СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Харків справа №922/1832/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Попков Д.О.
суддів Істоміна О.А., Радіонова О.О.
секретар судового засідання Лутаєва К.В.
за участю представників:
від позивача не з`явився
від відповідача не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
на рішення господарського суду Харківської області
ухвалене 08.09.2021р. (повний текст підписано 20.09.2021р.) у м. Харкові
у справі №922/1832/21 (суддя Аюпова Р.М.)
за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до Комунального підприємства «Теплові мережі Роганської селищної ради», смт. Рогань Харківської області
про стягнення коштів в розмірі 635617,08грн.

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції:

1. Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства «Теплові мережі Роганської селищної ради», смт. Рогань Харківської області (далі Відповідач) з вимогами про стягнення 635617,08грн., у тому числі:

- 161378,32грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань листопада 2019р. - лютого 2020р. з оплати вартості поставленого природного газу за договором постачання природного газу №3058/1920-ТЕ-32 від 24.09.2019р.;

- 168733,73грн. - 3% річних, нарахованих за прострочення виконання грошових зобов`язань з оплати вартості поставленого природного газу протягом листопада 2019р. - лютого 2020р. за договором постачання природного газу №3058/1920-ТЕ-32 від 24.09.2019р.;

- 305505,03грн. інфляційної індексації, нарахованої на заборгованість за зобов`язаннями грудня 2019р.- лютого 2020р.

2. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.05.2021р. було відкрито провадження у справі №922/1832/21 та вирішено здійснювати розгляд означеної справи за правилами загального позовного провадження без повідомлення учасників справи.

3. Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.09.2021р. (повний текст підписано 20.09.2021р.) у справі №922/1832/21 у задоволені позовних вимог Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» відмовлено в повному обсязі.

4. Означене рішення суду обґрунтоване застосуванням до спірних правовідносин ст.7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» №1730-VIII від 03.11.2016р. в редакції Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» №1639-ІХ від 14.07.2021р., відповідно до якої нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, утворену станом на 01.06.2021р., неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, не можуть бути предметом подальшого продажу та підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 01.06.2021р. або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до ст.5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до ст.4 цього Закону. Відтак, встановивши, що Відповідач розрахувався за поставлений природний газ за договором постачання природного газу №3058/1920-ТЕ-32 від 24.09.2019р. у повному обсязі у передбачені Законом часові рамки, суд відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з останнього нарахованих на цю заборгованість пені, 3% річних та інфляційної індексації.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

5. Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 08.09.2021р. у справі №922/1832/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

6. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначає:

6.1. не врахування місцевим судом аргументів та доказів Позивача, без зазначення мотивів такого неврахування, чим порушено вимоги ст.ст.236, 238 Господарського процесуального кодексу України, тоді як судове рішення є обґрунтованим, якщо у ньому повно відображені обставини, які мають значення для справи, а висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні;

6.2. неправильне застосування місцевим судом положень ст.7 Закону №1730-VIII від 03.11.2016р., оскільки обов`язковою умовою для участі у процедурі врегулювання заборгованості (в тому числі і списання заборгованості) є наявність факту включення Відповідача до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, докази чого в матеріалах справи відсутні, а тому відсутні підстави для застосування такої процедури до Відповідача та списання заборгованості, що є предметом означеного спору.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Відповідача:

7. Комунальним підприємством «Теплові мережі Роганської селищної ради» в межах визначеного апеляційним судом строку надало відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останнє проти її задоволення заперечує, зазначаючи про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду. Зауважує, що Позивач не повідомив суд про заявку Комунального підприємства «Теплові мережі Роганської селищної ради» №994/ВВ від 06.09.2021р., направлену до Міністерства розвитку громад та територій України з проханням включити його до відповідного реєстру, та не надає суду жодних доказів відсутності Відповідача у вказаному реєстрі. До того ж, сплата Відповідачем заборгованості за договором постачання природного газу №3058/1920-ТЕ-32 від 24.09.2019р. у передбачені Законом України №1730-VIII від 03.11.2016р. (в редакції Закон України №1639-ІХ від 14.07.2021р.) часові рамки, зумовлює списання на підставі ст.7 цього Закону нарахованих на цю заборгованість неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань та процентів річних, що обґрунтовує правомірну відмову суду у задоволені заявлених позовних вимог.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

8. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 23.10.2021р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Істоміна О.А., Радіонова О.О.

