СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Харків Справа № 917/2014/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Ільїн О.В.

без виклику учасників справи,

розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження без проведення судового засідання за наявними в справі матеріалами апеляційну скаргу 3-го територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціалізованого зв`язку та захисту інформації України (вх. № 3233П/1),

на рішення Господарського суду Полтавської області від 07.09.2021, ухваленого у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Іванко Л.А. (повний текст рішення суду складено 07.09.2021),

у справі № 917/2014/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут", 36022, Полтавська область, м. Полтава, вул. Панянки, буд. 65Б

до 3-го територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціалізованого зв`язку та захисту інформації України, 37600, Полтавська область,

м. Миргород, вул. Гоголя, буд. 179,

про стягнення 3594,42 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до 3-го територіального Одеського вузла урядового зв`язку державної служби спеціалізованого зв`язку та захисту інформації України про стягнення 2892,83 грн пені, 701,59 грн 3% річних та 2102,00 грн судового збору.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем договірних зобов"язань в частині своєчасної сплати платежів за спожиту електричну енергію за лютий 2020 року.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.09.2021 у справі № 917/2014/20 позов задоволено повністю, стягнуто з 3-го територіального Одеського вузла урядового зв`язку державної служби спеціалізованого зв`язку та захисту інформації України на користь ТОВ "Полтаваенергозбут" 2892,83 грн пені, 701,59 грн 3% річних та 2102,00 грн судового збору.

Рішення мотивоване тим, що в порушення взятих на себе зобов"язань за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 21900059 від 01.01.2019 відповідач у строк, обумовлений Договором не розрахувався за спожиту ним в лютому 2020 електроенергію на суму 71927,71 грн.

3-й територіальний Одеський вузол урядового зв`язку державної служби спеціалізованого зв`язку та захисту інформації України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 07.09.2021 у справі № 917/2014/20 у повному обсязі та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі з підстав невідповідності та необґрунтованості висновків, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам справи.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує на відсутність його вини щодо виникнення заборгованості за спожиту електричну енергію у лютому 2020 за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №21900059 від 01.01.2019, оскільки на його думку, несвоєчасна оплата відбулась в результаті бездіяльності ТОВ «Енергогазрезерв» через не проведення передбачених ПРРЕЕ заходів щодо зміни постачальника електроенергії.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2021 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Ільїн О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Полтавської області від 07.09.2021 у справі № 917/2014/20, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою 3-го територіального Одеського вузла урядового зв`язку державної служби спеціалізованого зв`язку та захисту інформації України на рішення Господарського суду Полтавської області від 07.09.2021 у справі № 917/2014/20, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань, тощо.

Враховуючи, що ціна позову в даній справі є меншою від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судом було попереджено сторони, що апеляційна скарга буде розглянута за правилами ч. 10 ст. 270 ГПК України без повідомлення учасників справи.

З наявних в матеріалах справи рекомендованих поштових повідомлень вбачається, що сторони належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі та розгляд справи в порядку, передбаченому ч. 10 ст. 270 ГПК України.

22.11.2021 через канцелярію суду від ТОВ "Полтаваенергозбут" надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги та вказує на те, що рішення суду першої інстанції обгрунтоване, відповідає фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Зауважує, що доводи відповідача про відсутність його вини спростовуються рахунком ПА № 21900059 за активну електричну енергію за період споживання лютий 2020, який відповідач отримав 10.04.2020, що не заперечується останнім, і відповідно до умов Договору повинен був оплатити протягом 5 днів з дня його отримання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та викладені в апеляційній скарзі відповідача та відзиві на апеляційну скаргу позивача доводи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п.1.2.8. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 (далі - ПРРЕЕ), постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил), та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Пунктом 7 Постанови № 312 Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 передбачено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Відповідно до абз.11 до п.13 розділу ХVІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», тимчасово, на період з 01.01.2019 по 31.12.2020, універсальні послуги, крім побутових та малих непобутових споживачів, надаються постачальником таких послуг також бюджетним установам незалежно від розміру договірної потужності.

Абзацем 5 цієї ж норми Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Колегія суддів зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

01.01.2019 3-м Територіальним Одеським вузлом Урядового зв"язку Державної Служби спеціального зв"язку та захисту інформації України підписано та направлено до ТОВ Полтаваенергозбут заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з 01.01.2019 на об`єкти споживача, розташовані за адресою м. Миргород, вул. Гоголя, 179, за особовим рахунком № 21900059 бази даних абонентів, що підтверджується копією відповідної заяви, доданої до позовної заяви та не заперечується відповідачем.

