ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2021 р. Справа№ 910/915/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Попікової О.В.

Корсака В.А.

за участю:

секретаря судового засідання: Звершховської І.А.,

представників сторін:

від позивача: Білик В.В. (керівник),

від відповідача-1: Євглевська О.В.,

від відповідача-2: Євглевська О.В.,

від відповідача-3: не з`явились;

від третьої особи: не з`явились;

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

Дочірнього підприємства «Донбаснафтопродукт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаснафтопродукт»

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2021 (повний текст складено 23.07.2021)

у справі № 910/915/21 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Дочірнього підприємства «Донбаснафтопродукт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаснафтопродукт»

до 1. Кабінету Міністрів України,

2. Міністерства юстиції України,

3. Державної казначейської служби України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:

Державне підприємство «Луганськвугілля»,

про стягнення 443331,20 грн,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У січні 2021 Дочірнє підприємство «Донбаснафтопродукт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаснафтопродукт» (далі - ДП «Донбаснафтопродукт») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України, Державної казначейської Служби України (далі - ДКС України), у якій просило стягнути з Державного бюджету України через ДКС України 443331,20 грн шкоди, заподіяної бездіяльністю державних органів України, з яких: 103231,20 грн матеріальна шкода та 340100,00 грн моральна шкода.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує про тривале невиконання рішень Господарського суду Луганської області від 16.12.2010 у справі №11/288, від 12.08.2011 у справі №24/71/2011, від 13.12.2011 у справі №27/203/2011 та від 30.07.2013 у справі №913/1158/13, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості на отримання присуджених до стягнення на його користь цими судовими рішеннями грошових коштів.

На думку ДП «Донбаснафтопродукт», саме протиправною бездіяльністю Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України під час здійснення ними своїх повноважень йому завдано збитків, які позивач просить суд відшкодувати за рахунок державного бюджету.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні заявлених ДП «Донбаснафтопродукт» вимог про стягнення збитків, господарський суд першої інстанції вказав, що позивач не надав суду доказів протиправної поведінки відповідачів, а тому відсутні підстави застосування до них положень ст. ст. 1166, 1173 та 1174 ЦК України, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача в цій частині.

Оскільки позовна заява не містить доказів, які свідчили б про приниження ділової репутації позивача або зниження престижу чи підрив довіри до його діяльності, а розмір моральної шкоди визначено позивачем на власний розсуд, без надання належних та допустимих доказів його обґрунтування, місцевий господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог ДП «Донбаснафтопродукт» про стягнення моральної шкоди.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 19.07.2021, ДП «Донбаснафтопродукт» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ДП «Донбаснафтопродукт» вважає, що викладені у оскаржуваному рішенні висновки суду суперечать нормам процесуального права.

На думку скаржника, господарський суд першої інстанції мав дослідити з наданням окремої правової оцінки рішення у справі №826/5495/18 з відображенням його у мотивувальній частині свого рішення. Скаржник вважає, що місцевий господарський суд самоусунувся від дослідження обставин справи та їх нормативного обґрунтування, викладеного у позовній заяві, обмежившись посиланням на нібито відсутність доказів протиправної поведінки відповідачів і можливості застосування ст. ст. 1166, 1173, 1174 ЦК України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2021 та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2021 апеляційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2021 апеляційну скаргу ДП «Донбаснафтопродукт» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2021 у справі № 910/915/21 залишено без руху; надано ДП «Донбаснафтопродукт» строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме, надання доказів направлення копії апеляційної скарги третій особі (ДП «Луганськвугілля»).

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2021 апеляційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Ходаківська І.П. (у зв`язку з лікарняним судді Зубець Л.П.).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП «Донбаснафтопродукт» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2021 у справі № 910/915/21. Розгляд справи призначено на 06.10.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2021 повідомлено Державну казначейську службу України та ДП «Луганськвугілля», що наступне судове засідання у справі відбудеться 01.11.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 повідомлено Кабінет Міністрів України, Державну казначейську службу України та ДП «Луганськвугілля», що наступне судове засідання у справі відбудеться 17.11.2021.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Попікова О.В. (у зв`язку з відпусткою судді Ходаківської І.П.).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2021 прийнято апеляційну скаргу ДП «Донбаснафтопродукт» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2021 у справі №910/915/21 до провадження у визначеному складі суду.

