РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.12.2021Справа № 910/17128/21

За позовом Київського міського центру зайнятості

до Головного управління Національної поліції в Київській області

про стягнення 19 349,57 грн,

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Пасічнюк С.В.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київський міський центр зайнятості (далі - позивач, КМЦЗ) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - відповідач, ГУНП в Київській області) про стягнення 19 349,57 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що сума виплачених позивачем коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття громадянина ОСОБА_1 за період з 08.09.2020 по 15.11.2020 у сумі 19 349,57 грн в силу приписів ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» підлягає відшкодуванню відповідачем (роботодавцем), який виніс неправомірний наказ про звільнення (наказ ГУНП в Київській області від 14.07.2020 № 204 о/с), а в подальшому його скасував (наказ ГУНП в Київській області від 13.11.2020 № 313о/с).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 позовну заяву Київського міського центру зайнятості прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/17128/21, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/17128/21.

В матеріалах справи наявні докази отримання позивачем та відповідачем ухвали Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 про відкриття провадження у справі № 910/17128/21.

16.11.2021 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Заперечення відповідача ґрунтуються на твердженні про те, що задоволення позову може призвести до подвійної відповідальності Головного управління Національної поліції в Київській області, оскільки відповідач зобов?язаний виплатити поновленому працівнику суму втраченого заробітку без зменшення цієї суми на розмір отриманої допомоги по безробіттю в той час, як Київський міський центр зайнятості має право в судовому порядку стягнути з роботодавця суму страхових коштів, виплачених працівнику в період його вимушеного прогулу. Відповідач вважає, що грошові кошти, сплачені як допомога по безробіттю, мають бути стягнуті саме з ОСОБА_1

19.11.2021 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач спростовує доводи відповідача, оскільки законодавець надав право Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття стягувати з роботодавця суму виплачених грошових коштів (допомоги) безробітному, наданих йому в разі поновлення на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та додані до них докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи, що здійснюють свою діяльність відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та цього Закону.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2014 року № 90 «Деякі питання державного управління у сфері зайнятості населення» до внесення змін до Законів України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття» та «Про зайнятість населення» органи державної служби зайнятості продовжують виконувати завдання та функції у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту від безробіття, а також функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття і фінансуються за рахунок і в межах коштів, передбачених у бюджеті Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Відповідно до Положення про Київський міський центр зайнятості, затвердженого наказом Державної служби зайнятості (Центрального апарату) від 29.09.2017 року № 140, Київський міський центр зайнятості є неприбутковою державною установою, підпорядкованою та підзвітною Державній службі зайнятості (Центральному апарату).

Дніпровська районна філія Київського міського центру зайнятості є відокремленим підрозділом Київського міського центру зайнятості.

Громадянин ОСОБА_1 працював старшим слідчим Слідчого відділення Обухівського відділу поліції ГУНП в Київській області.

14.07.2020 наказом № 204 о/с ОСОБА_1 було звільнено з посади старшого слідчого Слідчого відділення Обухівського відділу поліції ГУНП в Київській області, у зв`язку зі службовою невідповідністю, згідно ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Статтею 5 Закону України «Про зайнятість населення» пердбачено, що держава гарантує у сфері зайнятості, зокрема, соціальний захист у разі настання безробіття.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про зайнятість населення», кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом участі в загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття.

Згідно ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття» допомога по безробіттю є одним із видів забезпечення, що надається застрахованим особам Фондом загальнообов?язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в разі настання страхового випадку (безробіття).

08.09.2020 ОСОБА_1 звернувся до Дніпровської районної філії Київського міського центру із заявою про надання/поновлення статусу безробітного та із заявою про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю.

Згідно статті 2 Закону України «Про зайнятість населення» безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Так, в силу положень статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону.

10.09.2020 року згідно витягу з наказу Дніпровської районної філії Київського міського центру № НТ200910 від 10.09.2020 ОСОБА_1 (ПК № 000191) надано статус безробітного.

Також, наказом № НТ200910 від 10.09.2020 ОСОБА_1 призначено допомогу по безробіттю з 08.09.2020 по 02.09.2021.

За період з 08.09.2020 по 15.11.2020 ОСОБА_1 була виплачена допомога по безробіттю у розмірі 19 349,57 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи Довідкою-розрахунком Київського міського центру зайнятості № 08-1372/10-21/21 від 25.05.2021.

Під час перебування на обліку в Дніпровській районній філії Київського міського центру ОСОБА_1 звернувся до Апеляційної атестаційної комісії про скасування рішення щодо його невідповідності займаній посаді.

Рішенням Апеляційної атестаційної комісії північного регіону від 02.10.2020 встановлено, що ОСОБА_1 не відповідає займаній посаді старшого слідчого Слідчого відділення Обухівського відділу поліції ГУНП в Київській області та підлягає призначенню на нижчу посаду.

