ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.12.2021 Справа № 917/1533/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засіданні Отюговій О.І., розглянувши в спрощеному провадженні справу №917/1533/21

за позовною заявою Адвокатського об`єднання "Макмел" вул. Є.Сверстюка 19 офіс 21, м. Київ,02002

до відповідача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" вул. Л. Толстого, 87, м. Лубни, Полтавська область,37500

про стягнення 81 260,00 грн.

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

04.10.2021 року до господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Адвокатського об`єднання "Макмел" до відповідача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" про стягнення 81 260,00 грн. заборгованості.

Ухвалою від 07.10.2021 року позовну заяву залишено без руху.

21.10.2021 року від позивача надійшла заява про виправлення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 21.10.2021 року суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст.167,184 ГПК України. Встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов.

09.11.2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. В поданому відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки господарським судом вже розглядалась справа №917/1029/20 за позовом Адвокатського об`єднання "Макмел" до відповідача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" про стягнення 89 620,00 грн. заборгованості, де предмет і підстави позову є тотожними даній справі.

Крім того 09.11.2021 року від відповідача до суду надійшли клопотання про перехід до загального позовного провадження та клопотання про витребування від відповідача доказів в порядку статті 80 ГПК України.

Ухвалою від 11.11.2021 року суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача про перехід до загального позовного провадження. Клопотання про витребування доказів задовольнив та витребував у Адвокатського об`єднання "Макмел" оригінали наступних документів: договору про надання правової допомоги від 01.12.2016 року; додаткової угоди №2 від 02.01.2019 року до договору від 01.12.2016 року; акту приймання - передачі №2 від 31.05.2019 року; акту приймання - передачі №3 від 30.06.2019 року; акту приймання - передачі №4 від 31.07.2019 року.

18.11.2021 року від позивача на електронну адресу суду надійшов лист з додатком (додаткова угода №2 від 02.01.2019 року до договору про надання правової допомоги від 01.12.2016 року). Зазначені документи надійшли на електронну адресу суду без електронного підпису.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Поданий електронний документ не містить необхідних реквізитів, що надають йому юридичної сили, зокрема, електронного цифрового підпису автора.

Отже надіслані позивачем документи оформлено з порушенням Законів України "Про електронні довірчі послуги", Про електронні документи та електронний документообіг" , а саме зазначені документи не скріплені електронним цифровим підписом, а відтак не підписані позивачем.

Крім того 18.11.2021 року від позивача до суду (засобами поштового зв`язку) надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує на те, що підстави та предмет даного позову і позову по справі 917/1029/20 не співпадають. Так, підставою позову по справі 917/1029/20 було невиконання відповідачем зобов`язань за договором про надання правової допомоги від 01.04.2019 року (на підставі підписаного акту прийому-передачі №1 від 30.04.2019 року) та невиконання відповідачем зобов`язань за договором про надання правової допомоги від 01.12.2016 року, предметом даного позову було стягнення заборгованості у розмірі 89 620,00 грн. А підставою позову у даній справі є невиконання відповідачем зобов`язань за договором про надання правової допомоги від 01.12.2016 року (на підставі акту прийому-передачі №2 від 31.05.2019 року, акту прийому-передачі №3 від 30.06.2019 року, акту прийому-передачі №4 від 31.07.2019 року), предметом даного позову є стягнення заборгованості у розмірі 81 260,00 грн.

22.11.2021 року від позивача до суду надійшов супровідний лист на виконання вимог ухвали суду 11.11.2021 року разом з оригіналами договору про надання правової допомоги від 01.12.2016 року, акту приймання - передачі №2 від 31.05.2019 року; акту приймання - передачі №3 від 30.06.2019 року та акту приймання - передачі №4 від 31.07.2019 року. Стосовно додаткової угоди №2 від 02.01.2019 року до договору від 01.12.2016 року позивач повідомив суду, що оригінал додаткової угоди №2 від 02.01.2019 року в двох примірниках підписаний обома сторонами знаходиться у відповідача, а позивачем отримано додаткову угоду №2 лише засобами електронного зв`язку.

