РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.12.2021Справа № 910/13765/21
За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Об`єднання власників квартир "Домовласник"

про стягнення 187429,44 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гарашко Т.В.

Представники сторін:

від позивача - Прокопчук А.Л.

від відповідача - Волохович О.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - позивач) про стягнення з Об`єднання власників квартир "Домовласник" (далі - відповідач) суми заборгованості та штрафних санкцій, разом у сумі 187429,44 грн. у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору № 330411 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 19.09.2018 щодо своєчасної та повної оплати наданих йому послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 відкрито провадження у справі №910/13765/21 за вказаними вище позовними вимогами, призначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання.

У судовому засіданні 01.11.2021 представник відповідача повідомив суд про часткове погашення суми боргу в частині 34743 грн. на підтвердження чого надав суду копію квитанції банку.

Проти позовних вимог відповідач не заперечував, він та позивач просили суд надати час з метою мирного врегулювання спору, що стало підставою для неодноразового відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 13.12.2021 представники сторін повідомили суд, що їм не вдалося вирішити спір шляхом примирення. Також, представником позивача надано суду довідку на підтвердження часткової оплати відповідачем боргу після відкриття провадження у справі, а саме: 28.10.2021 у сумі 34743 грн., 30.11.2021 у сумі 36500 грн. та 02.12.2021 у сумі 3500 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ "Київенерго".

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

19.09.2018 між позивачем як постачальником та відповідачем як споживачем укладено Договір №330411 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі - Договір), відповідно до якого позивач зобов`язався виробити та поставити теплову енергію відповідачу для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а відповідач зобов`язався отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в цьому Договорі.

Відповідні послуги надаються позивачем у будинок №7 по вул. Дончука Василя у місті Києві за яким є зареєстроване Об`єднання власників квартир "Домовласник".

Відповідно до п. 4.1, 4.2, 4.4, 4.11 Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.06.2019. Керуючись ст. 631 ЦК України сторони домовились про те, що дія цього Договору поширюється на взаємовідносини, які фактично виникли між сторонами з 01.05.2018. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. Припинення дії Договору не звільняє споживача від обов`язку повної сплати спожитої теплової енергії.

Згідно з п. 2.2.1 Договору позивач зобов`язався безперебійно постачати теплову енергію у гарячій воді на межу балансової належності із відповідачем (додатки 3, 4 Договору) для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року згідно із заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними у Додатку 1.

У разі встановлення у споживача будинкових комерційних приладів обліку теплової енергії - кількість спожитої ним теплової енергії в розрахунковому періоді визначається відповідно до показників цих приладів встановлених на межі балансової належності (п. 2 Додатку 2 до Договору).

Відповідно до п. 5 Додатку № 2 Договору споживач, що має будинкові прилади обліку (незалежно від балансової належності приладів обліку теплової енергії), щомісячно надає постачальнику звіт по фактичному споживанню теплової енергії в ЦОК за адресою: пр. Повітрофлотський, 58 - не пізніше 28 числа звітного місяця.

Позивач зазначає, що будинок за адресою: м. Київ, вул. Василя Дончука, №7 обладнаний будинковим приладом обліку, що підтверджується Актом № 20/1284 про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи в опалювальний період 2020-2021, складеного 08.09.2020, копію якого додано з позовною заявою.

Відповідно до п. 9 Додатку 2 до Договору відповідач щомісячно з 12 по 15 числа отримує в ЦОК за адресою: пр. Повітрофлотський, 58 оформлену позивачем рахунок-фактуру, акт приймання-передавання товарної продукції, облікову картку фактичного споживання та акт звіряння, які оформлює і повертає один примірник позивачу протягом 2х днів з моменту їх одержання.

За умовами п. 10 Додатку 2 до Договору споживач на рахунковий рахунок постачальника, відкритий у ТВБВ №100/020 філії - Головного правління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (код банку 322669), помісячно забезпечує не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим, і плату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію на поточний рахунок позивача.

Згідно з п. 2.3.1 Договору відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними у Додатку 2.

Відповідно до п. 1 Додатку 2 до Договору розрахунки з відповідачем за відпущену теплову енергію проводяться згідно з тарифами, затвердженими виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 23.07.2018 № 1294, за кожну відпущену Гігакалорію (ІГкал/грн.) без урахування ПДВ.

