ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/826/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №907/826/21

за позовною заявою Акціонерного товариства «Укрпошта», м. Київ в особі Закарпатської дирекції АТ «Укрпошта», м. Ужгород до Мукачівського міського комунального підприємства «Мукачівводоканал», м. Мукачево про стягнення суми 43.929,36грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про стягнення суми 43.929,36грн., у тому числі 39.689,15грн. заборгованості по оплаті наданих послуг за Договором №255-18 від 12.02.2018, а також суми 4.240,21грн. пені за несвоєчасний розрахунок.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по Договору, в частині несвоєчасної оплати наданих послуг, чим порушено умови укладеного Договору та вимоги статей 525, 526, 610, 629 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки справа №907/826/21, не є складною в розумінні норми ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Так, будь-яких клопотань щодо розгляду спору з повідомленням (викликом) сторін подано не було, у зв`язку з чим, враховуючи також, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 11.10.2021 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України); встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала суду від 11.10.2021 була надіслана відповідачу рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, отримана відповідачем 19.10.2021.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк.

Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством «Укрпошта» (Наказом Міністерства інфраструктури України № 611 від 14 грудня 2018 року змінено тип публічного акціонерного товариства «Укрпошта» з публічного на приватне та перейменовано на Акціонерне товариство «Укрпошта») в особі Закарпатської дирекції АТ «Укрпошта» ( далі -Позивач, Виконавець) та Мукачівським міським комунальним підприємством «Мукачівводоканал» (далі - Відповідач, Замовник) укладено Договір № 255- 18 від 12.02.2018 р. на надання послуг з формування та передачі інформації за прийнятими платежами ( далі Договір).

За умовами п.1.1 Договору його предметом є надання Виконавцем послуг Замовнику з формування та передачі інформації за прийнятими від Платників платежами на користь Замовника у строки та у порядку, визначеними у Договорі, а Замовник в свою чергу зобов`язується своєчасно оплатити послуги Виконавця.

У відповідності до п.п. 2.2.4, 2.2.5 Договору замовник зобов`язаний до 10 числа кожного місяця, наступного за звітним, підписати акт, наданий виконавцем та повернути примірник виконавця за зворотною адресою. А у разі наявності претензій до інформації, викладеної в Акті надавати мотивовану відмову від підписання акту із зазначенням виявлених недоліків. Замовник зобов`язується своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату наданих Виконавцем послуг з формування та передачі інформації за прийнятими від Платників Платежами.

Плата за послуги виконавця які є предметом цього договору, становить 0,7 % у тому числі ПДВ від суми перерахованих платежів, інформація за якими включена до електронного реєстру (п. 3.1 Договору).

Згідно з п. 3.2. Договору оплата наданих Виконавцем послуг здійснюється Замовником щомісяця протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня підписання Сторонами Акту приймання - передачі наданих послуг за звітний місяць, але не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на рахунок виконавця.

Згідно п. 6.1 Договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2018 року, але в будь якому випадку до повного виконання своїх грошових зобов`язань сторонами.

Якщо жодна із сторін за 30 календарних днів до дати, вказаної у п.7.1. цього договору, в письмовій формі не повідомить іншу сторону про намір припинити дію цього Договору, його дія продовжується на кожен наступний рік на умовах, викладених у ньому. Кількість таких пролонгацій не обмежується (п. 6.2 Договору).

Згідно з Актами приймання-передачі наданих послуг з формування та передачі інформації за прийнятими платежами, позивачем належним чином виконувалися обов`язки за Договором № 255-18.

Разом з тим, за доводами позивача, які підтверджуються матеріалами справи у зв`язку з неналежним виконанням умов Договору в частині повноти та своєчасності оплати наданих Замовником послуг, у Відповідача, - Мукачівського міського комунального підприємства «Мукачівводоканал» на момент подання позовної заяви виникла та рахується заборгованість у розмірі 39 689, 15 грн.

Відповідно до п.4.2. Договору за порушення Замовником строків оплати наданих Виконавцем послуг Замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на день прострочення, від суми несвоєчасно оплачених послуг за кожен день такого прострочення.

