ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/728/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Валєєвої Т.Е., при секретарі судового засідання Іванії К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного агровиробничого підприємства "Еліта"

(вул. Січових Стрільців, 19, смт. Брошнів - Осада, Рожнятівський район, Івано-Франківська область, 77611)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Відпочинок-Плюс"

(вул. Шевченка, 142, с. Закерничне, Рожнятівський район, Івано-Франківська область, 77665)

про стягнення 68550,40 грн заборгованості

за участю представників:

від позивача: представник не з"явився;

від відповідача: адвокат Бартків А.Я.

ВСТАНОВИВ:

Приватне агровиробниче підприємство "Еліта" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Відпочинок-Плюс" про стягнення 68550,40 грн заборгованості, з яких 52000,00 грн основного боргу, 11998,62 грн інфляційних нарахувань, 4551,78 грн суми 3% річних.

Дії суду щодо розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 27.07.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.

13.08.2021 до суду від позивача надійшла заява (вх.№12699/21) про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 18.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд справи по суті на 17.09.2021.

У судовому засіданні 17.09.2021 відкладено розгляд справи на 01.10.2021 (відповідну ухвалу занесено до протоколу судового засідання), про що представника позивача повідомлено під розписку в судовому засіданні, а відповідача ухвалою-повідомленням про судове засідання.

У судовому засіданні 01.10.2021 оголошено перерву до 13.10.2021, про що представників сторін повідомлено під розписку.

13.10.2021 від відповідача до суду надійшло клопотання (вх.№16105/21) про приєднання до матеріалів справи копії договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 15.08.2018.

У судовому засіданні 13.10.2021 оголошено перерву до 18.10.2021, про що представників сторін повідомлено під розписку.

У судовому засіданні 18.10.2021 здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, про що постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання. За наслідками підготовчого засідання 18.10.2021 судом оголошено перерву до 01.11.2021, про що представників сторін повідомлено під розписку.

01.11.2021 від позивача до суду надійшло клопотання (вх.№17150/21) про долучення до матеріалів справи копії бухгалтерської довідки від 01.07.2021.

У підготовчому засіданні 01.11.2021 представник відповідача подав клопотання (вх.№18521/21) про витребування доказів, в якому просив витребувати у ГУ ДПС в Івано-Франківській області податкову звітність позивача та відповідача, у т.ч. і податкові декларації зі сплати податку на додану вартість, за 2018 рік.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 01.11.2021 задоволено клопотання про витребування доказів та оголошено перерву до 29.11.2021 (відповідну ухвалу занесено до протоколу судового засідання), про що представників сторін повідомлено під розписку.

У підготовчому засіданні 29.11.2021 закрито підготовче провадження та здійснено перехід до розгляду справи по суті (відповідну ухвалу занесено до протоколу судового засідання). Судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 08.12.2021, про що представників сторін повідомлено під розписку.

01.12.2021 на виконання вимог ухвали суду від 01.11.2021 до суду надійшла інформація від Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, а саме копії податкової (фінансової) звітності ТОВ "Відпочинок - Плюс" та ПП "Еліта" за 2018 рік.

06.12.2021 до суду електронною поштою (підписана електронним підписом) від представника позивача надійшла заява (вх.№19505/21) про розгляд справи без його участі.

У судовому засіданні 08.12.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Позиції сторін.

Позиція позивача. Позовні вимоги, з урахуванням заяви (вх.№12699/21 від 13.08.2021), мотивовано тим, що позивач помилково перерахував відповідачу грошові кошти на загальну суму 52000,00 грн за платіжним дорученням від 16.08.2018 №2022, однак відповідачем зазначені кошти не повернуто, жодного договору поворотної фінансової допомоги між сторонами не укладалося, в зв"язку з чим позивач просить повернути зазначені кошти як безпідставно отримані, з врахуванням інфляційних втрат та суми 3% річних.

Як на правову підставу заявлених вимог позивач посилається на ст. 530, 625, 1212 Цивільного кодексу України.

Представник позивача у попередніх судових засіданнях позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві.

