ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2021 р. Справа№ 910/7022/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Андрієнка В.В.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання Денисевич К.Ю.,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_4 (керівник), Саницький А.І., (ордер серії ВС №1108051 від 13.11.2021),

від відповідача: Колток О.М. (в порядку самопредставництва),

від третіх осіб: представники не прибули,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "УКРТЕКСТРЕЙДИНГ" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2021 у справі №910/7022/21 (суддя Демидов В.О., повний текст складено - 26.08.2021) за позовом Приватного підприємства "УКРТЕКСТРЕЙДИНГ" до Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_1 , Державного реєстратора Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області Поліщак Марії Василівни, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Пилипенка Юрія Пилиповича; за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання протиправним, скасування наказу та вчинення дій.

ВСТАНОВИВ наступне.

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного підприємства "УКРТЕКСТРЕЙДИНГ" до Міністерства юстиції України про визнання протиправним, скасування наказу Міністерства юстиції України № 1302/5 від 08.04.2021 року та зобов`язання відповідача поновити записи про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 .

Позивач вважає, що під час розгляду скарги Колегією порушено процедуру розгляду скарг у сфері державної реєстрації, а саме вимог п.п. 5, 6, 10 та 11 Порядку розгляду скарг та ч. 8 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а тому оскаржуваний наказ підлягає скасуванню.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.08.2021 у справі №910/7022/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Так, приймаючи вказане рішення суд виходив з того, що наказ Міністерства юстиції України від 08.04.2021 №1302/5 винесений на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2021 у справі №910/7022/21 повністю та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована наступними доводами:

пропуском ОСОБА_2 строку на подання скарги;

неповідомленням ОСОБА_1 про розгляд скарги;

наданням реєстратору всіх необхідних документів;

набуттям ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі підробленого протоколу зборів.

Представники апелянта - позивача у справі в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Треті особи не скористалися правом на участь своїх представників в судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Так, підтвердженням отримання ухвали суду про оголошення перерви на 13.12.2021 ОСОБА_1 та Державним реєстратором Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області Поліщак Марією Василівною є повідомлення про вручення поштового відправлення.

Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пилипенко Юрієм Пилиповичем також було отримано ухвалу суду про оголошення перерви на 13.12.2021, про що свідчить витяг з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень.

В свою чергу, від ОСОБА_2 ухвала суду була повернута з посиланням на відсутність адресата, проте вказаною особою до суду були направлені письмові пояснення по суті апеляційної скарги.

Враховуючи належне повідомлення вказаних осіб, а також з урахуванням того, що неявка їх представників в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Позивач вказує, що ОСОБА_1 , як члену колективного сільськогосподарського підприємства СТзОВ "Україна" (м. Буськ, Буського району Львівської області) належав майновий пай на суму 208985 грн. 40 коп., що підтверджується Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) Серія ЛВ № 027072.

Рішенням загальних зборів співвласників майнових паїв, що перебуває в користуванні СТзОВ "Україна" від 30.11.2005 року, вирішено виділити ОСОБА_1 , яка володіла майновим сертифікатом на суму 208985 грн., тракторну бригаду № 2 с. Купче Буського району Львівської області, що підтверджується Архівним витягом Виписки з Проколу № 5 загальних зборів співвласників майнових паїв, що перебуває в користуванні СТзОВ "Україна" від 30.11.2005 року.

На виконання вищезгаданого рішення зборів учасників, протоколу № 5 від 30.11.2005 року, 23 грудня 2005 року між ОСОБА_1 та СТзОВ "Україна" підписано Акт прийому-передачі майна СТзОВ "Україна" в натурі, згідно з яким, ОСОБА_1 передано тракторну бригаду №2 с.Купче.

Згідно з рішенням від 13.11.2019 року № 49660487, прийнятим державним реєстратором Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області Поліщак Марією Василівною було зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на тракторну бригаду № 2 АДРЕСА_1 .

Зазначене нерухоме майно - тракторну бригаду № 2 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 12.06.2020 року внесла в статутний капітал Приватного підприємства "УКРТЕКСТРЕЙДИНГ".

