ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2021 справа № 914/3011/21

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Росток», м. Ужгород

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Баушпар», м. Львів

про: стягнення заборгованості у розмірі 73 016, 58 грн

Суддя Синчук М.М.

За участю секретаря судового засідання

Кравчук І.В.

Представники учасників справи:

від позивача: Олійник Р.Б. -представник;

від відповідача: не з`явився.

На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росток» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Баушпар» про стягнення заборгованості у розмірі 73 016, 58 грн, в т.ч. 8 903, 10 грн пені, 12 713, 83 грн 19% річних, 10 138, 43 грн інфляційних втрат та 41 261, 22 грн штрафу.

Ухвалою суду від 11.10.2021 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі №914/3011/21 за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін; проведення судового засідання для розгляду справи по суті призначено на 01.11.2021. Явка представників учасників справи в судове засідання визнана необов`язковою.

Двадцять шостого жовтня 2021 року на електронну адресу суду надійшла заява представника позивача, у якому останній просить суд надати можливість представнику брати участь у судовому засіданні, призначеному на 01.11.20221 та у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів.

Судом, з відомостей АТ «Укрпошта» (трекінг поштових відправлень) встановлено, що поштове відправлення з копією ухвали суду від 11.10.2021р. про відкриття провадження у справі, що надсилалось відповідачу (ідентифікатор поштового відправлення № 227) станом на 15.10.2021р. «не вручене під час доставки: інші причини»).

Суд постановив витребувати у Львівської дирекції акціонерного товариства «Укрпошта» інформацію про конкретні причини невручення поштового відправлення № 227.

Ухвалою суду від 01.11.2021 розгляд справи по суті відкладено на 29.11.2021.

Канцелярією Господарського суду Львівської області 11.11.2021 зареєстровано відповідь АТ «Укрпошта», у якому зазначено причини невручення поштового відправлення № 227: «рекомендований лист № 227 15.10.2021 був переданий в доставку, за даною адресою знаходиться житлова квартира, адресат був відсутній, повідомлення про надходження рекомендованого листа було залишено в поштовій скринці, адресат не звернувся для одержання листа».

Ухвалою суду від 29.11.2021 розгляд справи по суті відкладено на 13.12.2021.

Канцелярією Господарського суду Львівської області зареєстровано додаткові пояснення представника позивача (вх. №29560/21 від 08.12.2021).

У судовому засіданні 13.12.2021 представник позивача взяв участь в режимі відеоконференції. Позовні вимоги підтримав.

У судове засідання 13.12.2021 представник відповідача не з`явився.

Про дату, час та місце проведення судового засідання представник відповідача повідомлявся завчасно та належним чином на адресу, згідно витягу з ЄДРЮОФОП.

Судом, з відомостей АТ «Укрпошта» (трекінг поштових відправлень) встановлено, що поштове відправлення з копією ухвали суду від 11.10.2021р. про відкриття провадження у справі, що надсилалось відповідачу (ідентифікатор поштового відправлення № 227) станом на 15.10.2021р. «не вручене під час доставки: інші причини»).

Суд постановив витребувати у Львівської дирекції акціонерного товариства «Укрпошта» інформацію про конкретні причини невручення поштового відправлення № 227.

Канцелярією Господарського суду Львівської області 11.11.2021 зареєстровано відповідь АТ «Укрпошта», у якому зазначено причини невручення поштового відправлення № 227: «рекомендований лист № 227 15.10.2021 був переданий в доставку, за даною адресою знаходиться житлова квартира, адресат був відсутній, повідомлення про надходження рекомендованого листа було залишено в поштовій скринці, адресат не звернувся для одержання листа».

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зазначених в ч. 2 ст. 202 ГПК України, а саме: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Підстав для відкладення розгляду справи в судовому засіданні 13.12.2021, визначених у ч. 2 ст. 202 ГПК України, не встановлено.

Відповідно до частини першої ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (ч.3 ст. 202 ГПК України).

А тому, оскільки сторони, зокрема відповідач, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 13.12.2021 р. за відсутності представника відповідача.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за Договором поставки нафтопродуктів №24 від 25.07.2019.

Так, позивач зазначає, що відповідачем оплату вартості отриманого товару було здійснено з порушенням строку, встановленого договором.