Текст договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - Договір) був підписний сторонами по справі, зокрема, зі сторони споживача (відповідача) керівником Гатанюком С.А. та скріплений печатками підприємств.

Згідно з п. 13.1 договору, він укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання.

Пунктом 14 договору передбачено, що його невід`ємними частинами є заява-приєднання та комерційна пропозиція.

Відповідно до змісту розділу «Термін дії договору та умови пролонгації» комерційної пропозиції №9-УП (додаток №3 до договору) для споживачів універсальної послуги, яка також була підписана сторонами по справі, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вступає в дію з моменту його підписання та діє до 31.12.2020, при цьому строк постачання електричної енергії починається з 01.01.2019. Договір може бути розірвано і в іншій термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному чинним законодавством України, але в будь-якому випадку Договір діє до повного виконання його сторонами, включаючи штрафні санкції.

За умовами п.2.1. договору Постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

У п.п. 5.1-5.2 договору сторони визначили, що Споживач розраховується з Постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначається відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього Договору. Спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції Постачальника.

З доданої до позовної заяви комерційної пропозиції №9-УП, яка є невід`ємною частиною договору, ціни на універсальні послуги ТОВ «Полтаваенергозбут» для установ бюджетної сфери розраховані відповідно до постанови НКРЕКП від 05.10.2018 № 1177 «Про затвердження Порядку формування цін на універсальні послуги».

Згідно комерційної пропозиції №9-УП - оплата вартості електричної енергії, включаючи витрати за послуги з розподілу, здійснюється виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника універсальних послуг у відповідності до рахунків, виставлених на підставі даних про обсяги спожитої електричної енергії, наданих ОСР (оператор системи розподілу - АТ «Полтаваенергозбут»).

Рахунок та Акт купівлі-продажу електричної енергії надається з 15 до 18 числа звітного місяця та має бути сплаченим споживачем протягом 5 робочих днів з дня отримання рахунку.

У разі ненадання Споживачем даних до ОСР та Постачальнику щодо обсягів спожитої електричної енергії, рахунок вважається наданим 18 числа (першого робочого дня, якщо 18 число припадає на вихідні або святковий день) з визначеною вартістю електричної енергії на рівні заявлених обсягів, які подаються та коригуються згідно розділів «Подання відомості про очікувані обсяги споживання» та «Коригування замовлених обсягів».

На підставі отриманих від ОСР даних, до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим, Постачальник надає Споживачу остаточний рахунок на оплату за фактично спожиту електричну енергію та Акт купівлі-продажу електричної енергії (в разі якщо обсяг спожитої електричної енергії перевищує рахунок, наданий в період з 15 по 18 число розрахункового місяця).

Якщо Споживач не повернув підписаний Акт купівлі-продажу Постачальнику протягом 5 робочих днів, або не надав повідомлення про наявність розбіжностей, такий Акт купівлі-продажу вважається погоджений сторонами.

Оплата рахунка за фактично спожиту електричну енергію має бути здійснена Споживачем протягом 5 робочих днів від дня його отримання.

З 01.01.2019 відповідач споживав електричну енергію, яка постачалася позивачем до об`єктів Споживача, зазначених у поданій заяві-приєднання та здійснював оплату отриманих від постачальника рахунків, нарахованих відповідно до комерційної пропозиції №9-УП, що відповідачем не заперечується.

01.03.2019 між сторонами по справі також було укладено договір № 59/19/34 про закупівлю електричної енергії (копія якого додана відповідачем до відзиву на позов).

Відповідно до п. 1.1 договору позивач зобов`язався у 2019 році поставити відповідачу електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок відповідача, а відповідач - прийняти і оплатити вартість спожитої (купленої) електричної енергії, послугу з розподілу електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно п.5.2 договору № 59/19/34, місце поставки товарів - об`єкти замовника, визначені в заяві-приєднанні до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

У п. 10.1 договору № 59/19/34 сторони визначили, що цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2019. Умови договору поширюються на правовідносини, які відбулись між сторонами з 01.01.2019.

Колегія суддів зауважує, що умовами договору № 59/19/34 не передбачено припинення дії раніше укладеного між сторонами договору від 01.01.2019.