Згідно з рішенням від 16.06.2020 року за № 52675101, прийнятим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пилипенком Юрієм Пилиповичем, Приватне підприємство "УКРТЕКСТРЕЙДИНГ" зареєструвало право власності на нерухоме майно тракторну бригаду № 2 загальною площею 1389,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , звертаючись до Міністерства юстиції України, зі скаргою на дії державного реєстратора, вказав, що він на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 21 травня 2007 року (право власності зареєстровано 21 травня 2007 року) є власником нерухомого майна - будівлі загальною площею 1389,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, ОСОБА_2 з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №245412135 від 22.02.2021 стало відомо, що у 2019 та 2020 роках право власності на належне йому нерухоме майно було зареєстровано за ОСОБА_1 , а потім перереєстровано за Приватним підприємством "УКРТЕКСТРЕЙДИНГ".

Як вказав заявник у скарзі, вказані реєстраційні дії є незаконними, оскільки ним вказане нерухоме майно не відчужувалося, а документи подані державному реєстратору Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області Поліщак Марії Василівні , і в подальшому приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Пилипенку Юрію Пилиповичу, на підставі яких було здійснено реєстрацію права власності на майно за ОСОБА_1 , а потім за Приватним підприємством "УКРТЕКСТРЕЙДИНГ" є фіктивними.

За результатами розгляду вказаної скарги Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, було рекомендовано задовольнити скаргу ОСОБА_2 .

Наказом Міністерства юстиції України №1302/5 від 08.04.2021:

- скаргу ОСОБА_2 від 24.02.2021 задоволено у повному обсязі;

- скасовано рішення від 13.11.2019 року № 49660487, прийняте державним реєстратором Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області Поліщак Марією Василівною;

- скасовано рішення від 16.06.2020 року за № 52675101, прийняте приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пилипенком Юрієм Пилиповичем.

Посилаючись на те, що під час розгляду скарг Колегією порушено процедуру розгляду скарг у сфері державної реєстрації, а саме вимог п.п. 5, 6, 10 та 11 Порядку розгляду скарг та ч. 8 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", позивач просить скасувати оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України №1302/5 від 08.04.2021.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. (стаття 1 цього ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Згідно з ч.3 ст.37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Положеннями частин п`ятої-шостої статті 37 вказаного Закону встановлено, що днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України або його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від скаржника поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

Частиною восьмою статті 37 Закону № 1952-IV визначено вичерпний перелік підстав для відмови Міністерством юстиції України та його територіальними органами у задоволенні скарги, серед яких, зокрема: 1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті; 2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується; 3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін; 4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав; 5) є рішення цього органу з того самого питання; 6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника; 7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень; 8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги; 9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу; 10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

Отже, однією з підстав для відмови у задоволенні скарги є закінчення встановленого законом строку подачі скарги.

Пунктом 5 Порядку № 1128 передбачено, що перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення:

1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб`єкта розгляду скарги (належний суб`єкт розгляду скарги);

2) чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги;

3) чи наявні (відсутні) інші скарги у суб`єкта розгляду скарги.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 1128 у разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у задоволенні скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа, дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю, до суб`єкта розгляду скарги, особою, яка вважає, що її права порушено, може бути подано скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України. При цьому, скаржником повинно бути дотримано вимоги Закону щодо строків подання скарги, що, в свою чергу, впливає на прийняття Міністерством юстиції України та його територіальними органами мотивованого рішення про відмову у задоволенні скарги або задоволення (повне чи часткове) скарги.

Оцінюючи правильність застосування норм матеріального права та дотримання норм процесуального права судом першої інстанції під час вирішення питання про дотримання строку звернення зі скаргою на дії державного реєстратора до Міністерства юстиції України, колегія суддів враховує, що відповідно до абзацу першого частини третьої статті 37 Закону № 1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Зі змісту цієї правової норми слідує, що для з`ясування дати, з якої розпочинається відлік, необхідно досліджувати об`єктивні та суб`єктивні фактори, які сприяють реалізації особою зазначеного права.