З огляду на перебування судді Тимощенко О.М. на лікарняному з 29.11.2021 року по 17.12.2021 року включно, зазначена ухвала приймається в перший робочий день після виходу судді з лікарняного.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

В обґрунтування своїх позовних вимог у даній справі Адвокатське об`єднання "Макмел" (позивач) посилався на те, що 01.12.20216 року між ним та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" (з 12.09.2019 року Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз") (відповідач) укладено договір про надання правової допомоги від 01.12.2016 року.

02.01.2019 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №2 до договору про надання правової допомоги від 01.12.2016 року, якою сторони продовжили строк дії договору про надання правової допомоги від 01.12.2016 року до 31.12.2019 року.

На виконання умов договору про надання правової допомоги від 01.12.2016 року позивачем були надані відповідачу послуги у повному обсязі згідно п. 2.1. договору.

На підтвердження надання даних послуг позивач до матеріалів справи надає актами прийому - передачі наданих послуг №2 від 31.05.2019 р. на суму 153 100 грн., №3 від 31.06.2019 р. на суму 88075 грн., №4 від 31.07.2019 р. на суму 49 725 грн. (арк. с. 13-18).

Позивач вказує на те, що вартість наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 01.12.2016 року відповідач оплатив частково і за ним станом на 28.09.2021 року рахується заборгованість в сумі 81 260,00 грн.

На підтвердження проведеної відповідачем часткової оплати наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 01.12.2016 року позивач надає виписку банківського рахунку АО "Макмел" в АТ "Райффайзен Банк Аваль" (арк. с. 19-21).

Судом встановлено, що у провадженні Господарського суду Полтавської області перебувала справа №917/1029/20 за позовом Адвокатського об`єднання "Макмел" до відповідача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" про стягнення 89 620, 00 грн. заборгованості.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 18.01.2021 року у справі №917/1029/20 позовні вимоги Адвокатського об`єднання "Макмел" задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи" "ЛУБНИГАЗ" на користь Адвокатського об`єднання "МАКМЕЛ" 89 620 грн. основного боргу, 2 102 грн. витрат зі сплати судового збору.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 року у справі №917/1029/20 рішення господарського суду Полтавської області від 18.01.21 у справі №917/1029/20 скасовано та прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено. Стягнуто з Адвокатського об`єднання "МАКМЕЛ"на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільчої системи" "Лубнигаз" 3 153 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Зазначена постанова набрала законної сили 19.04.2021 року.

В постанові від 19.04.2021 року у справі №917/1029/20 судом встановлено наступне.

Між Адвокатським об`єднанням "Макмел" (позивач) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" (з 12.09.2019р. - АТ "ЛУБНИГАЗ" - відповідач) було укладено договір про надання правової допомоги від 01.12.2016 р. (далі-Договір).

02.01.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду №2 до Договору про надання правової допомоги від 01.12.2016 року, за умовами якої дію Договору про надання правової допомоги було продовжено до 31.12.2019 року.

В обґрунтування позову у даній справі АО "Макмел" посилається на те, що на виконання п. 2.1. договору про надання правової допомоги від 01.12.2016, в редакції додаткової угоди від 02.01.2019 № 2, ним відповідачу надано послуги за період з квітня 2019 року по липень 2019 року включно на загальну суму 392 000 грн., на підтвердження чого сторони підписали та скріпили печатками акти приймання - передачі наданих послуг : від 30.04.2019 р. №1 на суму 101 100 грн., від 31.05.2019 р. №2 на суму 153 100 грн., від 30.06.2019 р. №3 на суму 88075 грн., від 31.07.2019 р. №4 на суму 49 725 грн., в той час як відповідач вартість наданих послуг сплатив частково, що підтверджується виписками банківського рахунку АО "Макмел " в АТ "Райффайзен Банк Аваль", у зв`язку з чим заборгованість за надання правової допомоги за вказаним Договором за період з квітня 2019 року по липень 2019 року становить 89 620 грн.