Також відповідачем було надано до відзиву копію додаткової угоди №7 до договору № 59/19/34, зі змісту якої вбачається, що термін дії договору продовжено сторонами до 31.01.2020. Доказів продовження його дії на лютий 2020 суду не надано.

Крім того, відповідач надав суду копію договору № Е/253-20/18, укладеного ним 28.01.2020 з новим постачальником електричної енергії ТОВ «Енергогазрезерв» стосовно постачання електроенергії на належні відповідачу об`єкти за розташовані за адресою м. Миргород, вул. Гоголя, 179.

У п. 14.1 договору № Е/253-20/18 сторони дійшли згоди, що цей договір набуває чинності з моменту підписання сторонами та діє по 31.12.2020, а в частині постачання електричної енергії відповідачу - з 01.02.2020 по 31.12.2020.

Обсяг та вартість спожитої відповідачем у лютому 2020 електроенергії на суму 71 927,71 грн були визначені позивачем в рахунку №21900059 від 09.03.2020, який разом з актом купівлі-продажу направлено 07.04.2020 а адресу відповідачу та отримано останнім 10.04.2020, що підтверджується доданими по позовної заяви копіями квітанції ПАТ «Укрпошта» від 07.04.2020 та Трекінгроздруківкою сайту Укрпошти від 10.04.2020.

Згідно з п.5.10 договору оплата рахунку за фактично спожиту електричну енергію має бути здійснена споживачем протягом 5 робочих днів від дня його отримання.

За умовами п. 6.2. Договору відповідач зобов`язався забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно умовами цього Договору.

Позивач зазначає, що в порушення строків, визначених КП №9-УП, оплата за фактично спожиту електричну енергію за лютий 2020 у розмірі 71 927,71 грн відповідно до рахунку, отриманого 10.04.2020, надійшла на спецрахунок постачальника лише 28.09.2020.

З огляду на вищевикладене, з посиланням на вказані вище умови Договору та ст. 625 ЦК України, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 2892,83 грн пені та 701,59 грн 3% річних нарахованих за період з 01.06.2020 по 27.09.2020.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як свідчать матеріали справи, 01.01.2019 відповідно до ст.ст.633, 634 ЦК, п.1.2.8 ПРРЕЕ, п.7 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, шляхом подання заяви-приєдання та по факту споживання електричної енергії відповідач приєднався до умов договору про постачання електричної енергії на умовах комерційної пропозиції № 9-УП.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених Законом.

Відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ч. 1 ст. 202 ГК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В порушення взятих на себе зобов"язань за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 21900059 від 01.01.2019 відповідач у строк, обумовлений Договором не розрахувався за спожиту ним в лютому 2020 електроенергію на суму 71927,71 грн, що стало підставою звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Рішенням Господарського суду Полтавської області у справі №917/992/20 від 25.08.2020 позов було задоволено та стягнуто з 3-го територіального Одеського вузлу урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України на користь ТОВ "Полтаваенергозбут" 71927,71 грн основного боргу за спожиту відповідачем в лютому 2020 електроенергію та 2056,27 грн - витрат по сплаті судового збору.

Рішення Господарського суду Полтавської області №917/992/20 від 25.08.2020 року відповідачем не оскаржувалось та набрало законної сили.

У вказаному рішенні зазначено, що доводи відповідача стосовно відсутності у нього зобов`язання по сплаті за спожиту в лютому 2020 електроенергію позивачу з посиланням на зміну постачальника електроенергії були відхилені судом з огляду на наступні обставини.

Відповідно до п. 13.4 договору, цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав відповідач, та набуває чинності з дати подання відповідачем заяви-приєднання. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем (відповідачем) у заявці-приєднанні.

Відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про розірвання Договору за згодою сторін, оформленою належним чином, або в судовому порядку.

Згідно зі ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Ч. 1 ст. 654 ЦК України передбачає, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Пунктом 13.6 договору встановлена можливість припинення договору у разі зміни постачальника електричної енергії.

Відповідно до п. 10.2 договору, зміна постачальника здійснюється згідно з порядком, встановленим ПРРЕЕ.

Згідно з п.п.2 п.6.1.12 ПРРЕЕ, про дату зміни постачальника електричної енергії попередній постачальник повідомляється адміністратором комерційного обліку з зазначенням точної дати такого зміни.