За загальним правилом строк звернення обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли особа дізналася про рішення державного реєстратора. При цьому, повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Як вказав у скарзі ОСОБА_2 , йому з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №245412135 від 22.02.2021 стало відомо про оскаржувані реєстраційні дії.

Таким чином, день коли заявник дізнався про порушення його прав відповідними реєстраційними діями є 22.02.2021.

Апелянт в апеляційній скарзі не погоджуючись із вказаними обставинами зазначає, що ОСОБА_2 був обізнаний про наявність спірних реєстраційних дій ще з вересня 2020, що на його думку, підтверджується заявою свідка ОСОБА_4 .

Так, згідно вказаної заяви (т.1, а.с. 189) ОСОБА_4 (який в свою чергу є директором товариства позивача) у вересні 2020 року, ОСОБА_5 , що представився представником ОСОБА_2 , повідомив, що йому відомо про реєстрацію права власності на спірне майно за Приватним підприємством "УКРТЕКСТРЕЙДИНГ".

Показання свідка згідно ч. 1 ст. 87 ГПК України - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи, і викладаються ним письмово у заяві.

Таким чином, перед здійсненням дослідження і оцінки певного доказу, господарському суду під час судового провадження в першу чергу необхідно з`ясувати його допустимість. Показання свідків є допустимими доказами лише в тому разі, коли надані ними відомості про обставини відповідно до законодавства мають бути підтверджені саме таким способом та не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У спірній ситуації, обставини щодо дати коли заявник скарги дізнався про спірні реєстраційні дії не можуть бути підтверджені саме заявою свідка.

Крім цього, колегією суддів враховуються положення ч. 4 ст. 87 ГПК України, згідно яких показання свідка, що ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, не беруться судом до уваги.

У даному випадку, покази свідка ґрунтуються на повідомленні іншої особи - ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_2 з вересня 2020 року відомо про реєстрацію права власності на спірне майно за Приватним підприємством "УКРТЕКСТРЕЙДИНГ".

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає недоведеними обставини того, що ОСОБА_2 починаючи з вересня 2020 року був обізнаний про порушення своїх прав спірними реєстраційними діями.

Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами "дізналася" та "могла дізнатися" дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, разом з тим, наведене не зобов`язує особу (у даному випадку ОСОБА_2 ) здійснювати щоденну перевірку даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеними обставини того, що ОСОБА_2 до 22.02.2021 не знав та не міг знати про наявність спірних реєстраційних дій.

Скарга вказаної особи датована 24.02.2021, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.03.2021, що свідчить про її подання в межах, встановленого частиною третьою статті 37 Закону № 1952-IV 60-тиденного строку.

Стосовно доводів апелянта про неповідомлення ОСОБА_1 про розгляд скарги, слід зазначити наступне.

Пунктом 10 Порядку №1128, для розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально Мін`юст чи відповідний територіальний орган запрошує скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів.

Відсутність осіб, визначених абзацом першим цього пункту, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду.

У відповідності до п.11. Порядку №1128 Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів:

1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел);

2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).

З матеріалів скарги ОСОБА_2 від 24.02.2021 вбачається, що повідомлення позивача та інших зареєстрованих осіб здійснювалося телефонограмами.

Крім того, в матеріалах скарги наявне клопотання про ознайомлення з матеріалами скарги від 23.03.2021, подане директором ПП "Укртекстрейдинг" ОСОБА_4, до якого додано довіреність від 24.06.2020, якою ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_4 бути її представником з питань розпорядження всім її майном, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося.

Також на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України було розміщено оголошення про засідання Колегії 23.03.2021.

Отже, наведене свідчить про обізнаність ОСОБА_1 щодо часу та місця засідання Колегії.

Пунктом 2 Порядку №1128 передбачено, що для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

З урахуванням наведеного, до повноважень комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації належить розгляд скарги по суті, встановлення наявності чи відсутності обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги.