У судовому засіданні 17.11.2021 суд протокольно оголосив перерву у судовому засіданні до 13.12.2021, про що повідомив Державну казначейську службу України та ДП «Луганськвугілля» відповідною ухвалою.

Позиції учасників справи.

30.09.2021 Кабінет Міністрів України надав відзив на апеляційну скаргу, у якому вважає правильними висновки місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

04.10.2021 від Міністерства юстиції України надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач-2 проти поданої ДП «Донбаснафтопродукт» апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

05.10.2021 ДП "Донбаснафтопродукт" надало заперечення на відзив Кабінету Міністрів України та заперечення на відзив Міністерства юстиції України, у якому навело доводи, котрі, на його думку, спростовують аргументи відзивів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України.

29.10.2021 Кабінет Міністрів України надав письмові пояснення, у яких повідомив, що рішення Господарського суду Луганської області, про невиконання яких вказує позивач, є виконаними у межах рішення ЄСПЛ у справі «Філатов та інші проти України»; позивачу виплачені кошти у еквіваленті 2 000,00 євро в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди і компенсації судових та інших витрат.

15.11.2021 ДП "Донбаснафтопродукт" надало узагальнені пояснення щодо поданої апеляційної скарги; просить апеляційну скаргу задовольнити.

15.11.2021 від Міністерства юстиції України надійшло пояснення, у якому відповідач-2 навів додаткові пояснення по суті спору, які, на його думку, спростовують твердження позивача про неможливість отримання ним коштів за рішеннями господарських судів; зазначив, що грошові кошти, які згідно з судовими рішеннями були стягнуті на користь позивача, не можуть розглядатись у якості заподіяної відповідачами у цій справі шкоди.

Міністерства юстиції України також повідомило, що рішення Господарського суду Луганської області від 28.02.2007 №2/450, від 26.03.2009 та 09.11.2009 є виконаними в межах рішення ЄСПЛ у справі «Філатова проти України»; ДП «Донбаснафтопродукт» виплачені кошти у еквіваленті 2 000,00 євро в якості відшкодування матеріальної і моральної шкоди; рішення господарського суду від 16.12.2010 у справі №11/288, від 12.08.2011 у справі №913/1158/13, які є предметом розгляду у цій справі, не були предметом розгляду у справі «Філатова проти України».

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

Рішеннями господарського суду Луганської області від 16.12.2010 у справі №11/288, від 12.08.2011 у справі №24/71/2011, від 13.12.2011 у справі №27/203/2011 та від 30.07.2013 у справі №913/1158/13 присуджено до стягнення з ДП «Луганськвугілля» на користь позивача - ДП «Донбаснафтопродукт» інфляційні витрати та 3% річних, які нараховані на підставі ст. 625 ЦК України за прострочення виконання боржником грошових зобов`язань за договором №95 від 05.11.2003 про надання юридичних послуг на загальну суму 103231,20 грн.

Звертаючись з позовом у цій справі, ДП «Донбаснафтопродукт» вважає, що саме неправомірні дії відповідачів зумовили настання для нього відповідних збитків.

На думку ДП «Донбаснафтопродукт», доказом неправомірних дій відповідачів є постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2019 у справі №826/5495/18.

У постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2019 (залишеною без змін постановою Верховного Суду від 02.04.2020) у справі №826/5495/18 за позовом ПАТ «Ізоляція» до Міністерства юстиції України, Кабінету Міністрів України, третя сторона - Державна казначейська служба України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, встановлено таке.