Наказом ГУНП в Київській області № 313 о/с від 13.11.2020 скасовано пункти наказу Головного управління від 14.07.2020 № 204 о/c в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 капітана поліції ОСОБА_1 , старшого слідчого Слідчого Обухівського відділу поліції, 15 липня 2020 року.

Наказом № 322 о/c від 24.11.2020 призначено капітана поліції ОСОБА_1 слідчим Слідчого відділення Обухівського відділу поліції, звільнивши з посади старшого слідчого Слідчого відділення цього ж відділу поліції.

Відповідно до пункту й частини 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі працевлаштування безробітного.

Згідно наказу Дніпровської районної філії Київського міського центру № НТ201207 від 07.12.2020 припинено реєстрацію ОСОБА_1 , як безробітного, у зв`язку з працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору (контракту), та припинено виплату допомоги по безробіттю з 24.11.2020.

Київським міським центром зайнятості проведено перевірку та складено акт № 1348 від 17.05.2021 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Розслідуванням встановлено, що наказом ГУНП в Київській області по особовому складу № 322 о/c від 24.11.2020 на підставі висновку Апеляційної атестаційної комісії від 02.10.2020 ОСОБА_1 призначено на посаду слідчого Слідчого відділення Обухівського відділу поліції ГУНП в Київській області з 24.11.2020.

Дніпровської районної філії Київського міського центру видано наказ № 60 від 02.06.2021 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю за рахунок роботодавця у встановленому Законом порядку відповідно до ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавці беруть участь у здійсненні заходів щодо забезпечення зайнятості населення шляхом додержання вимог законодавства про працю, зайнятість населення та загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

В силу положень частини четвертої статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

З аналізу положень «статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» вбачається, що ключовим критерієм для визначення підстав для стягнення з працедавця суми допомоги по безробіттю (соціального забезпечення), виплаченої на корить застрахованої особи, є неправомірне звільнення особи та подальше її поновлення на роботі, або інші передбачені законом неправомірні дії чи бездіяльність працедавця. При цьому, висновок про неправомірність такого звільнення працівника може ґрунтуватися не лише на підставі рішення суду, а й випливати з інших актів: рішень комісій по трудовим спорам, рішень третейських судів, ґрунтуватися на добровільному визнанні працедавцем факту неправомірного звільнення або вбачитися із змісту мирової угоди, укладеної з працівником.

03.06.2021 Дніпровська районна філія Київського міського центру звернулася до Головного управління Національної поліції в Київській області з претензією № 266.5-1557/21, у якій просила на підставі ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» відшкодувати кошти виплачені ОСОБА_1 як допомога по безробіттю в сумі 19 349,57 грн. Вказана претензія була отримана відповідачем 07.06.2021, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 02 1.

Однак, відповідач відповіді на вказану претензію не надав і кошти в розмірі 19 349,57 грн не повернув.

Головне управління Національної поліції в Київській області заперечує щодо позову, у зв`язку з тим, що його задоволення призведе до подвійної відповідальності, що суперечить нормам Конституції України.

Суд відхиляє доводи відповідача, оскільки у даному випадку предметом спору є не грошове забезпечення за час вимушеного прогулу особи, яку було поновлено на роботі, а стягнення з відповідача як роботодавця суми страхових коштів, які були сплачені позивачем безробітному після його поновлення на роботі.

Виплата відповідачем грошових коштів ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу, які підлягають виплаті в силу статті 235 Кодексу законів про працю України, не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі відповідно до частини 4 статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

У даному випадку це не є подвійною відповідальністю, як помилково вважає відповідач, оскільки заявлена до стягнення сума була сплачена позивачем як допомога по безробіттю у зв`язку з наданням громадянину ОСОБА_1 статусу безробітного, а не як забезпечення за час вимушеного прогулу.

Доводи відповідача про те, що грошові кошти, сплачені як допомога по безробіттю, мають бути стягнуті з ОСОБА_1 , не грунтуються на положеннях чинного законодавства.

За таких обставин, сума матеріального забезпечення, виплачена центром зайнятості ОСОБА_1 у розмірі 19 349,57 грн в період його перебування на обліку з 08.09.2020 по 15.11.2020, як безробітному, підлягає стягненню з роботодавця, а саме з Головного управління Національної поліції в Київській області (відповідача).

Відповідно до частин 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

З огляду на приписи ст. 129 ГПК України та повне задоволення позову, судовий збір у сумі 2 270,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області (Україна, 01601, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 15; ідентифікаційний код 40108616) на користь Київського міського центру зайнятості (Україна, 01033, місто Київ, вулиця Жилянська, будинок 47 Б; ідентифікаційний код 03491091) 19 349,57 грн (дев?ятнадцять тисяч триста сорок дев?ять гривень 57 коп.) коштів, виплачених як допомога по безробіттю та 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 22.12.2022.

Суддя Гумега О.В.