Зважаючи на допущені відповідачем порушення договірних зобов`язань, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь пеню на підставі п. 6.2. Договору у розмірі 8 903,10 грн, штраф на підставі п. 6.3. Договору у розмірі 41 261,22 грн, 19 % річних на підставі п. 6.4. Договору у розмірі 12 713,83 грн та інфляційні втрати у сумі 10 138,43 грн.

Правова позиція відповідача.

Відповідач щодо позовних вимог не заперечив, відзиву на позовну заяву не подав.

Відтак суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Обставини справи, встановлені судом.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Росток» (далі Постачальник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Баушпар» (далі Покупець, Відповідач) укладено Договір №24 поставки нафтопродуктів від 25.07.2019 (далі Договір №24).

Відповідно до умов п. 1.1. Договору №24, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити нафтопродукти, надалі «Товар», відповідно до умов цього Договору та Додаткових угод до нього.

Згідно п. 4.1.1., 4.1.5. Договору №24, Постачальник здійснює поставку Товару в місце обумовлене між Постачальником та Покупцем, що фіксується в заявці та в Додатках до Договору, вартість доставки Товару входить у ціну Товару.

Факт прийому передачі нафтопродуктів засвідчує підписання накладної та проставлянням підпису та печатки на шляховому листі уповноваженою особою Покупця.

Ціна за Товар встановлюється згідно кон`юнктури ринку і фіксується у прибутково-видатковій накладній та Додатках до даного Договору, які є невід`ємною частиною даного Договору (п.5.1. Договору №24).

Покупець оплачує Товар на умовах передоплати або з відстрочкою оплати вказаною в Додатках до даного Договору по кожній поставці окремо (п. 5.3. Договору №24).

Строк дії Договору №24 визначено до 31 грудня 2020 року (п. 9.1. Договору №24).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Росток» (далі Постачальник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Баушпар» (далі Покупець, Відповідач) укладено Договір №9 поставки нафтопродуктів від 12.01.2021 (далі Договір №9).

Відповідно до умов Договору №9 сторонами продовжено договірні відносини з поставки товару (нафтопродуктів) у строк до 31 грудня 2021 (п. 9.1. Договору №9).

На виконання договірних зобов`язань позивачем було передано, а відповідачем прийнято у власність товар відповідно до:

- Видаткової накладної № НБ10398 від 16.12.2020 року на суму 75 184,20 грн (3 825 л) та Товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № НБ10398 від 16.12.2020 року;

- Видаткової накладної № НБ10411 від 22.12.2020 року на суму 69 894,00 грн (3 530 л) та Товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № НБ10411 від 22.12.2020 року;

- Видаткової накладної № НБ10008 від 13.01.2021 року на суму 73 071,00 грн (3 530 л) та Товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № НБ 10008 від 13.01.2021 року.

Згідно складеного та підписаного сторонами додатку № 24-031 від 16.12.2020 до договору № 24 від 25.07.2019 р. сторони обумовили, шо оплата за поставку (3 825 л) здійснюється протягом 5 банківських днів з моменту поставки товару.

Згідно додатку № 24-032 від 22.12.2020 до договору № 24 від 25.07.2019 сторонами погоджено, що за поставку (3 530 л) оплата здійснюється протягом 5 банківських днів з моменту поставки товару.

Згідно додатку № 09-001 від 13.01.2021 до договору № 09 від 12.01.2021 сторонами погоджено, що за поставку (3 530 л) оплата здійснюється протягом 5 банківських днів з моменту поставки товару.

В матеріалах справи наявний акт звірки розрахунків від 13.12.2020, складений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Росток» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Баушпар» та підписаний уповноваженими особами сторін, у якому сторонами визначено, що станом на 31.12.2020 заборгованість перед Постачальником становить 91 973,89 грн.

Позивачем долучено до матеріалів справи копію претензії б/н від 19 квітня 2021 року, адресовану директору ТзОВ «Баушпар» про сплату заборгованості за поставлений товар у сумі 165 044,89 грн (з відповідними доказами надсилання).