У квітні 2018 ПАТ "Ізоляція" звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо непідготовки та ненадсилання у встановлений законом строк стислого викладу рішення Європейського суду з прав людини від 12.10.2017 у справі "Бурмич та інші проти України"; щодо несповіщення у встановлений законом строк причетних осіб про зазначене рішення; щодо незабезпечення перекладу та оприлюднення повного тексту зазначеного рішення і засвідчення автентичності такого перекладу;

- визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України щодо невжиття ефективних заходів загального характеру на виконання рішення Європейського суду з прав людини від 15.10.2009 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України";

- стягнути з державного бюджету на користь ПАТ "Ізоляція" 37 009 386,18 грн на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок протиправної бездіяльності органів державної влади під час здійснення ними своїх повноважень.

Рішенням Великої Палати Європейського суду від 12.10.2017 у справі «Бурмич та інші про України» (заява №46852/13 та інші) вирішено приєднати до п`яти заяв, зазначених у п. 1 цього рішення, ще 12143 заяви, наведені в додатках І і ІІ до цього рішення, серед яких і заява ПАТ «Ізоляція» №43277/13, вилучити всі 12148 заяв, що стосуються однієї системної проблеми невиконання рішень національних судів в Україні, зі свого реєстру та передати їх Комітету Міністрів Ради Європи з метою подальшого опрацювання в межах заходів загального характеру щодо виконання пілотного рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України».

Зі змісту рішення у справі «Бурмич та інші проти України» вбачається, що Велика палата ЄСПЛ визнала невиправданим подальший розгляд поданих заяв, вилучила їх з реєстру справ, зазначивши, що порушені заявниками питання стосовно невиконання або тривалого невиконання рішень національних судів уже було вирішено ЄСПЛ у пілотному рішенні від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява №40450/04), яким встановлено існування структурної проблеми, що призводить до порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції і передала їх Комітету Міністрів Ради Європи, щоб їх можна було розглядати в межах загальних підходів з виконання згаданого вище пілотного рішення у справі ПАТ «Ізоляція».

Тобто, заяву ПАТ «Ізоляція» №43277/13 не було розглянуто ЄСПЛ по суті, оскільки її було виключено з реєстру та передано Комітету Міністрів Ради Європи для розгляду відповідно до зобов`язань України, що випливають з пілотного рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», а саме зобов`язань щодо вжиття Україною заходів загального характеру, що виключає можливість застосування заходів індивідуального характеру.

Відповідно до рішення Великої Палати Європейського суду від 12.10.2017 у справі «Бурмич та інші проти України» всі заяви осіб, яких стосується вказане рішення, та заяви осіб, що знаходилися на розгляді в Суді на момент постановлення вказаного рішення, в тому числі і заява ПАТ «Ізоляція», мають розглядатися національними органами влади в межах заходів загального характеру, зобов`язання по яких визначені у пілотному рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України», яким зобов`язано Державу Україну вжити заходи загального характеру, спрямовані на вирішення проблем невиконання або тривалого виконання рішень національних судів.

У рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» Європейський суд визнав порушення Україною її зобов`язань за Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 статті 6 Право на справедливий суд та ст. 1 Захист права власності Першого протоколу до Конвенції) у зв`язку з систематичним невиконанням державою рішень національних судів. Крім того, було визнано порушення ст. 13 Право на ефективний засіб юридичного захисту Конвенції у зв`язку з відсутністю у національному законодавстві ефективних засобів юридичного захисту від такого невиконання.

Європейський суд постановив, що зазначені вище порушення є наслідком несумісної з положеннями Конвенції практики, яка полягає в систематичному невиконанні державою-відповідачем рішень національних судів, за виконання яких вона несе відповідальність і у зв`язку з якими сторони, права яких порушені, не мають ефективних засобів юридичного захисту. Держава-відповідач повинна невідкладно не пізніше ніж упродовж одного року від дати, на яку це рішення набуває статусу остаточного відповідно до п. 2 ст. 44 Конвенції , - запровадити ефективний засіб юридичного захисту або комплекс таких засобів юридичного захисту, спроможних забезпечити адекватне й достатнє відшкодування за невиконання або затримки у виконанні рішень національних судів відповідно до принципів, встановлених практикою Суду.