У заяві представника позивача (вх.№19505/21 від 06.12.2021) про розгляд справи без його участі, представник позивача зазначив, що в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження щодо повернення відповідачем коштів у сумі 52000,00 грн, що також визнається і самим відповідачем; позивач позов підтримує та просить суд задовольнити його в повному обсязі.

Позиція відповідача.

Відповідач у встановлений ГПК України строк відзиву на позов суду не подав.

У судових засіданнях представник відповідача проти позову заперечував, зазначаючи, що спірні кошти мають бути повернуті позивачу, однак строк їх повернення ще не настав.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Обставини справи, встановлені судом.

16.08.2018 Приватним агровиробничим підприємством "Еліта" (платник, позивач) перераховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Відпочинок-Плюс" (отримувач, відповідач) 52000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2022 із зазначенням призначення платежу: "Поворотна фінансова допомога. Без ПДВ" (а.с. 11).

Обставина щодо отримання відповідачем від позивача грошових коштів у розмірі 52000,00 грн за вказаним платіжним дорученням визнається учасниками справи, а тому на підставі ч. 1 ст. 75 ГПК України не підлягає доказуванню.

Однак, обставина щодо підстави здійснення платежу у розмірі 52000,00 грн по різному визнається учасниками справи.

Відповідач вважає, що зазначений платіж був здійснений як поворотна фінансова допомога відповідно до укладеного між сторонами договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 15.08.2018, що передбачає повернення коштів не пізніше 15.08.2028.

Втім, відповідач вказує на відсутність у нього оригіналу цього договору та надає суду лише його копію, яку за відсутності оригіналу позивач не може засвідчити в установленому порядку (а.с. 67). А позивач заперечує факт укладення з відповідачем будь-яких договорів про надання поворотної фінансової допомоги.

У силу ч. 6 ст. 91 ГПК України, якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Враховуючи те, що відповідачем не подано суду оригіналу договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 15.08.2018, а позивач ставить під сумнів відповідність поданої суду копії договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 15.08.2018, оскільки взагалі заперечує факт його існування в оригіналі внаслідок неукладання такого договору з боку позивача, суд зобов"язаний застосувати приписи абз. 2 ч. 6 ст. 91 ГПК України та не взяти до уваги при розгляді справи надану відповідачем копію договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 15.08.2018.

Відповідно до бухгалтерської довідки позивача від 01.07.2021 №01/07 кошти у розмірі 52000,00 грн перераховано позивачем відповідачу безпідставно та цей безпідставний платіж відображено позивачем на дебеті субрахунку 377 "Розрахунки з іншими дебіторами" у кореспонденції з кредитом субрахунку 311 "Поточні рахунки в національній валюті" в сумі 52000 грн (а.с. 84).

06.08.2021 (після звернення з позовом до суду) позивач направив відповідачу претензію, в якій просив повернути протягом 7 днів безпідставно набуті кошти в розмірі 52000,00 грн, а також 11998,62 грн інфляційного збільшення та 4551,78 грн суми 3% річних (а.с. 31-33).

З наданих ГУ ДПС в Івано-Франківській області документів податкової (фінансової) звітності позивача та відповідача за 2018 рік не вбачається проведення господарських операцій між сторонами.

Норми права, які застосував суд. Мотиви їх застосування.

Щодо здійснення переказу коштів у розмірі 52000,00 грн як поворотної фінансової допомоги.

При здійсненні переказу спірних коштів у розмірі 52000,00 грн призначенням платежу вказану поворотну фінансову допомогу.

За своєю правовою природою поворотна фінансова допомога є різновидом позики.

Правовідносини позики регулюються главою 71 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Водночас згідно із ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Крім того, за приписами ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між юридичними особами.

Враховуючи те, що обидві сторони спірних правовідносин є юридичними особами, договір позики (у даному випадку договір поворотної фінансової допомоги) повинен бути укладений у письмовій формі.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, в редакції, що діяла на час переказу спірних коштів, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Втім, у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт укладання сторонами письмового договору поворотної фінансової допомоги.

