УХВАЛА

20 грудня 2021 року

м. Київ

Справа № 902/186/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Кондратової І.Д.,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД"

на рішення Господарського суду Вінницької області

(суддя - Міліціанов Р.В.)

від 21.07.2021

додаткове рішення Господарського суду Вінницької області

(суддя - Міліціанов Р.В.)

від 28.07.2021

та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду

(головуючий - Олексюк Г.Є., судді - Гудак А.В., Мельник О.В.)

від 10.11.2021

у справі за позовом Приватного підприємства "Валентина"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД"

про стягнення 1 797 479,41 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Приватне підприємство "Валентина" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" 1 797 479, 41 грн заборгованості, з яких: 637 284, 29 грн - інфляційні втрати, 928 156,10 грн - пеня, 232 039,02 грн - 3 % річних.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежно виконав умови договору поставки № АІ-00128 від 21.01.2020 в частині прострочення поставки товару.

3. Рішенням Господарського суду Вінницької області від 21.07.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача неустойку у сумі 787 515,60 грн. У задоволенні позову в частині вимог про стягнення неустойки в сумі 140 640,50 грн, 232 039,02 грн - 3% річних та 637 284, 29 грн - інфляційних втрат відмовлено.

4. Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів існування об`єктивних причин неможливості поставити товар, які згідно п. п. 5.2., 5.8., 8.2.1. договору, виключають можливість нарахування неустойки, тому суд дійшов висновку, що вимоги щодо стягнення неустойки є правомірними (з урахування здійсненого судом перерахунку), оскільки відповідають вимогам чинного законодавства та умовам укладеного договору, з урахуванням встановлених судом обставин відносно прострочення термінів поставки товару зі сторони відповідача. Також місцевий господарський суд вказав, що в силу закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних є можливим лише внаслідок несвоєчасного виконання грошового зобов`язання. Разом з тим, порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо поставки товару у визначений строк не є порушенням грошового зобов`язання, оскільки дії зобов`язаної сторони не пов`язуються зі сплатою грошових коштів. За своєю суттю обов`язок щодо поставки товару не можна розцінювати як грошове зобов`язання в розумінні ст. 625 ЦК України, тому відмовив в позові в частині стягнення з відповідача 232 039, 02 грн - 3 % річних та 637 284, 29 грн - інфляційних втрат.

5. Додатковим рішенням Господарського суду Вінницької області від 28.07.2021 стягнуто з відповідача на користь позивача 11 812,14 грн - судових витрат зі сплати судового збору; судові витрати зі сплати судового збору в сумі 15 150, 05 грн - залишено за позивачем. Залишено без розгляду заяву позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 97 151, 56 грн. Стягнуто з позивача на користь відповідача 18 261,75 грн - судових витрат на професійну правничу допомогу. Судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 115 234,69 грн - залишено за відповідачем. Зобов`язано позивача сплатити на користь відповідача 6 449,61 грн - різницю понесених судових витрат. Роз`яснено, що сторони звільняються від відшкодування одна одній 11 812,14 грн понесених судових витрат.

6. 10.11.2021 Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою апеляційну скаргу відповідача задовольнив частково. Рішення суду першої інстанції у частині відмови в позові про стягнення з відповідача на користь позивача 232 039, 02 грн - 3 % річних та 637 284, 29 грн - інфляційних втрат скасував. Прийняв у цій частині нове рішення, яким стягнув з відповідача на користь позивача 194 530, 34 грн - 3 % річних та 637 261, 32 грн - інфляційних втрат. В решті позову про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат - відмовив. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін. Додаткове рішення суду першої інстанції змінив, стягнув з відповідача на користь позивача 24 287, 54 грн - судового збору за подання позовної заяви. Залишив без розгляду заяву позивача, в особі представника адвоката Олійника Романа Олександровича, про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 97 151, 56 грн. Стягнув з позивача на користь відповідача 3 224 грн - витрат на професійну правничу допомогу та 4011,97 грн - судового збору за подання апеляційної скарги.

7. 30.11.2021 відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

8. У касаційній скарзі скаржник визначає підставами касаційного оскарження неправильне застосування судом апеляційної інстанції норми ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки встановив, що попередня оплата є грошовим зобов`язанням, ототожнив момент настання строку поставки товару з моментом настання обов`язку з повернення попередньої оплати, та керуючись зазначеною нормою права стягнув з відповідача 3% річних та інфляційні за несвоєчасне повернення попередньої оплати. Посилається на необхідність відступлення від висновку щодо застосування цієї норми права, викладеного у постанові Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19 та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, з підстав неподібності правовідносин (п. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України).

9. Також скаржник зазначає щодо необхідності формування єдиної судової практики з врахуванням регулювання умовами договору зміни строків поставки, встановлення строків повернення попередньої оплати в комплексі із застосуванням ч. 1 ст. 530, ч. 2 ст. 693 та статей 627-629 ЦК України (п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України).

10. Крім того, у касаційній скарзі відповідач щодо оскарження додаткового рішення зазначає, що суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, з власної ініціативи зменшив розмір судових витрат, неправильно застосували положення глави 8 ГПК України, якими унормовано інститут судових витрат, при цьому скаржник в цій частині не визначає жодної з підстав касаційного оскарження судових рішень, передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу.

11. Відповідно до ч. 5 ст. 244 ГПК України додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

12. З огляду на те, що додаткове судове рішення як похідне від первісного судового акта є його невід`ємною складовою і інший порядок оскарження додаткового судового рішення ГПК України не визначений, касаційне оскарження додаткового рішення здійснюється за правилами, встановленими цим Кодексом для основного рішення.

13. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

14. Так, відповідно до ч. 2 ст. 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у п. 1, 4 ч. 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

15. Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

16. Отже, обґрунтування касаційної скарги в частині оскарження додаткового рішення не відповідає вимогам ст. 290 ГПК України та є підставою для залишення касаційної скарги без руху.

17. Згідно з ч. 2 ст. 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 290 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

18. Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись нормами статей 174, 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" на рішення Господарського суду Вінницької області від 21.07.2021, додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 28.07.2021 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2021 у справі № 902/186/21 залишити без руху.

2. Встановити скаржнику строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків касаційної скарги таким способом:

- привести касаційну скаргу у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції, з урахуванням недоліків, визначених у пунктах 10,16 цієї ухвали;

- уточнену редакцію касаційної скарги, подану на виконання приписів цієї ухвали, необхідно також надіслати іншим учасникам справи, надавши суду докази такого надіслання;

3. Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційна скарга вважатиметься неподаною в частині оскарження додаткового рішення та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Кондратова