Упродовж одного року від дати, на яку це рішення набуває статусу остаточного, держава-відповідач повинна надати таке відшкодування всім заявникам, заяви яких, подані до Суду, були повідомлені Уряду на підставі підпункту "b" п. 2 правила 54 Регламенту Суду до винесення цього рішення або будуть повідомлені Уряду додатково до цього рішення і які стосуються небезпідставних скарг, пов`язаних виключно з тривалим невиконанням рішень національних судів, за виконання яких держава несе відповідальність, а також скарг про відсутність ефективних засобів юридичного захисту щодо такого невиконання.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2019 (залишеною без змін постановою Верховного Суду від 02.04.2020) у справі №826/5495/18 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.11.2018 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України щодо невжиття ефективних заходів загального характеру на виконання рішення Європейського суду з прав людини від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ПАТ «Ізоляція» в цій частині задоволено; рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.11.2018 у цій справі в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з державного бюджету на користь ПАТ "Ізоляція" 37 009 386,18 грн на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок протиправної бездіяльності органів державної влади під час здійснення ними своїх повноважень, залишено без змін.

ДП «Донбаснафтопродукт» не є стороною у справі №826/5495/18.

Водночас справа ДП «Донбаснафтопродукт» за заявою №21375/16 була приєднана до рішення ЄСПЛ у справі «Бурмич та інші проти України» (заява №46852/13 та інші).

У п. 204 рішення від 12.10.2017 Велика Палата Європейського суду вказала: «Як вже зазначено, недоліки, на які скаржаться заявники у цих заявах, мають бути усунуті шляхом вжиття заходів загального характеру в рамках виконання пілотного рішення у справі Іванов, у тому числі й наданням належного та достатнього відшкодування шкоди, завданої порушенням Конвенції, встановленим зазначеним рішенням (див. п. п. 154, 201 - 203 та п. 5 резолютивної частини рішення у справі Іванов (Ivanov)), які мають здійснюватись під наглядом Комітету міністрів. Таким чином, враховуючи різні процеси, задіяні з цією метою, Суд також доходить висновку, що повага до прав людини у розумінні п. 1 ст. 37 in fine не вимагає подальшого розгляду цих заяв для ухвалення рішення щодо індивідуального відшкодування.».

Зазначене рішення ЄСПЛ про вилучення заяв з реєстру є процедурним за своїм правовим характером, а не остаточним по суті заявлених вимог, у вказаному рішенні мова йде про необхідність вжиття заходів загального характеру.

Національні суди у своїх рішеннях також неодноразово підкреслювали необхідність вжиття саме заходів загального характеру для виконання рішення Європейського суду у справі «Бурмич та інші проти України».

Рішення Великої Палати Європейського суду від 12.10.2017 у справі «Бурмич та інші проти України» містить 2 додатки з інформацією щодо заявників. Додаток 1 включає в себе справи, про які ЄСПЛ було повідомлено Уряд України, додаток 2 - справи, про які Уряд України повідомлено не було. Справа ДП «Донбаснафтопродукт» за заявою №21375/16 приєднана до додатка 2.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчили б, що рішення господарського суду від 16.12.2010 у справі №11/288, від 12.08.2011 у справі №24/71/2011, від 13.12.2011 у справі №27/203/2011 та від 30.07.2013 у справі №913/1158/13 були предметом заяви позивача №21375/16.

09.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №591 «Про утворення міжвідомчої робочої групи з вирішення проблемних питань, пов`язаних із виникненням заборгованості держави за рішеннями судів» (щодо групи справ «Юрій Миколайович Іванов проти України»/«Жовнер проти України»). Указана міжвідомча робоча група розробила стратегію погашення заборгованості держави за рішеннями національних судів та запобігання її виникненню.

У подальшому цей документ було представлено на спільному заході Міністерства юстиції та підкомітету Верховної Ради України з питань виконання рішень Європейського суду з прав людини Комітету з питань правової політики та правосуддя і проекту Ради Європи «Підтримка виконання Україною рішень Європейського суду з прав людини». Текст цієї стратегії згодом став основою для відповідного законопроекту (№ 8533, від 27.06.2018).

Вказаний законопроект передбачав, серед іншого, внесення змін до Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» з метою забезпечення виконання рішень національних судів, ухвалених проти державних підприємств.