На підтвердження зазначених в позовній заяві обставин надання послуг за договором про надання правової допомоги від 01.12.2016 та їх часткової оплати позивачем до позовної заяви надано належним чином засвідчені копії: договору про надання правової допомоги від 01.12.2016; додаткової угоди від 02.01.2019 № 2 до договору про надання правової допомоги від 01.12.2016; акту приймання-передачі наданих послуг від 30.04.2019 № 1 за квітень 2019 року; акту приймання-передачі наданих послуг від 31.05.2019 № 2 за травень 2019 року; акту приймання-передачі наданих послуг від 30.06.2019 № 3 за червень 2019 року ; акту приймання-передачі наданих послуг від 31.07.2019 № 4 за липень 2019 року; виписку з банківського рахунку АО "Макмел " в АТ "Райффайзен Банк Аваль" за період з 01.03.2019 по 21.04.2020.

Крім цього, колегія суддів апеляційного суду зазначила, що в наданих позивачем на обґрунтування позову Актах приймання-передачі наданих послуг : від 30.04.2019 р. №1 на суму 101 100 грн., від 31.05.2019 р. №2 на суму 153 100 грн., від 30.06.2019 р. №3 на суму 88075 грн., від 31.07.2019 р. №4 на суму 49 725 грн. зазначено, що вони підписані сторонами на підтвердження надання позивачем відповідачу послуг за договором про надання правової допомоги від 01.04.2019, в той час, як позовні вимоги у даній справі обґрунтовано порушенням відповідачем договору про надання правової допомоги з іншою датою - від 01.12.2016.

Так само, у наданій позивачем до позовної заяви виписці з банківського рахунку АО "Макмел" в АТ "Райффайзен Банк Аваль" за період з 01.03.2019 по 21.04.2020 зазначені відомості про здійснення відповідачем оплат з 04.03.2019 по 25.04.2019 за договором про надання правової допомоги від 01.12.2016, а за період з 03.05.2019 по 31.01.2020 - за договором про надання правової допомоги від 01.04.2019, який не стосується предмета доказування у даній справі.

Таким чином, надані позивачем докази на підтвердження обставин надання ним відповідачу послуг за спірним Договором та їх часткової оплати останнім, які суд першої інстанції поклав в основу свого висновку про задоволення позовних вимог, не стосуються предмету доказування у даній справі, а тому є неналежними, у зв`язку з чим не можуть братись до уваги при розгляді даної справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів, які характеризують суть конкретного позову, його зміст та правову природу, а саме: предмета і підстави позову.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава.

Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

Підставою позову може бути як один, так і декілька юридичних фактів матеріально-правового характеру.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Тобто, предметом позову як вимоги про захист порушеного або оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу є спосіб захисту цього права чи інтересу.

Як встановлено судом вище, предметом спору у справі №917/1029/21 були вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надання правової допомоги за період з квітня 2019 р. по липень 2019 р. включно в сумі 89 620,00 грн. на підставі договором про надання правової допомоги від 01.12.2016 року та актів приймання-передачі наданих послуг : від 30.04.2019 р. №1 на суму 101 100 грн., від 31.05.2019 р. №2 на суму 153 100 грн., від 30.06.2019 р. №3 на суму 88075 грн., від 31.07.2019 р. №4 на суму 49 725 грн.

Предметом даного позову є вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надання правової допомоги в сумі 89 620,00 грн. на підставі договору про надання правової допомоги від 01.12.2016 року та актів приймання-передачі наданих послуг: від 31.05.2019 р. №2 на суму 153 100 грн., від 31.06.2019 р. №3 на суму 88075 грн., від 31.07.2019 р. №4 на суму 49 725 грн.

З наведеного вбачається, що підстави позову, визначені позивачем у даній справі, є тими ж самими, що були вказані останні в обґрунтування позовних вимог у справі № 917/1029/20 і предмет позову у даній справі (стягнення заборгованості на підставі договору від 01.12.2016 року та одних і тих же актів) входив до предмету позову по справі №917/1029/21.

