ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2021 справа № 914/3098/21

Суддя Юркевич М.В., в порядку спрощеного позовного провадження, розглянувши матеріали

позовної заяви: Уманського національного університету садівництва, м. Умань, Черкаська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ЛОГІСТИК», м. Львів

про: стягнення 147 466,80 грн.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Уманський національний університет садівництва звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ЛОГІСТИК» про стягнення 147 466,80 грн. заборгованості за договором про закупівлю палива в паливних картках.

Ухвалою від 20.10.2021 позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з відсутністю доказів направлення позовної заяви відповідачу та надано десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків.

08 листопада 2021 року на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви від 02.11.2021. Зокрема, позивач надав суду оригінал опису вкладення, яким підтвердив направлення позовних матеріалів відповідачу.

Таким чином, станом на 08.11.2021 суд констатує про виконання позивачем вимог ухвали суду від 20.10.2021.

Ухвалою від 08.11.2021 було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та надано строк для подання відзиву.

В ухвалі від 08.11.2021 пропонувалося відповідачу подати відзив на позовну заяву та висловити свою позицію по справі, однак відповідач своїм правом не скористався. Відповідачем отримано поштове відправлення з ухвалою суду від 08.11.2021, що підтверджується інформацією з сайту «Укрпошта» за трекінгом №206 17.11.2021.

Станом на 21.12.2021 від відповідача відзив на позовну заяву не надходив.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір №107 про закупівлю товару за державні кошти.

На виконання умов договору відповідачем було передано, а позивачем прийнято згідно з видатковою накладною № 130521/1 від 13.05.2021 товар, саме: 2000 (дві тисячі) літрів бензину А 92 на суму 41 800,00 грн без ПДВ та на 4 000 (чотири тисячі) літрів дизельного палива на суму 79 800,00 грн без ПДВ, на загальну суму 145 920,00 грн з ПДВ.

Позивач, на підставі виставленого рахунку на оплату №173 від 13.05.2021, оплатив отриманий товар повністю, що підтверджується платіжним дорученням від 18.05.2021 №569.

Однак, з липня 2021 року позивач не може здійснювати заправку автомобілів, оскільки талони на 250 літрів бензину А 92 та талони на 3640 літрів дизельного палива на загальну суму 131 784,00 грн були заблоковані. Наведене стало підставою для звернення позивача до суду із позовом про стягнення з відповідача боргу у розмірі 131 784,00 грн, 2 892,03 грн - пені, 10 214,40 грн 7% штрафу, 1 126,48 грн 3% річних, 1 449,78 грн інфляційних втрат.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву та/або доказів сплати заявленої до стягнення суми боргу не подав.

Після з`ясування обставин справи та дослідження поданих доказів, судом було встановлено наступне:

11.05.2021 року між Уманським національним університетом садівництва (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Кондор Логістик (постачальник) було укладено договір про закупівлю товару за державні кошти.

Відповідно до п. 1.1, 1.2. договором постачальник (відповідач) зобов`язувався до 20.12.2021 поставити покупцю бензин та дизельне паливо в талонах/ паливних картках (смарт-картках), які передаються у власність покупцю безкоштовно, і підтверджують право на отримання зазначеної кількості товару, а саме: бензин А-92 та дизельне паливо, згідно специфікації до договору, яка є невід`ємною його частиною, через автозаправні станції, перелік яких надано у додатку №2, а покупець прийняти та оплатити товар в кількості, у строки і виключно за цінами згідно з положеннями цього договору. Предметом цього договору є товар (ДК 021:2015)-09130000-9 Нафта і дистиляти (бензин А-92, дизельне паливо (в талонах/ паливним картках (смарт-картках)). Кількість товару та ціна визначаються специфікацією до договору, яка є невід`ємною його частиною.

Відповідно до п. 3.1. договору ціна договору складає 145 920,00 грн у тому числі ПДВ 23 320,00 грн.

Згідно п. 5.1. договору термін поставки облікових паливних карток (смарт-карток) протягом 5 календарних днів після надання покупцем заявки на поставку товару протягом 2021 року, але не пізніше 20 грудня 2021 року. Право власності на товар переходить до покупця в момент передачі талонів/ паливних карток (смарт-карток) постачальником.

Згідно 4.1. договору розрахунок проводиться у безготівковій формі шляхом оплати покупцем на розрахунковий рахунок постачальника, на підставі даного договору належним чином оформленого рахунка-фактури і накладної на товар, протягом 10 робочих днів з дати отримання товару покупцем.