Зокрема, проект Закону №8533 також пропонував вирішення питання виконання рішення Європейського суду у справі «Бурмич та інші проти України» відповідно до існуючого механізму, передбаченого Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Крім того, законопроект передбачав встановлення компенсації за тривале невиконання рішення національного суду щодо держави.

У зв`язку з початком роботи Верховної Ради України нового (дев`ятого) скликання та відповідно до вимог ч. 1 ст. 95 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України» проект Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо подолання проблеми заборгованості держави за рішеннями судів» за №8533 знято з розгляду.

З метою продовження роботи над вирішенням вказаної проблеми Міністерство юстиції за сприяння проекту Ради Європи «Підтримка виконання Україною рішень Європейського суду з прав людини» розробило «Національну стратегію щодо реалізації заходів загального характеру на виконання пілотного рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» та рішення Великої Палати у справі «Бурмич та інші проти України» (далі - Національна стратегія). Національна стратегія спрямована на приведення українського законодавства та практики у сфері виконання рішень національних судів у відповідність до стандартів Ради Європи.

У ході подальших обговорень проекту Національної стратегії представники органів всіх гілок влади висловили зауваження до документу з метою його доопрацювання та приведення у відповідність висновкам Європейського суду, рішенням/резолюціям KM РЄ, а також останнім тенденціям національної практики та законодавства.

01.04.2020 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 258 «Про утворення Комісії з питань виконання рішень Європейського суду з прав людини» (зі змінами від 08.07.2020 № 657), одним із завдань якої є підготовка пропозиції щодо формування і реалізації державної політики стосовно подолання проблеми, констатованої Європейським судом у рішенні проти України, розроблення загальної стратегії, а також плану дій на її виконання.

17.09.2020 відбулось перше засідання Комісії, на якому був представлений проект Національної стратегії розв`язання проблеми невиконання рішень судів, боржниками за якими є державний орган або державне підприємство, установа, організація, на період до 2022 року.

30.09.2020 розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1218-р схвалено Національну стратегію розв`язання проблеми невиконання рішень судів, боржниками за якими є державний орган або державне підприємство, установа, організація, на період до 2022 року (далі - Стратегія).

Метою цієї Стратегії є розв`язання системної проблеми невиконання і тривалого виконання рішень судів, констатованої Європейським судом у рішеннях у справах «Юрій Миколайович Іванов проти України» та «Бурмич та інші проти України». Стратегія спрямована на подальше приведення законодавства України та практики його застосування у відповідність із стандартами Ради Європи у сфері виконання рішень судів. Положення Стратегії ґрунтуються на практиці Європейського суду, рішеннях, резолюціях KM РЄ.

Реалізація Стратегії спрямована, серед іншого, на зменшення кількості невиконаних рішень судів та погашення державного боргу у зв`язку з невиконаними рішеннями судів, що здійснюватиметься шляхом виконання відповідного плану заходів, який передбачає конкретні строки та відповідальних виконавців.

08.12.2020 Міністерство юстиції України подало на розгляд Кабінету Міністрів України проект розпорядження «Про затвердження плану заходів щодо реалізації Національної стратегії розв`язання проблеми невиконання рішень судів, боржниками за якими є державний орган або державне підприємство, установа, організація, на період до 2022 року» (далі - проект Плану заходів).

Проект Плану заходів після доопрацювання повторно був надісланий Кабінету Міністрів України. На виконання протокольного доручення Урядового комітету з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій та соціальної політики від 21.01.2021 №1 проект Плану заходів 28.01.2021 повторно було надіслано на погодження до заінтересованих органів, після чого його буде подано до Кабінету Міністрів України.

Проект Плану заходів передбачає, серед іншого, актуалізацію наявної заборгованості державних підприємств, належне фінансування видатків на погашення заборгованості за рішеннями судів, запровадження ефективних засобів юридичного захисту у зв`язку з невиконанням і тривалим виконанням рішень судів, створення додаткових механізмів виконання рішень судів щодо підприємств, які перебувають під дією мораторіїв та удосконалення законодавства у сфері банкрутства державних підприємств.