9. Ухвалою від 09.11.2021р. вказана судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №922/1832/21, а ухвалою від 29.11.2021р., після проведення підготовчих дій, призначила розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Харківської області від 08.09.2021р. на 16.12.2021р. об 10:30 з повідомленням учасників справи.

10. Враховуючи викладене в п.п.8, 9 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Істоміна О.А., Радіонова О.О. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

11. Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання у відповідності до вимог ст.ст.222, 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 цього Кодексу.

12. У судове засідання 16.12.2021р. уповноважений представник Відповідача не з`явився, надав заяву про перенесення судового засідання на іншу дату будь-який день та час після 24.12.2021р., мотивовану участю представника 16.12.2021р. в іншому судовому засіданні. Судова колегія відмовляє у задоволенні такої заяви Відповідача, адже він не був позбавлений можливості залучити до розгляду справи будь-якого іншого представника або шляхом самопредставництва уповноваженої особи (доказів такої неможливості не надано), тим більше, що процесуальна позиція доведена до відома суду безпосередньо зі змісту відзиву на апеляційну скаргу, а явка учасників справи обов`язковою не визнавалась.

Представник Скаржника у судове засідання 16.12.2021р., попри вжиті судом заходи з належного повідомлення, також не з`явився, про причини неявки не повідомив, що за висновком судової колегії, враховуючи достатність матеріалів справи та доведеність його позиції до відома суду безпосередньої із апеляційної скарги, також не перешкоджає розгляду справи по суті.

13. Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається апеляційним судом за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

14. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 24.09.2019р. між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Постачальник) та Комунальним підприємством «Теплові мережі Роганської селищної ради» (Споживач) було укладено договір постачання природного газу №3058/1920-ТЕ-32 (договір - а.с.а.с.16-25 т.1), відповідно до п.1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п.1.2 договору).

15. Згідно з п.2.1 договору, Постачальник передає Споживачу у жовтні 2019р. квітні 2020р. замовлений Споживачем обсяг природного газу в кількості 3448,447тис.куб.м., в тому числі по місяцях (тис.куб.м): жовтень 2019р. 234,408, листопад 2019р. 510,649, грудень 2019р. 677,381, січень 2020р. 748,224, лютий 2020р. 618,850, березень 2020р. 535,609, квітень 2020р. 122,326. Всього 3448,447.

16. Згідно з п.3.8 договору приймання-передача природного газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі газу. Споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає виключно той обсяг, який відповідає обсягам газу, які були використані Споживачем в той період, коли Споживач був включений до Реєстру Постачальника, що підтверджується Споживачем в акті приймання-передачі природного газу.

Як зазначено у п.3.10 договору Постачальник не пізніше десятого числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, повертає Споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання Постачальником акта приймання-передачі природного газу Постачальник письмово повідомляє Споживача про причини такого не підписання акта.

17. Відповідно до п.4.2 договору, ціна за 1000куб.м. природного газу визначається сторонами щомісяця після підписання угоди на підставі Прейскуранту.

Так, сторонами шляхом підписання додаткової угоди №1 від 31.10.2019р. (а.с.26 т.1), додаткової угоди №2 від 12.11.2019р. (а.с.27 т.1), додаткової угоди №3 від 09.12.2019р. (а.с.28 т.1), додаткової угоди №4 від 23.12.2019р. (а.с.29 т.1), додаткової угоди №5 від 28.01.2020р. (а.с.30 т.1), додаткової угоди №6 від 24.02.2020р. (а.с.31 т.1), додаткової угоди №7 від 23.03.2020р. (а.с.32 т.1) було визначено ціну за 1000куб.м. природного газу.