Пунктом 11 Додатку 2 до Договору передбачена можливість зміни тарифів.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб`єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Позивач зазначає, що за період постачання теплової енергії при здійсненні нарахувань застосовувався затверджений тариф на теплову енергію, що підтверджується щомісячним обліковим записом до Договору. Дані споживання теплової енергії відображені в Облікових картках за особовим рахунком відповідача на підставі яких здійснені відповідні нарахування.

Позивачем було сформовано та надано суду інформацію по особовому рахунку відповідача у паперовому вигляді, що містить відомості про обсяг та вартість споживання теплової енергії, а саме: облікові картки по обліковому запису відповідача № 330411, довідку про нарахування за теплову енергію за договором №330411, якими підтверджується факт надання відповідачу послуг з надання теплової енергії у гарячій воді у період з листопада 2020 року по квітень 2021 року.

Відповідно до п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 №1198 (далі - Правила) споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату постачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Зобов`язання в силу вимог статей 525, 526 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у ст. 193 ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач вказує на те, що відповідач не вносив плату за отриману теплову енергію у гарячій воді, в результаті чого за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року включно утворилась заборгованість у сумі 223010,66 грн., пізніше, 02.08.2021 відповідачем було внесено оплату у сумі 58268,09 грн. та сума заборгованості зменшилась і становить 164742, 57 грн. на підтвердження чого позивачем надано відповідну довідку від 09.08.2021.

Відповідач про наявність боргу у вказаній сумі не заперечував, зазначив, що борг утворився через накладений арешт на рахунках відповідача в межах виконавчого провадження з виконання рішення по іншій справі, що обмежило відповідача у користуванні коштами наявними на банківських рахунках.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач після відкриття провадження у справі здійснив часткову оплату боргу, разом у сумі 74743 грн.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приймаючи до уваги викладене, суд закриває провадження у справі в частині 74743 грн. боргу, а спір підлягає розгляду в частині 89999,57 грн. боргу та сум штрафних і фінансових санкцій нарахованих позивачем.

Частина 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію у сумі 89999,57 грн.

Позивачем, також заявлена вимога про стягнення з відповідача 9655,52 грн. інфляційних втрат, 2518,43 грн. 3% річних та 10512,92 грн. пені, які нараховані на суму боргу через порушення строків оплати.

Відповідачем заперечень щодо нарахованих вище сум штрафних санкцій надано не було.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або Законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи 3% річних та інфляційні витрати, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Приймаючи до уваги вищенаведені приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права за порушення грошового зобов`язання відповідачем вимагати сплати останнім проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 9655,52 грн. інфляційних втрат та 2518,43 грн. 3% річних.

Що ж стосується заявлених позивачем вимог в частині нарахованої пені у сумі 10512,92 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,5 % від суми боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) за кожний день, до моменту його повного погашення, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством України.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Колективним споживачем житлово-комунальних послуг є юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги.

За частиною 6 статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Проте дія зазначеної норми була зупинена відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17.03.2020, який набрав чинності 18.03.2020.

Крім того, відповідно до підпункту 4 пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17.03.2020, що набрав чинності 17.03.2020, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог позову в частині 10512,92 грн. пені.

Судові витрати, у які позивачем включено витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на обидві сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що у порядку п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена ним сума судового збору (1121,15 грн.) у зв`язку із закриттям провадження у справі в частині 74743 грн. може бути повернута у випадку звернення позивачем із відповідним клопотанням до суду.

Керуючись ст.ст. 86, 123, 126, 129, 231, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі №910/13765/21 в частині стягнення 74743 грн. боргу.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Об`єднання власників квартир "Домовласник" (вул. Василя Дончука, 7, м. Київ; ідентифікаційний код 21710378) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (пл. Івана Франка, буд. 5, м. Київ; ідентифікаційний код 40538421) 89999 (вісімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 57 коп. боргу, 9655 (дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять) грн. 52 коп. інфляційних втрат, 2518 (дві тисячі п`ятсот вісімнадцять) грн. 43 коп. 3% річних, а також 1532 (одну тисячу п`ятсот тридцять дві) грн. 60 коп. судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст підписано 16.12.2021.

Суддя Р.Б. Сташків