Наразі проект Плану заходів повторно надіслано на погодження до заінтересованих органів, після чого його буде подано до Кабінету Міністрів України.

Разом з тим, за результатами оцінки ефективності реалізації Стратегії та Плану заходів до неї їх положення можуть бути переглянуті та змінені або доповнені.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідачі надали відзиви, у яких наводять власні аргументи на спростовування покладених ДП «Донбаснафтопродукт» ТОВ «Донбаснафтопродукт» в обґрунтування цих вимог доводи.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Частиною 1 ст. 20 ГПК України унормовано, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Зі змісту абз. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вбачається, що рішенням Європейського суду з прав людини у справі проти України, що підлягає обов`язковому виконанню Україною є остаточне рішення Суду, яким визнано порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, щодо дружнього врегулювання у справі проти України, про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України.

Судами установлено, що рішення Європейського суду у справі «Бурмич та інші проти України» є рішенням про вилучення заяв з реєстру справ Суду відповідно до пп. «с» п. 1 ст. 37 Конвенції та передачу їх Комітету міністрів Ради Європи, з метою їх розгляду в рамках вжиття заходів загального характеру для виконання пілотного рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України».

Пунктом 204 цього рішення передбачено, що недоліки, на які скаржаться заявники у цих заявах, мають бути усунуті шляхом вжиття заходів загального характеру в рамках виконання пілотного рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», у тому числі наданням належного та достатнього відшкодування шкоди, завданої порушенням Конвенції, встановленим зазначеним рішенням.

В п. 215 рішення вказано, що вирішення цих заяв і 12143 заяв є більшою мірою частиною процесу виконання пілотного рішення у справі Іванов, а відшкодування за системну проблему, констатовану у рішенні у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», має бути надано всім потерпілим, у тому числі тим, хто вже подав заяви до Суду, у рамках процедури виконання, яка здійснюється під наглядом Комітету міністрів.

Зазначеним рішенням не передбачалось виплати справедливої сатисфакції заявникам. Європейський суд закрив провадження по вказаній справі і доданих до неї заяв, відмовившись розглядати по суті однотипні індивідуальні скарги.

Пунктом 5 резолютивної частини рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» постановлено, що держава-відповідач повинна невідкладно - не пізніше ніж упродовж одного року від дати, на яку це рішення набуває статусу остаточного відповідно до п. 2 ст. 44 Конвенції, - запровадити ефективний засіб юридичного захисту або комплекс таких засобів юридичного захисту, спроможних забезпечити адекватне й достатнє відшкодування за невиконання або затримки виконанні рішень національних судів відповідно до принципів, встановлених практикою Суду.

В п. 95 рішення «Юрій Миколайович Іванов проти України» ЄСПЛ зазначив, що Суд повторює, що одне із завдань процедури «пілотного» рішення полягає в забезпеченні можливості якомога скорішого відшкодування на національному рівні шкоди, заподіяної великій кількості осіб внаслідок існування структурної проблеми, яку визначено в пілотному рішенні Суду.

Наведене свідчить, що заява ДП «Донбаснафтопродукт» не була розглянута ЄСПЛ по суті, оскільки її було виключено з реєстру та передано Комітету Міністрів Ради Європи для розгляду відповідно до зобов`язань України, що випливають з пілотного рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України».

Як встановлено вище за текстом цієї постанови, державними органами вчиняються певні заходи на виконання рішень ЄСПЛ.

Водночас апеляційний господарський суд зазначає, що ДП «Донбаснафтопродукт» в обґрунтування заявлених вимог посилається на обставини, встановлені у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2019 у справі №826/5495/18.

Господарський суд першої інстанції правомірно відзначив, що ДП «Донбаснафтопродукт» не брало участі у справі №826/5495/18 і в рішенні не встановлено обставин щодо порушення його прав та інтересів.