Згідно з п.9 Порядку №1128, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує:

1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;

2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах;

3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Згідно з відомостями Державного реєстру прав державним реєстратором Поліщак М.В. на підставі оскаржуваного рішення відкрито розділ на тракторну бригаду №206, внесено запис про право власності на неї №34128416 за ОСОБА_1 на підставі архівного витягу від 25.03.2019 №268 з протоколу №5 загальних зборів співвласників майнових паїв, що перебуває у користуванні СТОВ "Україна" від 30.11.2005, акту прийому-передачі СТОВ "Україна" майна в натурі від 23.12.2005, довідок від 12.06.2018 №293, від 29.01.2019 №41, виданих Купченською сільською радою Буського району Львівської області.

Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Згідно абз. 1 п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (у редакції, чинній на дату прийняття оскаржуваного рішення), розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Відповідно до архівного витягу від 25.03.2019 №268 з протоколу №5 загальних зборів співвласників майнових паїв, що перебуває у користуванні СТОВ "Україна" від 30.11.2005 та акту прийому-передачі СТОВ "Україна" майна в натурі від 23.12.2005 у власність ОСОБА_1 передано тракторну бригаду, розташовану у с. Купче Буського району Львівської області, однак у вказаних документах не вказана адреса цієї тракторної бригади.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 24 вказаного вище Закону встановлено, що підставою для відмови у державній реєстрації прав є подання документів, які не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Отже, зі змісту цих документів неможливо ідентифікувати об`єкт нерухомого майна, що передається у власність ОСОБА_1 .

При цьому, наявність довідок від 12.06.2018 №293, від 29.01.2019 №41, виданих Купченською сільською радою Буського району Львівської області, в яких вказано, що за адресою: АДРЕСА_1 знаходяться об`єкти нерухомого майна тракторної бригади №2, не спростовують відсутність у правовстановлюючих документах ОСОБА_1 відомостей необхідних для ідентифікації спірного об`єкту (не тільки адреси, а ще й площі нерухомого майна).

Таким чином, державний реєстратор Поліщак М.В. прийняла оскаржуване рішення за обставин, коли подані документи не давали змогу встановити набуття права власності ОСОБА_1 на тракторну бригаду, а відповідно до відомостей за результатами пошуку інформації в Державному реєстрі прав, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 13.11.2019 №188636623, сформованими державним реєстратором Поліщак М.В. перед прийняттям оскаржуваного рішення, за скаржником ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на будівлі, розташовані за тією ж адресою, що і тракторна бригада.

Відтак, всупереч вимогам Закону та встановленим суперечностям державним реєстратором Поліщак М.В. проведено державну реєстрацію за новим власником за наявності обов`язкових підстав для відмови в її проведенні.

Відповідно до п. 51 Порядку №1127 Для державної реєстрації права власності у зв`язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються:

1) свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою;

2) акт приймання-передачі нерухомого майна.

Пунктом 58 Порядку №1127 в редакції, чинній на час на дату прийняття оскаржуваного рішення, передбачено, що для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у разі, коли в документах, що подаються для такої реєстрації, відсутні відомості про технічні характеристики відповідного об`єкта, також подається технічний паспорт на такий об`єкт. За бажанням заявника у разі зміни технічних характеристик об`єкта нерухомого майна для державної реєстрації права власності на такий об`єкт може бути подано технічний паспорт, що містить актуальні відомості про технічні характеристики об`єкта, незалежно від наявності таких відомостей в документах, що подаються для відповідної реєстрації. У разі коли зміни технічних характеристик об`єкта нерухомого майна відбулися у зв`язку з проведенням будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення, також подається документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. У випадках, передбачених абзацами першим та другим цього пункту, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав до Державного реєстру прав вносить відомості про об`єкт нерухомого майна відповідно до технічного паспорта на такий об`єкт та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Зі змісту копії архівного витягу від 25.03.2019 №268 з протоколу №5 загальних зборів співвласників майнових паїв, що перебуває у користуванні СТОВ "Україна" від 30.11.2005 вбачається, що ОСОБА_1 є власником майнового сертифікату, проте державному реєстратору Поліщак М.В. не був наданий відповідний майновий сертифікат.