Відповідачем було передано, а позивачем прийнято згідно з видатковою накладною № 130521/1 від 13.05.2021 товар, саме: 2 000 (дві тисячі) літрів бензину А 92 на суму 41 800,00 грн без ПДВ та на 4 000 (чотири тисячі) літрів дизельного палива на суму 79 800,00 грн без ПДВ, на загальну суму 145 920,00 грн з ПДВ.

Позивач, на підставі виставленого рахунку на оплату №173 від 13.05.2021, оплатив отриманий товар повністю, що підтверджується платіжним дорученням від 18.05.2021 № 569, яке знаходиться в матеріалах справи.

Пунктом 5.3 договору визначено, що товар відпускається через автозаправні станції постачальника (власні чи орендовані) відповідно до переліку, наведеного у додатку №2 до цього договору починаючи з моменту передачі талонів/ паливних карток (смарт-карток) покупцю.

Згідно з п. 6.3.2 договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам, встановленим розділом 2 договору.

03 серпня 2021 року позивачем на адресу відповідача було скеровано лист з вимогою негайного забезпечення видачі палива згідно договору в обмін на паливні картки в мережі АЗС «WOG» (згідно додатку 2 до договору).

Відповідно до п. 2.2. договору, при виявленні покупцем невідповідності якості, або кількості товару, який приймається, постачальник за свій рахунок протягом 1 (однієї) доби здійснює допостачання продукції належної кількості та якості.

Згідно з п. 5.4. договору, в разі поставки неякісного товару постачальник зобов`язується за власний рахунок замінити його на продукцію належної якості.

25.08.2021 року на адресу Уманського НУС надійшов лист від 13.08.2021 року № 3636, відповідно до змісту якого, відповідач не відмовляється від виконання договірних зобов`язань, однак існують технічні проблеми в системі відпуску пального у ТОВ «ІНТЕР КАРД».

02.09.2021 позивачем на адресу відповідача було скеровано лист №01-10/639 з повідомленням про розірвання договору з вимогою про повернення грошових коштів в сумі 131 784,00 грн (вартість неотриманого палива) на рахунок позивача. Дата розірвання договору - 16.09.2021 року (10 робочих днів з дати цього повідомлення).

06.09.2021 року вказаний лист-вимогу було отримано відповідачем, що підтверджується інформацією, розміщеною на сайті АТ «Укрпошта» за трекер-номером 732.

Відповідно до п. 6.2.1 Договору покупець має право достроково розірвати договір в односторонньому порядку у разі невиконання обов`язків постачальником, повідомивши його про це у строк 10 робочих днів.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо поставки оплаченого позивачем товару, неповернення сплачених позивачем коштів, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача коштів у розмірі 131 784,00 грн, 2 892,03 грн - пені, 10 214,40 грн 7% штрафу, 1 126,48 грн 3% річних, 1 449,78 грн інфляційних втрат.

При прийнятті рішення, суд входить з наступного:

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму.

Відповідно до ч.1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як з`ясовано судом, відповідачем передано позивачу талони на пальне у кількості 460 штук на загальну суму 145 920,00 грн, сторонами підписано відповідну видаткову накладну №130521/1 від 13.05.2021.

Кореспондуючий обов`язок з оплати позивач виконав у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 569 від 18.05.2021 на загальну суму 145 920,00 грн.

Згідно зі ст.ст. 662, 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві (ст. 664 ЦК України).

Згідно п. 5.1. договору термін поставки облікових паливних карток (смарт-карток) протягом 5 календарних днів після надання покупцем заявки на поставку товару протягом 2021 року, але не пізніше 20 грудня 2021 року. Право власності на товар переходить до покупця в момент передачі талонів/ паливних карток (смарт-карток) постачальником.

Пунктом 5.3 договору визначено, що товар відпускається через автозаправні станції постачальника (власні чи орендовані) відповідно до переліку, наведеного у додатку №2 до цього договору починаючи з моменту передачі талонів/ паливних карток (смарт-карток)покупцю.

Відповідно до п. 6.3.2 договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару якість яких відповідає умовам, встановленим розділом 2 договору.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у п. 10.1. цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2021 року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За умовами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується жодною із сторін, позивачем фактично отримано та використано 210 літрів бензину марки А 92 та талони на 360 літрів дизельного палива на загальну суму 14 136,00 грн. із оплачених 145 920,00 грн.