ДП «Донбаснафтопродукт» вважає, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2019 у справі №826/5495/18 свідчить про наявність бездіяльності відповідачів щодо нього, оскільки цією постановою визнано протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України та Кабінету Міністрів України щодо невжиття ефективних заходів загального характеру на виконання рішення ЄСПЛ від 15.10.2019 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», яким зобов`язано Державу Україну вжити заходи загального характеру, спрямовані на вирішення проблем невиконання або тривалого виконання рішень національних судів.

Колегія суддів зауважує, що предметом розгляду у справі №826/5495/18 були вимоги ПАТ «Ізоляція» до Міністерства юстиції України, Кабінету Міністрів України, третя сторона - ДКС України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, тобто постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2019 у цій справи визнано протиправною бездіяльність відповідачів щодо ПАТ «Ізоляція», а не щодо ДП «Донбаснафтопродукт».

У справі №826/5495/18 обставини наявності / відсутності бездіяльності Міністерства юстиції України та Кабінету Міністрів України щодо ДП «Донбаснафтопродукт» не встановлювались.

Колегія суддів при цьому зважає на приписи ч. 4 ст. 75 ГПК України, згідно з якою обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Водночас, колегія суддів відзначає, що, як встановлено вище, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2019 у справі №826/5495/18 залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.11.2018 у цій справі в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з державного бюджету на користь ПАТ «Ізоляція» 37 009 386,18 грн на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок протиправної бездіяльності органів державної влади під час здійснення ними своїх повноважень.

Позов у справі, що розглядається, заявлено щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданих позивачу протиправною бездіяльністю Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України під час здійснення ними своїх повноважень, на підставі ст. ст. 22, 1166, 1167 ЦК України.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками згідно із частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України унормовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Спеціальні підстави відповідальності за матеріальну шкоду, завдану незаконними діями органів державної влади та місцевого самоврядування, визначаються ст. ст. 1173-1176 ЦК України.

Згідно зі ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 14.04.2020 по справі №925/1196/18 зазначає, що ст. ст. 1173, 1174 ЦК України є спеціальними й передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Утім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Оскільки не встановлено прямого причинно-наслідкового зв`язку між заявленою до стягнення матеріальною шкодою і діями (бездіяльністю) відповідачів - Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, відповідно, вимоги щодо стягнення з державного бюджету на користь ДП «Донбаснафтопродукт» такої шкоди, заподіяної внаслідок протиправної бездіяльності органів державної влади під час здійснення ними своїх повноважень, задоволенню не підлягають.

При цьому колегія суддів також відзначає, що згадана вище Стратегія, спрямована на виконання рішень Європейського суду з прав людини, визначає (цілком розумно і доцільно) необхідність багатьох законодавчих реформ (зокрема, розділ «Стратегічні напрями»), в т. ч. як у сфері регулювання відповідних правовідносин, так і в частині належного фінансування видатків на погашення заборгованості за рішеннями судів (бюджетний процес). Разом з тим розв`язання таких завдань залежить виключно від законодавчої гілки влади. І хоча Кабінет Міністрів України і Міністерство юстиції можуть виступати як суб`єкти відповідних законодавчих ініціатив, стверджувати, що завдання позивачеві збитків спричинене бездіяльністю виключно цих двох органів, нелогічно з урахуванням масштабу проблеми.

Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в т. ч. інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немарного характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Тобто, у разі заявлення про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачу, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду, що позовна заява не містить доказів, які б свідчили про приниження ділової репутації позивача або зниження престижу чи підрив довіри до його діяльності. Розмір моральної шкоди визначено позивачем на власний розсуд, без надання належних та допустимих доказів його обґрунтування.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні вимог ДП «Донбаснафтопродукт».

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. ч. 1, 3, 4 ст. 277 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що мотивувальна частини рішення місцевого господарського суду у цій справі має бути змінена та викладена в редакції цієї постанови; підстави для задоволенні апеляційної скарги - відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Донбаснафтопродукт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаснафтопродукт» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2021 у справі №910/915/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2021 у справі №910/915/21 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті Господарського суду міста Києва від 08.07.2021 у справі №910/915/21 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/915/21.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 17.12.2021.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді О.В. Попікова

В.А. Корсак