.2019 укладеного Відділом освіти Франківського та Галицького районів управління освіти ДГП ЛМР з ФОП Романишин М.Д. та додаткових угод в ході моніторингу 2019 році не перевірялося.

Крім того, слід зазначити, що зі змісту листа Відділу освіти Галицького та Франківського районів від 17.08.2021 №260107-вих-73611 вбачається, що проводилась перевірка господарської діяльності відділу освіти, в тому числі щодо проведених відділом освіти державних закупівель за період 01.01.2018 по 31.03.2021. За результатами перевірки Західним офісом Держаудитслужби порушень щодо проведеного тендеру та підняття цін не встановлено. Однак, у листі Західного офісу Держаудитслужби у Львівській області №131303-17/5857-2021 від 16.08.2021 зазначено, що перевірка щодо спірного договору про закупівлю товарів за державні кошти № 08-19 від 18.03.2019 не проводилась.

Незаконними додатковими угодами кошти отримані не підконтрольною органам Державної аудиторської служби установою, а фізичною особою-підприємцем, то правові підстави для пред`явлення даного позову в інтересах Державної аудиторської служби відсутні.

Тому Західний офіс Держаудитслужби не має права на звернення до суду із позовом.

Аналогічного висновку про відсутність повноважень у вказаного органу дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у справі №912/898/18 (постанова від 21.03.2019).

Так, суд переглядаючи справу дійшов висновку, що у даній категорії спорів Держаудитслужба набуває статусу позивача в наслідок звернення до суду з метою усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, проте оскільки вказаний орган не здійснював фінансовий контроль та не виявив порушення законодавства у спірних правовідносинах, у нього не виникло право на звернення у суд із даним позовом, тому у спірних правовідносинах Держаудитслужба не набула статусу позивача.

Наведене утворює собою передбачений вимогами Конституції України та Закону України "Про прокуратуру" винятковий випадок, за якого порушення відповідачем інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженим органом державного контролю та органу місцевого самоврядування функцій із захисту , що призводить до виникнення у органів прокуратури не лише права, а й обов`язку вжити заходів з представництва інтересів держави в суді.

Проведення процедури державних закупівель та укладення договору із порушенням законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.

Окрім того, використання коштів місцевого бюджету з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу системи бюджетного фінансування, що в сою чергу завдає шкоду інтересам держави.

Звернення прокурора до суду з вказаною позовною заявою має важливе значення для зміцнення правопорядку в сфері здійснення публічних закупівель і захисту економічної конкуренції та додержання всіма учасниками цих суспільних відносин принципу законності (ст. 68 Конституції України). Таким чином, у зазначеному випадку наявний як державний так і суспільний інтерес.

За таких обставин, вбачається підстави для представництва прокурора інтересів держави та звернення до суду із вказаним позовом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України, вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010р. №4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч.23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України» за заявою №63566/00 суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що Відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, хоч йому було створено усі можливості для надання заперечень, від жодного Учасника справи не надходило клопотання про витребування доказів, судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Судові витрати.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Відтак до стягнення з Відповідача на користь Львівської обласної прокуратури підлягає судовий збір у розмірі 2765,08 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236-241, 247-252, 327 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Романишин Михайла Дмитровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Відділ освіти Галицького та Франківського районів управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (79044, м. Львів, вул. Г. Чупринки, 85, ) безпідставно отримані кошти в сумі 184 337,65 грн.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Романишин Михайла Дмитровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Львівської обласної прокуратури (79005, м. Львів, пр. Шевченка, 17/19, )

2 765, 08 грн судового збору.

Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 20.12.2021

Суддя Запотічняк О.Д.