Апелянт в апеляційній скарзі вказує про надання реєстратору Свідоцтва про право власності на майновий пай серії ЛВ №027072.

Разом з тим, згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав реєстратором визначено підставою виникнення права власності: протокол №5, довідка №41, довідку №293, акт прийому-передачі від 23.12.2005.

Жодні посилання на Свідоцтво про право власності на майновий пай серії ЛВ №027072 відсутні, а тому колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість висновку щодо неподання майнового сертифікату реєстратору.

Також, у документах, поданих для проведення державної реєстрації права власності на тракторну бригаду, відсутні відомості про її технічні характеристики, водночас державному реєстратору не був наданий технічний паспорт.

Як вбачається, із Витягу з Державного реєстру речових прав за ОСОБА_1 право власності було зареєстровано на нерухоме майно, за єдиною ідентифікуючою ознакою - адресою (про відсутність відомостей щодо якої у правовстановлюючих документах було наведено вище), без визначення при цьому площі об`єкту нерухомості та його технічних характеристик.

Таким чином, рішення від 13.11.2019 року № 49660487, прийняте державним реєстратором Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області Поліщак Марією Василівною, підлягало скасуванню, як прийняте в порушення вимог п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 10, п. п. 4, 5 ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону, абзацу 1 п. 12, п. п. 51, 58 Порядку №1127.

На підставі оскаржуваного рішення приватним нотаріусом Пилипенком Ю.П. внесено до розділу №206, відкритого на тракторну бригаду, відомості про площу та опис складових частин тракторної бригади, запис про право власності на неї №36899491 за ПП "Укртекстрейдинг" на підставі довідки від 03.06.2020 №2/3400, виданої Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", акту приймання-передачі майнового внеску у статутний капітал ПП "Укртекстрейдинг" від 11.06.2020, протоколу зборів засновників ПП "Укртекстрейдинг" від 11.06.2020 №2/20, технічних паспортів від 09.12.2019.

Рішення від 16.06.2020 року за № 52675101 прийняте приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пилипенком Юрієм Пилиповичем внаслідок державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на тракторну бригаду, проведену державним реєстратором Поліщак М.В.

Отже, рішення від 16.06.2020 року за № 52675101, прийняте приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пилипенком Юрієм Пилиповичем підлягало скасуванню як похідне від прийнятого з порушеннями рішення державного реєстратора Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області Поліщак М.В. від 13.11.2019 року № 49660487.

Згідно пп. "а" п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України приймає мотивоване рішення, зокрема про задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про скасування рішення про державну реєстрацію прав.

Отже, скарга ОСОБА_2 була обґрунтовано задоволена, а тому відповідно підстав для скасування наказу Міністерства юстиції України від 08.04.2021 №1302/5 не має.

Стосовно доводів скаржника про те, що відповідно до постанови Буського районного суду Львівської області від 19.02.2008, у березні 2007 року директор СТОВ "Україна" ОСОБА_6 підробив протокол №6 загальних зборів співвласників майнових паїв від 31.03.2007 року, згідно з яким було вирішено видати майно пайового фонду на загальну суму 318 146 грн., на підставі якого (протоколу) ОСОБА_2 набув право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , слід зазначити наступне.

Так, згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав підставою виникнення права власності у ОСОБА_2 на спірне нерухоме майно визначено - свідоцтво про право власності, видане Купченською сільською радою на підставі рішення виконкому №16 від 16.04.2007.

Апелянтом до матеріалів справи не надано доказів, з яких би вбачалося, що вказане рішення виконкому №16 від 16.04.2007 (на підставі якого ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності) визнано недійсним, як таке, що прийнято внаслідок підроблення директором СТОВ "Україна" ОСОБА_6 протоколу №6 загальних зборів співвласників майнових паїв від 31.03.2007 року, згідно з яким було вирішено видати майно пайового фонду.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "УКРТЕКСТРЕЙДИНГ" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2021 у справі №910/7022/21 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2021 у справі №910/7022/21.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 20.12.2021 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді В.В.Андрієнко

Л.В. Кропивна