Частиною 1 статті 670 Цивільного кодексу України встановлено, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Отже, незважаючи на своєчасне виконання позивачем обов`язків з повної оплати вартості товару, відповідач не забезпечив готового до передання покупцеві товару належної якості на загальну суму 131 784,00 грн.

Також, суд зазначає, що відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Держмроживстандарту України 20.05.2008 № 281/171/578/155, талон це спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Таким чином, факт підписання сторонами видаткової накладної № 130521/1 від 13.05.2021 на загальну суму 145 920,00 грн. не свідчить про факт передачі відповідачем товару позивачу, а лише підтверджує факт передачі скетч-карток (талонів) на 2000 л бензину А 92 та на 4000 л дизельного палива, які надавали позивачу право на отримання відповідної кількості товару у майбутньому.

Таким чином, відповідач не виконав умов договору в частині забезпечення можливості вільного обміну паливних карток на товар, що не спростовано останнім належними та допустимими доказами.

Відтак, враховуючи реалізоване позивачем право на дострокове розірвання договору та повернення оплачених коштів за неотриманий товар, заявлені вимоги про стягнення неповернутої вартості оплаченого та непоставленого товару є обґрунтованими та підлягають стягненню в розмірі 131 784,00 грн. на користь позивача.

Щодо стягнення пені та штрафу

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Підпунктами 7.1, 7.2, 7.3 та пункту 7.3.1. договору передбачено, що у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність, визначену цим договором та відповідно до чинного законодавства України, відтак постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1% відсотка вартості товарів з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення поставки товару, але не нижче облікової ставки НБУ, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково сплачують штраф у розмірі 7% від вартості товару.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 ст. 231 ГК України.

Щодо визначення періоду нарахування позивачем штрафних санкцій, 3%, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

Як встановлено судом, 02 вересня 2021 позивачем на адресу відповідача було скеровано лист №01-10/639 з повідомленням про розірвання договору № 107 про закупівлю товару за державні кошти від 11.05.2021 року та з вимогою про повернення грошових коштів в сумі 131 784,00 грн. (вартість неотриманого палива) на рахунок позивача.

06 вересня 2021 року вказаний лист-вимогу було отримано відповідачем, що підтверджується інформацією, розміщеною на сайті АТ «Укрпошта» за трекер-номером 732.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені та штрафу судом встановлено, що позивачем невірно визначено період, а саме початок прострочки виконання зобов`язання з поставки товару. Тож, прострочка поставки товару виникає з 14.09.2021 (з врахуванням семи днів з дня отримання відповідачем вимоги від 06.09.2021), а не з 02.07.2021, як зазначено позивачем у розрахунку пені долученому до позовної заяви.

Щодо нарахування позивачем пені у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, то суд зазначає, що статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з розрахунку пені, позивач не врахував вимог щодо обмеження її нарахування подвійною обліковою ставкою НБУ.

Відтак, за результатами перерахунку, судом було встановлено, що до стягнення з відповідача підлягає пеня в розмірі 1 841,37 грн та штраф в межах заявлених позовних вимог в сумі 10 214,40 грн. за період з 14.09.2021 (з врахуванням семи днів з дня отримання відповідачем вимоги) по 13.10.2021 (останній день періоду прострочення, зазначений позивачем у розрахунку спірної суми).

Щодо нарахування 3 % за користування грошовими коштами за період з 02.07.2021 по 13.10.2021 в сумі 1 126,48 грн та інфляційних втрат за липня-2021 по вересень 2021 в розмірі 1 449,62 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В цій частині позовних вимог суд зазначає, що позивачем аналогічно, як при нарахуванні пені та штрафу, було невірно визначено строк розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, враховуючи момент виникнення саме грошового зобов`язання у відповідача, у зв`язку з розірванням договору та вимогою про повернення коштів.

Таким чином, здійснивши перерахунок нарахувань передбачених ст. 625 ЦК України судом визнано обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача: 1 449,78 грн інфляційних нарахувань та 324,95 грн 3% річних за період з 14.09.2021 по 13.10.2021.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог частково, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 2 241,87 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76 - 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Уманського національного університету садівництва - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ЛОГІСТИК» (79044, м. Львів, вул. Єфременка, 84/1Б, ) на користь Уманського національного університету садівництва (20305, Черкаська область, м. Умань, вул. Інститутська, 1, ) 131 784,00 грн. заборгованості, 1 841,37 грн пені, 10 214,40 грн штрафу, 1 449,78 грн. інфляційних втрат, 324,95 грн 3% річних та 2 241,87 судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені в ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Юркевич М.В.