ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м.Харків Справа № 913/567/19(913/725/21)
Провадження №13/913/725/21
Господарський суд Луганської області у складі судді Яресько Б.В., за участю секретаря судового засідання Лещенко В.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи за позовною заявою
про стягнення безпідставно набутих коштів
Від позивача (в режимі відеоконференції): Колєсова О. О., Витяг з ЄДР юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.03.2021
Від відповідача-1: Смородська М. С., Витяг з ЄДР юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Від відповідача-2: не прибув.
Обставини справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі відповідач) та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі відповідач-2) про стягнення з державного бюджету безпідставно набутих коштів в сумі 2128145 грн. 18 коп.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.10.2021 р. позовну заяву в межах справи про банкрутство передано на розгляд судді Яресько Б.В., в провадженні якого перебуває справа №913/567/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання".
01 листопада 2021 року до Господарського суду Луганської області від позивача надійшла відповідь на відзив від 27.10.2021 р. №01-19/2/370.
02 листопада 2021 року до Господарського суду Луганської області від відповідача-1 надійшов відзив від 01.11.2021 р. №б/н.
02 листопада 2021 року в судове засідання прибув представник відповідача-1 та в режимі відеоконференції був присутній представник позивача.
Ухвалою суду від 02 листопада 2021 року повідомлено учасників справи про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 23 листопада 2021 року.
16 листопада 2021 року до Господарського суду Луганської області від позивача надійшла відповідь на відзив №01-19/2/389 від 12.11.2021 р.
23.11.2021 р. в судовому засіданні в режимі відеоконференції був присутній представник позивача, та представник відповідача 2.
Ухвалою суду від 23.11.2021 р. суд закрив підготовче провадження у справі №913/567/19(913/725/21) та призначив справу до судового розгляду по суті на 13.12.2021 р.
13.12.2021 р. в судовому засіданні був присутній представник відповідача-1. Суд розпочав розгляд справи по суті.
Під час судового засідання не вдалося встановити зв`язок через систему відеоконференцзв`язку EasyCon з представником позивача, про що складено Акт. Судом оголошена перерва до 21.12.2021 р.
21.12.2021 р. представник позивача, присутній у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача 2 проти задоволення позову заперечував.
Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:
Відповідачем-1 було відкрито виконавче провадження №53617484 з примусового виконання постанови №31947032 виданої 17.03.2017 р. Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою І.М. про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 4 129 149,36 грн. на користь держави.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 14.06.2017 р. у справі №4/75, залишено без змін постановою Донецької апеляційного господарського суду від 02.08.2017 р., скаргу позивача задоволено повністю.
Визнано незаконними дії ВДВС з винесення у межах ВП №31947032 постанови від 17.03.2017 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 4129149,36 грн.
Визнано незаконними дії ВДВС з винесення у межах ВП №31947032 постанови від 17.03.2017 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 392,31 грн.
Визнано незаконними дії ВДВС з винесення постанови від 21.03.2017 року про відкриття ВП №53617484 щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 4129149,36 грн.
Визнано незаконними дії ВДВС з винесення постанови від 21.03.2017 року про відкриття ВП №53617638 щодо стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 392,31 грн.
Визнано недійсною постанову від 17.03.2017 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 4129149 грн. 36 коп., винесену у межах ВП №31947032 ВДВС.
Визнано недійсною постанову від 17.03.2017 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 392,31 грн., винесену у межах ВП №31947032 ВДВС.
Визнано недійсною постанову від 21.03.2017 року про відкриття ВП №53617484 щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 4129149,36 грн., винесену ВДВС.
Визнано недійсною постанову від 21.03.2017 року про відкриття ВП №53617638 щодо стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 392,31 грн., винесену ВДВС.
Проте, в період з 24.03.2017 р. по 21.06.2017 р. відповідачем-1 в примусовому порядку з банківських рахунків позивача було стягнуто кошти в сумі 2 128 145,18 грн., які були зараховані до державного бюджету.
Позивач звернувся листами від 04.08.2020 р. №01-19/2/221 та 26.05.2021 р. №01-19/2/221 до позивача-1 з проханням про повернення надмірно стягнутого виконавчого збору та наданням подання за формою, передбаченою додатком 1 до Порядку на повернення позивачу 2 128 145, 18 грн. виконавчого збору. Зазначене подання Відповідачем 1 позивача надано не було.
В зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві 2128145,18 грн. на користь позивача та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 на користь позивача витрати по сплаті судового збору.
Відповідач 1 проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що на момент стягнення з позивача коштів в сумі 2 128 145,18 грн. у період з 24.03.2017 р. по 21.06.2017 р. його дії були правомірні, оскільки стягнення коштів відбувалося до ухвалення Донецьким апеляційним господарським судом постанови від 02.08.2017 р. та до набрання чинності ухвали Господарського суду Луганської області від 14.06.2017 р. у справі № 4/75.
Відповідач 2 проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджету, зокрема виконавчого збору, врегульовано Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 р. № 787.
Кошти в сумі в сумі 2 128 145,18 грн. які надійшли до бюджету, можуть бути повернути позивачу за умови подання ним документів, передбачених Порядком № 787, зокрема поданням від Міністерства юстиції України.
Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі Закон № 1404-VIII) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно частини першої статті 27 Закону N 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (ч. 2 ст. 27 Закону).
Частиною сьомою статті 27 Закону N 1404-VIII визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
За таких обставин доводи відповідача 2 щодо правомірності стягнення коштів судом відхиляються.
Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:
1) повернення виконаного за недійсним правочином;
2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;
3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;
4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 затверджено "Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів" (назва у редакції зі змінами, внесеними наказом від 29.04.2021 № 244, далі - Порядок № 787).
Згідно пункту 3 вказаного Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.
Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або Казначействі, вказані у заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком головного управління Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім`я головного управління Казначейства, або поштовим переказом через підприємства поштового зв`язку, вказані у заяві платника (його довіреної особи) (абзац другий пункту 3).
У відповідності до пункту 5 наведеного Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (абзац шостий пункту 5).
Абзацами дев`ятим та десятим пункту 6 Порядку № 787 визначено, що заява про повернення коштів з бюджету складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причина повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.
Таким чином, відповідно до Порядку № 787, територіальний орган Державної казначейської служби України є органом, який здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету, за поданням органу стягнення, яким у цьому спорі виступає Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
Зазначені положення встановлюють порядок взаємодії державних органів між собою. Тому у разі, коли орган стягнення в установлений законом строк не надає відповідне подання для передачі органу державного казначейства, платник вправі скористатись своїм правом на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів (повернення надміру сплаченої суми) з державного бюджету.
Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
В господарському процесі відповідно до частини четвертої статті 56 ГПК України держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник. Отже, у цій справі відповідачем є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами у цій справі є Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (дії якого призвели до безспірного стягнення коштів) та Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету).
За таких обставин позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі відповідач) та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі відповідач-2) про стягнення з державного бюджету безпідставно набутих коштів в сумі 2128145 грн. 18 коп. підлягають задоволенню.
Стосовно судових витрат по справі суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6,7 ст. 129 ГПК України судовий збір підлягає розподілу у повному обсязі незалежно від заявлених у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат.
Керуючись ст. 129, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Луганської області
1. Позов задовольнити в повному обсязі.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення. При цьому, згідно з п.п.17.5 п.17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення підписано 23.12.2021 р.

Суддя Богдан ЯРЕСЬКО