18. Сторонами у п.5.1 договору також було погоджено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

У п.5.2 договору сторони обумовили, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим. Зміна Споживачем призначення платежу здійснюється виключно листом, який надається Постачальнику, але в будь-якому випадку не пізніше 10 календарних діб з дня надходження відповідних коштів на рахунок Постачальника.

19. Відповідно до п.5.4 договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від Споживача, погашає вимоги Постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного Споживачем:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати Постачальника, пов`язані з одержанням виконання;

2) у другу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи;

3) у третю чергу погашається основна сума заборгованості за використаний природний газ, компенсація вартості послуг на відключення та відшкодування збитків.

20. Як було встановлено у п.7.2 договору, у разі прострочення Споживачем оплати згідно п.п.5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 17,8% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Додатковою угодою №5 від 28.01.2020р. (а.с.30 т.1), зокрема, було викладено перший абзац п.7.2 договору, відповідно до якого: у разі прострочення Споживачем оплати згідно п.п.5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 14.2% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

21. Згідно п.11.1 договору сторони дійшли згоди, що він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою, і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2020р. (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

22. Місцевим судом встановлено, що на виконання умов договору Позивач поставив Відповідачу протягом періоду листопада 2019р. - лютого 2020р. природний газ в наступних обсягах:

- у листопаді 2019р. 347,58194тис.куб.м. на суму 2108928,40грн.;

- у грудні 2019р. 442,25231тис.куб.м. на суму 2353075,49грн.;

- у січні 2020р. 487,99442тис.куб.м. на суму 2795716,13грн.;

- у лютому 2020р. 432,98363тис.куб.м. на суму 2115814,34грн.

Означений факт підтверджується складеними та підписаними обома сторонами актами приймання-передачі природного газу (а.с.а.с.37-40 т.1) на загальну суму 9373534,36грн.

23. Відповідач розрахувався за отриманий у листопаді 2019р. - лютому 2020р. природний газ у повному обсязі, проте з порушенням строків, встановлених п.5.1 договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи випискою з особового рахунку, випискою за операціями та сальдо Комунального підприємства «Теплові мережі Роганської селищної ради» за 01.09.2019р. 31.12.2019р. (а.с.а.с.41-72 т.1), відповідно до яких заборгованість за зобов`язаннями листопада 2019р. була погашення в повному обсязі 12.03.2020р., за зобов`язаннями грудня 2019р. 23.12.2020р., за зобов`язаннями січня 2020р. 11.02.2021р., за зобов`язаннями лютого 2020р. 11.02.2021р.

24. Вказані в п.п.14-23 цієї постанови обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються.

25. Між тим, враховуючи здійснення Відповідачем оплати за поставлений природний газ за зобов`язаннями листопада 2019р. - лютого 2020р. за договором постачання природного газу №3058/1920-ТЕ-32 від 24.09.2019р. з порушенням строків оплати, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду з позовними вимогами про стягнення з останнього нарахованих на суму такої простроченої оплати пені, 3% річних та інфляційної індексації.

26. Зважаючи на вказані обставини, спірні правовідносини розглянуті місцевим судом, зокрема, в контексті приписів норм Цивільного та Господарського кодексів України, які регламентують відповідальність за прострочення виконання грошових зобов`язань, з урахуванням Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (в редакції Закон України №1639-ІХ від 14.07.2021р.).

VІ. Оцінка апеляційного суду:

27. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України правомірність і обґрунтованість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного суб`єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) застосованого способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.

28. Сутність розглядуваного спору полягає у примусовому стягненні з Відповідача нарахованих відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України на суму несвоєчасно виконаних грошових зобов`язань з оплати отриманого природного газу у листопаді 2019р. - лютому 2020р. 3% річних, інфляційної індексації та пені, передбаченої п.7.2 договору постачання природного газу №3058/1920-ТЕ-32 від 24.09.2019р.