Сторони у справі № 917/1029/20 були ті самі особи, що і у справі № 917/1533/21.

Посилання позивача на те, що предмет і підстава даного позову не збігаються з предметом та підставою позову у справі №917/1029/20 судом до уваги не приймаються.

Договір про надання правової допомоги від 01.04.2019 року, на який посилається позивач не був підставою позову по справі №917/1029/20. Підставою позову у справі 917/1029/20 був договір про надання правової допомоги від 01.12.2016 року (про що прямо вказано у постанові суду апеляційної інстанції) та акти приймання - передачі наданих послуг: від 30.04.2019 р. №1 на суму 101 100 грн., від 31.05.2019 р. №2 на суму 153 100 грн., від 30.06.2019 р. №3 на суму 88075 грн., від 31.07.2019 р. №4 на суму 49 725 грн. тобто той самий договір, який є підставою позову у даній справі.

Зміна кількісних показників (збільшення, зменшення розміру) за тією ж самою вимогою, не свідчить про інший предмет у справі № 917/1533/21, оскільки під предметом позову розуміється матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Повторне подання позовної заяви Адвокатським об`єднанням "Макмел" є по суті намаганням домогтися повторного розгляду справи, нової переоцінки обставин та доказів по справі з метою винесення нового рішення у справі вже на користь стягувача.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права.

Принцип юридичної визначеності є істотно важливим для питання довіри до судової системи та верховенства права. Він є істотно важливим також і для плідності бізнесової діяльності, з тим щоб генерувати розвиток та економічний поступ. Аби досягти цієї довіри, держава повинна зробити текст закону (the law) легко доступним. Вона також зобов`язана дотримуватись законів (the laws), які запровадила, і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю. Передбачуваність означає, що закон має бути, за можливості, проголошений наперед - до його застосування, та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку.

Юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були чіткими і точними та спрямованими на забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишались передбачуваними. Зворотна дія [юридичних норм] також суперечить принципові юридичної визначеності, принаймні у кримінальному праві (ст. 7 ЄКПЛ), позаяк суб`єкти права повинні знати наслідки своєї поведінки; але це також стосується і цивільного та адміністративного права - тієї мірою, що негативно впливає на права та законні інтереси [особи]. Юридична визначеність вимагає дотримання принципу res judicata. Остаточні рішення судів національної системи не повинні бути предметом оскарження. Юридична визначеність також вимагає, щоб остаточні рішення судів були виконані. У приватних спорах виконання остаточних судових рішень може потребувати допомоги з боку державних органів, аби уникнути будь-якого ризику приватного правосуддя, що є несумісним з верховенством права. Системи, де існує можливість скасовувати остаточні рішення, не базуючись при цьому на безспірних підставах публічного інтересу, та які допускають невизначеність у часі, несумісні з принципом юридичної визначеності."

Відповідно до п.72 рішення Європейського Суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" (заява N 48553/99) зазначено:

"Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 параграфа 1, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції ( 995_004 ), яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів."

Посилання, що одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду мається міститься і у справах Європейського суду з прав людини "Брумареску проти Румунії", "Салов проти України" та інші.

У справі Рябих проти Росії (рішення від 24.07.03., п.52) Європейський суд постановив: правова певність передбачає повагу до принципу res judicata, тобто принципу остаточності судових рішень. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

За викладених обставин, провадження у даній справі підлягає закриттю, у відповідності до положень п. 3 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки є таке, що набрало законної сили, рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 231 ГПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч.4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, питання про повернення позивачу судового збору буде вирішено судом після надходження від позивача відповідного клопотання.

Керуючись ст.ст. 231, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України суд,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №917/1533/21 за позовом Адвокатського об`єднання "Макмел" до відповідача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" про стягнення 81 260,00 грн. заборгованості - закрити.

Ухвала підписана 20.12.2021 р.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом 10 днів з дня підписання (ст.ст.235, 255-256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М.Тимощенко