Суму основного боргу відповідачем погашено у повному обсязі, що підтверджується долученою позивачем до матеріалів справи копією виписки по рахунку позивача, зокрема 30.12.2020 у сумі 60 000, 00 грн, 06.05.2021 у сумі 20 000,00 грн, 07.06.2021 у сумі 145 044,89 грн.

Позивачем у наданих до суду додаткових поясненнях (вх. №29560/21 від 08.12.2021) зазначено, що здійснена відповідачем 30.12.2020 оплата у сумі 60 000, 00 грн частково зарахована позивачем у погашення суми заборгованості за попередні періоди.

Відповідно до умов п. 6.2. - 6.4. Договору №9, у випадку порушення Покупцем термінів здійснення взаєморозрахунків, передбачених Договором і відповідними Додатками до нього, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується за весь період прострочення по день проведення розрахунків у відповідності з умовами договору.

У випадку якщо термін прострочення Покупцем проведення взаєморозрахунків перевищує 15 календарних днів, Покупець зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 25% від суми заборгованості, протягом 5 робочих днів із дня одержання відповідної письмової вимоги Постачальника.

За несвоєчасне проведення розрахунків у відповідності до умов даного договору Постачальник має право стягнути з Покупця проценти за користування чужими коштами в розмірі 19% річних від неоплаченої вартості Товару.

Предметом спору у справі є стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 8 903,10 грн, штрафу у розмірі 41 261,22 грн, 19 % річних у розмірі 12 713,83 грн та інфляційних втрат у сумі 10 138,43 грн.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами у справі виникли з Договору№24 поставки нафтопродуктів від 25.07.2019, Договору №9 поставки нафтопродуктів від 12.01.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 526 ЦК України та ст.193 ГКУ країни зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, позивач обов`язок за Договором з поставки обумовленого Товару (нафтопродуктів) виконав, натомість відповідач кореспондуючого обов`язку з оплати вартості поставленого товару виконав з порушенням визначеного сторонами строку.

Щодо заявленої до стягнення суми інфляційних втрат та 19% річних суд зазначає таке.

Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до умов п. 6.4. Договору №9, за несвоєчасне проведення розрахунків у відповідності до умов даного договору Постачальник має право стягнути з Покупця проценти за користування чужими коштами в розмірі 19% річних від неоплаченої вартості Товару.

Суд, здійснивши власний розрахунок 19% річних та інфляційних втрат встановив, що за період прострочення відповідача, з урахуванням періодів існування заборгованості окремо по кожній накладній та з урахуванням здійснених оплат, вірним є нарахування 12 724, 25 грн 19% річних та 8 869 38 грн інфляційних втрат. Однак, оскільки суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, до стягнення підлягають інфляційні втрати у сумі 8 869, 38 грн та 19% річних у заявленому розмірі - 12 713,83 грн.

Щодо заявленої до стягнення суми пені суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Відповідно до умов п. 6.2. Договору №9, у випадку порушення Покупцем термінів здійснення взаєморозрахунків, передбачених Договором і відповідними Додатками до нього, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується за весь період прострочення по день проведення розрахунків у відповідності з умовами договору.

Суд, здійснивши перерахунок суми пені, дійшов висновку, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі 8 877, 33 грн.

Крім того, сторонами у п. 6.2. Договору №9 передбачено, що у випадку якщо термін прострочення Покупцем проведення взаєморозрахунків перевищує 15 календарних днів, Покупець зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 25% від суми заборгованості, протягом 5 робочих днів із дня одержання відповідної письмової вимоги Постачальника.

Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у сумі 41 261, 22 грн, з огляду на встановлення факту прострочення виконання зобов`язання з здійснення оплати, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази та оцінивши їх у сукупності з огляду на їх вірогідність встановив, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76, 79, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 252 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Баушпар» (79020, Львівська обл., місто Львів, вулиця Варшавська, будинок 136, квартира 30, ідентифікаційний код 41001204) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росток» (88015, Закарпатська обл., місто Ужгород, вулиця Боженка, будинок 2, квартира 4, ідентифікаційний код 32890880) 8 877, 33 грн пені, 12 713, 83 грн 19% річних, 8 869, 38 грн інфляційних втрат, 41 261, 22 грн штрафу та 2 229, 75 грн судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено 14.12.2021.

Суддя Синчук М.М.