29. Суб`єктивне право вимоги на застосуванні наслідків прострочення виконання спірного грошового зобов`язання, на захист якого спрямовано заявлений позов, ґрунтується на договорі постачання природного газу №3058/1920-ТЕ-32 від 24.09.2019р. Враховуючи встановлену ст.204 Цивільного кодексу України та не спростовану в межах цієї справи та в порядку ст.215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України та ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

30. Беручи до уваги правову природу укладеного договору постачання природного газу №3058/1920-ТЕ-32 від 24.09.2019р., кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом за нормами Цивільного та Господарського кодексів України, які регламентують правовідносини з купівлі-продажу (поставки), виконання грошових зобов`язань, а також законодавства у сфері газопостачання, у тому числі - і щодо врегулювання заборгованості теплогенеруючих і теплопостачальних організацій.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

31. Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

32. Своєю чергою, як встановлено місцевим судом та сторонами в межах апеляційного провадження не оскаржується, Відповідач несвоєчасно (з порушенням строків, встановлених п.5.1 договору) розрахувався за отриманий природний газ за договором постачання природного газу №3058/1920-ТЕ-32 від 24.09.2019р., що свідчить про неналежне (із допущеним простроченням) виконання ним такого грошового зобов`язання у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, а сам Відповідач вважає таким, що прострочив виконання такого грошового зобов`язання у розумінні ч.1 ст.612 цього Кодексу.

33. За змістом ст.ст.549, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст.216-218 Господарського кодексу України наслідком прострочення виконання грошового зобов`язання є право кредитора вимагати, зокрема, сплати 3% річних, інфляційної індексації та пені, нарахування якої в розглядуваному випадку передбачено п.7.2 договору №3058/1920-ТЕ-32 від 24.09.2019р.

34. Як вірно зазначено судом першої інстанції, 30.11.2016р. набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» 1730-VIII від 03.11.2016р. (далі Закон України 1730-VIII від 03.11.2016р.), відповідно до положень ч.3 ст.7 якого, на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Своєю чергою, 29.08.2021р. набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» №1639-ІХ від 14.07.2021р. (далі Закон України №1639-ІХ від 14.07.2021р.), яким було внесено зміни до Закону України №1730-VІІІ та до його назви.

34.1. Згідно зі ст.2 Закону України 1730-VIII від 03.11.2016р. (в редакції Закону №1639-ІХ від 14.07.2021р.) його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію. Для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства (ч.1 ст.3 цього Закону).

34.2. Приписами ч.1 ст.7 Закону України 1730-VIII від 03.11.2016р. (в редакції Закону №1639-ІХ від 14.07.2021р.) встановлено, що нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 01.06.2021р., неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

- підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 01.06.2021р. або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до ст.5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до ст.4 цього Закону;

- підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

34.3. Враховуючи, що всі зобов`язання за отриманий природний газ протягом листопада 2019р. - лютого 2020р. за договором постачання природного газу №3058/1920-ТЕ-32 від 24.09.2019р. були повністю виконані Відповідачем до 01.06.2021р. (п.23 цієї постанови), а п.1.2 договору визначає, що газ, який поставляється за цим договором використовується Покупцем для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, це свідчить про можливість застосування ч.1 ст.7 Закону України 1730-VIII від 03.11.2016р. (в редакції Закону №1639-ІХ від 14.07.2021р.). Застосування цієї норми виключає можливість стягнення на користь Позивача заявленої суми пені, 3% річних та інфляційної індексації, що були нараховані на суму боргу, сплачену Відповідачем до 01.06.2021р.

35. З приводу доводів апеляційної скарги, судова колегія зазначає, що ч.1 ст.7 Закону України 1730-VIII від 03.11.2016р. (в редакції Закону №1639-ІХ від 14.07.2021р.) не вимагає інших умов (в тому числі, включення Відповідача до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості) для не нарахування неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, крім погашення заборгованості боржником за отриманий природний газ до 01.06.2021р.