Відповідно до підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України поворотною фінансовою допомогою є сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Щодо права на повернення коштів у розмірі 52000,00 грн як безпідставно отриманих.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав (кондикційні зобов`язання).

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.11.2021 у справі №552/5874/19, від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18.

При цьому, актами цивільного законодавства не визначений обов"язок боржника виконати кондикційні зобов"язання тільки після пред"явлення вимоги кредитором. Особливості правового регулювання кондикційних зобов"язань виключають існування строку для належного/непростроченого виконання таких зобов"язань у розумінні ст. 530 ЦК України. Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд, зокрема у своїй постанові від 25.02.2020 № 922/748/19.

Враховуючи вищезазначене та зважаючи на відсутність між сторонами у даній справі договірних відносин на перерахування 52000,00 грн та фактичне проведення позивачем перерахування коштів на зазначену суму, суд дійшов висновку про те, що спірні кошти набуто відповідачем за відсутності відповідної правової підстави, а тому вони мають бути повернуті позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України.

Такий висновок суду узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду України у постанові від 29.11.2017 у справі №214/9128/14-ц, який погодився із висновками судів про те, що грошові кошти вважаються набутими без достатньої правової підстави, якщо такі грошові кошти набуті відповідачем за договорами, які між сторонами не укладались.

У зв`язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення 52000,00 грн підлягають задоволенню.

Щодо нарахування інфляційних втрат та суми 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов"язань незалежно від підстав їх виникнення, у тому числі й на позадоговірне грошове зобов"язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України.

Разом з цим, здійсненню нарахувань відповідно до статті 625 ЦК України має передувати встановлення факту прострочення виконання боржником грошового зобов`язання та виникнення у кредитора право на нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

До спірних правовідносин підлягає застосування ст. 530 ЦК України, якою встановлені загальні підстави обчислення строків (термінів) виконання зобов`язання. Згідно із ч. 2 ст. 530 ЦК України, у разі, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З урахуванням ст. 530 ЦК України обов`язок з повернення безпідставно одержаних грошових коштів виникає у відповідача на наступний день з дня закінчення встановленого законом семиденного строку, який слід відраховувати з моменту відповідної вимоги позивача.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.08.2021 у справі № 913/371/20.

Враховуючи те, що претензія з вимогою повернути кошти у розмірі 52000,00 грн заявлена позивачем до відповідача після подання даного позову, а позивачем нараховано на спірні кошти інфляційні втрати та суму 3% річних за період з 16.08.2018 по 16.07.2021, тобто за період до подання позову, та зважаючи на те, що суд позбавлений права вийти за межі визначеного позивачем періоду, в частині позовних вимог про стягнення 11998,62 грн інфляційних нарахувань та 4551,78 грн суми 3% річних необхідно відмовити.

Розподіл судових витрат.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Звертаючись з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням №3278 від 04.08.2021.

У відповідності до приписів ст. 129 ГПК України, враховуючи часткове задоволення позову, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з попереднім розрахунком суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, позивач також зазначив витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

За змістом ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Однак, позивачем не подано доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та не зроблено відповідну заяву.

Керуючись ст. 13, 14, 73, 74, 76, 91, 123, 129, 165, 178, 232, 236 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного агровиробничого підприємства "Еліта" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Відпочинок-Плюс" про стягнення 68550,40 грн заборгованості задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Відпочинок-Плюс" (вул. Шевченка, 142, с. Закерничне, Рожнятівський район, Івано-Франківська область, 77665; ідентифікаційний код 36911448) на користь Приватного агровиробничого підприємства "Еліта" (вул. Січових Стрільців, 19, смт. Брошнів - Осада, Рожнятівський район, Івано-Франківська область, 77611; ідентифікаційний код 22197925) 52000,00 грн (п`ятдесят дві тисячі гривень) основної заборгованості, 1720,66 грн (одна тисяча сімсот двадцять гривень шістдесят шість копійок) судового збору.

3. На виконання рішення видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 16550,40 грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20.12.2021.

Суддя Т.Е. Валєєва