РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.12.2021Справа № 910/14541/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Казенного підприємства «Кіровгеологія»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд-Топ»

про стягнення 37 671,20 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Казенне підприємство «Кіровгеологія» (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд-Топ» (далі - відповідач) про стягнення 37 671,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору зберігання № 04-12-20 3Т від 04.12.2020 в частині своєчасної і повної оплати, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 37 671,20 грн.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 13.09.2021 вищевказану позовну заяву залишив без руху та встановив позивачу строк для усунення її недоліків.

20.10.2021 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви та клопотання про витребування доказів, в якому позивач просить витребувати у відповідача оригінали договору від 04.12.2020 № 04-12-20 ЗТ; тарифів для розрахунку вартості послуг складського зберігання майна; протоколу погодження договірної ціни; акту здачі-прийняття майна від 04.12.2020. Так позивач зазначив, що оригінали даних документів було вилучено у нього під час обшуку слідчим, натомість документи знаходяться в оригіналах також у відповідача.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 22.10.2021 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/14541/21 та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), надав учасникам справи строк для реалізації процесуальних прав, клопотання позивача про витребування доказів задовольнив частково, витребував у Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд-Топ» належним чином засвідчені копії договору від 04.12.2020 № 04-12-20 ЗТ, тарифів для розрахунку вартості послуг складського зберігання майна, протоколу погодження договірної ціни, актів здачі-прийняття майна від 04.12.2020.

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі 22.10.2021 позивач згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення за № 607 отримав 01.11.2021.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення № 615 ухвала від 22.10.2021 була надіслана відповідачу на адресу згідно з відомостями з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та повернена до суду 04.11.2021 із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», жодних клопотань про зміну місцезнаходження відповідача до суду не надходило.

Відповідно до п. 5 ч. 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

04.12.2020 між Казенним підприємством «Кіровгеологія» (позивачем, зберігачем за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд-Топ» (відповідачем, поклажодавцем за договором) був укладений договір зберігання № 04-12-20 ЗТ, відповідно до п. 1.1 якого зберігач зобов`язується надавати послуги зберігання (тип зберігання - закритий, підлоговий) та повернути у схоронності майно, яке передане поклажодавцем перелік/номенклатура, кількість майна, що передається на зберігання зазначаються сторонами в акті (актах) приймання-передачі майна, який оформлюється та затверджуються сторонами під час передання майна та зберігання.

Відповідно до п. 1.2 договору визначено, що зберігання за цим договором є платним відповідно до встановленого тарифу, що є додатком № 1 до цього договору та його невід`ємною частиною.

Сторонами у п. 1.3 договору узгоджено, що майно за цим договором повертається зберігачем поклажодавцю протягом 3 календарних днів до закінчення строку дії цього договору та на першу вимогу поклажодавця (яка повинна бути оформлена у письмовому вигляді) за Актом приймання-передачі майна.

Майно буде зберігатись у нежитловому приміщенні, що відноситься до закритого підлогового типу зберігання за адресою: Київська область, м. Бровари, вулиця О. Білана, 1 (п. 2.2 договору).

Згідно з п. 5.1.1 договору надання послуг зберігання майна поклажодавця зберігачем та приймання їх результатів оформлюється сторонами шляхом підписання акту наданих послуг.

Пунктом 5.1.4 договору визначено, що оплата послуг за зберігання майна здійснюється поклажодавцем за виставленими рахунками - фактурою не пізніше 10 (десятого) числа кожного місяця в безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів з розрахункового банківського рахунку останнього на розрахунковий банківський рахунок зберігача.

Згідно з п. 5.1.5 договору, вартість послуг складського зберігання розраховується згідно Тарифу щодо відповідного типу зберігання, вказаного у Додатку № 1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною.

Розрахункова вартість зберігання за місяць становить 8 715,00 грн з ПДВ (п.5.1.6 договору).

Відповідно до п. 8.2 договору, договір починає діяти з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2021.