Внаслідок неналежного виконання Відповідачем договірних зобов`язань, Позивачем крім основної суми боргу в розмірі 39 689,15 грн. заявлені також позовні про стягнення суми 4 240.21 грн. пені за період з жовтня 2020 року по жовтень 2021 року.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За умовами п.1.1 Договору його предметом є надання Виконавцем послуг Замовнику з формування та передачі інформації за прийнятими від Платників платежами на користь Замовника у строки та у порядку, визначеними у Договорі, а Замовник в свою чергу зобов`язується своєчасно оплатити послуги Виконавця.

У відповідності до п.п. 2.2.4, 2.2.5 Договору замовник зобов`язаний до 10 числа кожного місяця, наступного за звітним, підписати акт, наданий виконавцем та повернути примірник виконавця за зворотною адресою. А у разі наявності претензій до інформації, викладеної в Акті надавати мотивовану відмову від підписання акту із зазначенням виявлених недоліків. Замовник зобов`язується своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату наданих Виконавцем послуг з формування та передачі інформації за прийнятими від Платників Платежами.

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи факт надання послуг позивачем підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання передачі наданих послуг від 31.05.2020, 30.06.2020, 31.07.2020, 31.08.2020, 30.09.2020, 31.10.2020, 30.11.2020, 31.12.2020, 31.12.2021, 28.02.2021, 31.03.2021, 30.04.2021, 31.05.2021, на загальну суму 60 219.18 грн.

У зв`язку з частковим проведенням оплати, сума боргу становить 39 689.15 грн.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов та не спростував твердження позивача про неналежність виконання ним своїх зобов`язань з вчасної оплати за надані послуги, у зв`язку з чим суд, керуючись приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку, що замовник належним чином своїх грошових зобов`язань не виконав, вартість наданих йому послуг у визначений Договорами строк не оплатив.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт виконання позивачем своїх зобов`язань з надання послуг та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань, в частині повної оплати за надані послуги, підтверджені матеріалами справи, та строк оплати станом на момент розгляду справи настав, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення 39 689.15 грн. основного боргу.

Відповідно до п.4.2. Договору за порушення Замовником строків оплати наданих Виконавцем послуг Замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на день прострочення, від суми несвоєчасно оплачених послуг за кожен день такого прострочення.

Внаслідок неналежного виконання Відповідачем договірних зобов`язань, Позивачем крім основної суми боргу в розмірі 39 689,15 грн. заявлені також позовні про стягнення суми 4 240.21 грн. пені за період з жовтня 2020 року по жовтень 2021 року.

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В силу положень статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 2.5. Постанови пленуму Вищого Господарського суду України №14 від 17 грудня 2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції

За змістом ч. 1 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Тобто, та обставина, що сторони в умовах договору погодили, що неустойка нараховується та сплачується за кожний прострочений день, не означає погодження сторонами іншого, аніж встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України строку, за який нараховується неустойка.

Суд перевіривши правильність нарахування заявленої до стягнення суми пені прийшов до висновку, що розрахунок проведено валовим методом та без врахування ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, у зв`язку з чим, суд здійснивши власний розрахунок пені за Договорами прийшов до висновку про задоволення цієї позовної вимоги частково в сумі 2911,17 грн. У задоволенні решти вимог відмовити.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Укрпошта», м. Київ в особі Закарпатської дирекції АТ «Укрпошта», м. Ужгород до Мукачівського міського комунального підприємства «Мукачівводоканал», м. Мукачево про стягнення суми 43.929,36 грн. підлягають задоволенню частково в сумі 42 600,32 грн.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача в сумі 2201,32 грн.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 180, 191, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Мукачівського міського комунального підприємства «Мукачівводоканал», (89600, Закарпатська обл., місто Мукачево, вулиця Духновича Олександра, будинок 103 В, ) на користь Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі філії Закарпатська дирекція АТ «Укрпошта» (88000, м. Ужгород, пл. Поштова, 4, код ЄДРПОУ 20454128) суму 42 600,32 грн. (сорок дві тисячі шістсот гривень 32 коп.) заборгованості в.т.ч. 39 689,15 грн. основного боргу, 2 911,17 грн. пені та суму 2 201,32 грн. (дві тисячі двісті одну гривню 32 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 16.12.2021.

Суддя О.Ф. Ремецькі