35.1. Так, ч.1 ст.7 Закону України 1730-VIII від 03.11.2016р. (в редакції Закону №1639-ІХ від 14.07.2021р.) встановлює дві альтернативні умови для списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних на заборгованість, утворену станом на 01.06.2021р.:

1) якщо погашення основної частини боргу здійснено до 01.06.2021р. або до моменту укладення договорів про реструктуризацію;

2) за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Як убачається з матеріалів справи, основна заборгованість Відповідача, яка б підпадала під реструктуризацію у відповідності зі змінами згідно Закону України №1639-ІХ від 14.07.2021р., була погашена ним ще до моменту звернення Позивача до суду з позовними вимогами (до 12.05.2021р.) та до вступу в силу цього Закону, а значить об`єктивно не могла бути предметом договору реструктуризації, передбаченою ст.5 Закону України 1730-VIII від 03.11.2016р. (в редакції Закону №1639-ІХ від 14.07.2021р.), укладення якого вимагало б включення Відповідача у відповідний Реєстр згідно з ч.1 ст.3 цього Закону, про що зазначає Скаржник.

35.2. Ураховуючи, що передбачена ч.1 ст.7 Закону України 1730-VIII від 03.11.2016р. (в редакції Закону №1639-ІХ від 14.07.2021р.) вказана вище (1) альтернативна підстава для списання стягуваних нарахувань не перебуває в залежності від необхідності укладення договору про реструктуризацію, а вимагає лише дій зі сторони платника повного погашення заборгованості до 01.06.2021р., передбачене законом право Відповідача на списання відповідних нарахувань не може бути нівельовано необхідністю виконання формальних умов включення до Реєстру з метою укладення договору реструктуризації, який (в силу повного погашення заборгованості) не мав би предмета, що відповідає принципу розумності (п.6 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України).

35.3. Колегія апеляційного суду звертає увагу на недопустимість дискримінації Відповідача в реалізації передбаченого законодавством права на списання нарахованих на суму основного боргу пені, процентів річних та інфляційної індексації за поставлений природний газ в порівнянні з іншими його споживачами, які не погасили основний борг, уклавши договір реструктуризації про його розстрочення, оскільки це б призвело до встановлення менш вигідних умов по відношенню до більш добросовісної з точки зору інтересів кредитора поведінки. Таким чином, запропоноване Скаржником розуміння застосованої місцевим судом норми матеріального права не відповідає принципам добросовісності та справедливості (п.6 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України), а також рівного захисту всіх суб`єктів господарювання (ч.1 ст.6 Господарського кодексу України).

35.4. Відтак, колегія суддів погоджується із обґрунтованістю висновку суду першої інстанції, що у розглядуваному випадку списання нарахованих на заборгованість за зобов`язаннями листопада 2019р. - лютого 2020р. пені, інфляційних нарахувань та процентів річних відбулось в силу прямої вказівки закону.

36. Мотивувальна частина оскаржуваного рішення суду містить висновки відносно правильного застосування релевантної до характеру належним чином встановлених спірних правовідносин норми матеріального права, що спростовує доводи Скаржника відносно допущених порушень процесуального законодавства відносно повноти правової оцінки та мотивації результатів вирішення спору.

37. Відтак, оскільки доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують ухвалення переглядуваного рішення із порушеннями, які ст.277 Господарського процесуального кодексу України визначені у якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін.

38. Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.74, 76, 78, 129, 269, 270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ на рішення Господарського суду Харківської області від 08.09.2021р. (повний текст підписано 20.09.2021р.) у справі №922/1832/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Харківської області від 08.09.2021р. (повний текст підписано 20.09.2021р.) у справі №922/1832/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 16.12.2021р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено та підписано 17.12.2021р.

Головуючий, суддя-доповідач Д.О. Попков

Суддя О.А. Істоміна

Суддя О.О. Радіонова

Надіслано судом до ЄДРСР 17.12.2021р.