Пунктом 8.3. договору, сторони визначили, що закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Матеріалами справи встановлено, що у Додатку № 1 до договору визначено Тарифи для розрахунку вартості послуг складського зберігання майна у розмірі 29,05 грн за 1 складо-місце, що дорівнює 1 кв. м. займаної площі; у Додатку № 2 до договору викладено Протокол погодження договірної ціни на послуги складського зберігання у сумі 8 715,00 грн.

За Актом здачі-приймання майна від 04.12.2020 до договору зберігання №04-12-20-ЗТ від 04.12.2020 позивач прийняв від відповідача на зберігання майно: будівельні матеріали та побутову хімію, всього 300 складських місць.

За період з 01.01.2021 по 10.05.2021 позивачем нараховано відповідачу за зберігання майна по договору 37 671,20 грн плати за зберігання.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання щодо оплати наданих у спірний період послуг зберігання майна по договору не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 37 671,20 грн, яка не сплачена, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, судом встановлено наступне.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 04-12-20 ЗТ від 04.12.2020, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором зберігання та підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст.ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 936 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Відповідно до ч. 1 ст. 946 Цивільного кодексу України встановлено, що плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Як вбачається з наданих документів, за Актом від 04.12.2020 здачі-приймання майна до договору зберігання відповідачем передано позивачу для зберігання майно, що займає 300 складських місць, що з урахуванням тарифу 29,05 грн за 1 складське місце становить 8 715,00 грн плати за зберігання майна.

Суд зауважує, що позивачем не надано доказів підписання з відповідачем чи надсилання останньому для підписання Актів наданих послуг зберігання за спірний період відповідно до п. 5.1.1 договору.

Також позивачем не надано доказів виставлення відповідачу рахунків-фактур за спірний період з 01.01.2021 по 10.05.2021 на заявлену суму 37 671,20 грн.

Водночас, судом враховано, що рахунок-фактура за своїми ознаками не є первинним документом, носить інформаційний характер; ненадання рахунку-фактури, по своїй суті, не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням зберігача у розумінні приписів Цивільного кодексу України, тому наявність або відсутність рахунка-фактури не звільняє поклажодавця від обов`язку оплатити надані послуги, також у матеріалах справи відсутні докази висловлення відповідачем вимоги про повернення вказаного майна зі зберігання до закінчення встановленого п. 8.2 договору строку його дії (31.12.2021), та повернення майна зі складанням сторонами по Акту повернення у спірний період.

Крім того, підписавши договір № 04-12-20-ЗТ від 04.12.2020 та передаючи майно на зберігання із визначенням у п. 5.1.6 щомісячної плати за зберігання 8 715,00 грн та строку оплати відповідно до п. 5.1.4 договору - не пізніше 10 (десятого) числа кожного місяця у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів з розрахункового банківського рахунку останнього на розрахунковий банківський рахунок зберігача, відповідач обізнаний з умовами та порядком виконання своїх зобов`язань щодо оплати послуг зберігання його майна.

Таким чином, враховуючи вказані обставини та те, що строк оплати наданих послуг з зберігання майна за період 01.01.2021-10.05.2021 є таким, що настав, за відсутності здійснення розрахунків та повернення майна зі зберігання у вказаний період, вимоги про стягнення з відповідача 37 671,20 грн заборгованості визнаються судом правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, стверджувань позивача та встановлених судом обставин не спростував.

З огляду на наведені вище норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог та ненадання відповідачем більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 123, 236-240, 248-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд-Топ» (01024, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 7/14, приміщення 182, код 40866543) на користь Казенного підприємства «Кіровгеологія» (01103, м. Київ, вул. М. Бойчука, 8/9, код 14308279) заборгованість у розмірі 37 671,20 грн (тридцять сім тисяч шістсот сімдесят одну гривню 20 коп), судовий збір у розмірі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 20.12.2021.

Суддя О.Г. Удалова