Таким чином, повідомлення попереднього постачальника електричної енергії про зміну постачальника будь-якою іншою особою, окрім адміністратора комерційного обліку, не тягне за собою правових наслідків.

Як свідчить копія відповідного повідомлення, наданого позивачу адміністратором комерційного обліку - АТ «Полтаваобленерго» відповідачем було змінено постачальника електроенергії на ТОВ «Енергогазрезерв» з 01.03.2020.

Відповідно до абз. 2 п.6.1.16 ПРРЕЕ, до припинення дії договору про постачання електричної енергії споживачу, попередній електропостачальник зобов`язаний забезпечувати постачання електричної енергії на умовах чинного договору.

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про те, що в лютому 2020 постачання електроенергії здійснювалося йому не позивачем, а ТОВ «Енергогазрезерв», зокрема, не надано рахунків, виставлених новим постачальником, актів приймання-передачі, які передбачені п.14.13.1 договору № Е/253-20/18 від 28.01.2020, укладеного відповідачем з новим постачальником.

Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, рішення Господарського суду Полтавської області №917/992/20 від 25.08.2020 має преюдиціальне значення, а встановлені ним факти повторного доведення не потребують.

Крім того, колегія суддів зауважує, що доводи відповідача у апеляційній скарзі щодо відсутності його вини спростовуються рахунком ПА № 21900059 за активну електричну енергію за період споживання лютий 2020, який відповідач отримав 10.04.2020, що не заперечується останнім, і відповідно до умов Договору повинен був оплатити протягом 5 днів з дня його отримання.

Тобто на момент отримання рахунку відповідач був обізнаний, що заміна постачальника з 01.02.2020 не відбулась, але не зважаючи на свій обов`язок щодо сплати рахунку в 5-денний термін з моменту його отримання, відповідач рахунок оплатив тільки 28.09.2020, тобто з порушенням строку, передбаченого Договором.

Предметом спору в межах даної справи є стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 в розмірі 3 594, 42 грн, з них: 2892,83 грн - пеня, 701,59 грн - 3% річних за несвоєчасну оплату відповідачем електричної енергії, спожиту в лютому 2020 року.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до п.5.11. Договору, у разі порушення споживачем строків оплати постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати за цим Договором. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції.

Комерційною пропозицією № 9-УП, передбачено, що у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Разом з цим, відповідно до комерційної пропозиції №9-УП, договір діє до повного його виконання сторонами, включаючи штрафні санкції.

Позивачем, на підставі п. 5.11 Договору та ст. 625 ЦК України нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 2892,83 грн пені за період з 01.06.2020 по 27.09.2020 та 701,59 грн - 3% річних за період з 01.06.2020 по 27.09.2020.

Як вже зазначалось, умовами комерційної пропозиції № 9-УП встановлено, що оплата рахунка за фактично спожиту електричну енергію має бути здійснена споживачем протягом 5 робочих днів від дня його отримання.

З матеріалів справи вбачається, що оплата відповідачем за фактично спожиту електричну енергію за лютий 2020 року в розмірі 71927,71 грн, відповідно до рахунку за активну електричну енергію за лютий 2020, який отриманий відповідачем 10.04.2020, та на виконання рішення суду, надійшла на рахунок позивача 28.09.2020 за платіжним дорученням № 949.

Таким чином, у зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем вартості фактично спожитої електричної енергії за лютий 2020 у розмірі 71927,71 грн, відповідно до умов Договору та вимог ч.2 ст.625 Цивільного Кодексу України, позивач здійснив нарахування пені за активну електричну енергію за період з 01.06.2020 по 27.09.2020 у розмірі 2892,83 грн та 3 % річних за період з 01.06.2020 по 27.09.2020 у розмірі 701,59 грн, які обгрунтовано стягнуто Господарським судом Полтасьвої області оскаржуваним рішенням на користь позивача.

Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (Заява N4909/04) вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 (Заява N4241/03) Європейським Судом зазначено, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З огляду на наведене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані та не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Твердження заявника апеляційної скарги про невідповідність висновків, викладених у оскаржуваному рішенні суду, обставинам справи, не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення Господарського суду Полтавської області від 07.09.2021 у справі № 917/2014/20.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу 3-го територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціалізованого зв`язку та захисту інформації України залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 07.09.2021 у справі № 917/2014/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя О.В. Ільїн