ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2021 р. Справа№ 910/5371/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Сотнікова С.В.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання: Кочурової Т.О.

у присутності представників сторін згідно протоколу с/з від 14.12.2021

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РІДЖЕНСІ БУД ІНВЕСТ»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.10.2021

у справі №910/5371/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙ БІ ДІ ГРУП»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «РІДЖЕНСІ БУД ІНВЕСТ»

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 у справі №910/5371/21 залишено без задоволення клопотання боржника про закриття провадження у справі.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, ТОВ «РІДЖЕНСІ БУД ІНВЕСТ» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 по справі №910/5371/21 та постановити нову, якою закрити провадження по справі №910/5371/21, посилаючись на неповне з`ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального права.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2021 зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя-Грек Б.М., судді: Отрюх Б.В., Остапенко О.М.

З урахуванням того, що апеляційна ТОВ «РІДЖЕНСІ БУД ІНВЕСТ» надійшла безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/5371/21 за заявою ТОВ «ЕЙ БІ ДІ ГРУП» до ТОВ «РІДЖЕНСІ БУД ІНВЕСТ» про банкрутство та відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху, задоволення клопотання або відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження у справі №910/5371/21 за апеляційною скаргою ТОВ «РІДЖЕНСІ БУД ІНВЕСТ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 у справі №910/5371/21.

10.11.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли витребувані матеріали справи №910/5371/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «РІДЖЕНСІ БУД ІНВЕСТ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 у справі №910/5371/21, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 14.12.2021 за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У поданих через відділ документального забезпечення суду відзивах на апеляційну скаргу представник ініціюючого кредитора та розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Фіцулін О.О. просять залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

У зв`язку із перебуванням судді Остапенка О.М. на лікарняному з 14.12.2021, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2021 для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі №910/5371/21 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Грек Б.М., судді: Отрюх Б.В., Сотніков С.В.

Ухвалою суду від 14.12.2021 вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу №910/5371/21 за апеляційною скаргою ТОВ «РІДЖЕНСІ БУД ІНВЕСТ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.10.2021.

Представник боржника в судовому засіданні 14.12.2021 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 по справі №910/5371/21 та постановити нову, якою закрити провадження по справі №910/5371/21.

Представник ініціюючого кредитора та розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Фіцулін О.О. в судовому засіданні проти вимог скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечували, просили залишити її без задоволення, а оскаржувану увалу суду першої інстанції - без змін.

14.12.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу господарського суду міста Києва від 12.10.2021 року у справі №910/5371/21 - залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Разом з тим, судова колегія зазначає, що 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019 року, відтак в даному випадку застосуванню підлягають положення Кодексу України з процедур банкрутства.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні господарського суду міста Києва перебуває справа №910/5371/21 про банкрутство ТОВ «РІДЖЕНСІ БУД ІНВЕСТ», провадження у якій відкрито 11.05.2021 року за заявою ТОВ «ЕЙ БІ ДІ ГРУП». Розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Фіцуліна О.О.

15.09.2021 року від представника боржника до суду надійшло клопотання про закриття провадження у даній справі на підставі ч. 7 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства та пп. 1-2 п. 1 прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства.

За твердженням заявника клопотання, вимоги ініціюючого кредитора до боржника виникли після 12.03.2020 року, тобто в період тимчасової заборони, на період дії карантину, встановленого кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19.

За наслідками розгляду заявлених вимог, ухвалою суду від 12.10.2021 року у задоволенні клопотання боржника відмовлено, оскільки зобов`язання боржника за договором від 23.07.2019 року виникли до 12.03.2020 року.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення вказаної ухвали, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування оскаржуваної ухвали з огляду на наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 39 КУПБ за результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про:

- відкриття провадження у справі;

- відмову у відкритті провадження у справі.

При цьому, якщо Кодексом підстави для відкриття провадження у справі про банкрутство прямо не визначені та з`ясовуються судом шляхом встановлення, на підставі доказів у справі, заборон на відкриття провадження у справі про банкрутство, визначених Законом (прямих або непрямих, загальних або спеціальних, тимчасових або не обмежених в часі, умовних або безумовних), то підстави для відмови у відкритті провадження прямо визначені в частині шостій статті 39 КУзПБ.

Так, відповідно до частини шостої статті 39 Кодексу господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо:

- вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження;

- вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду.

Наведені підстави належать до прямих, загальних, безумовних та не обмежених в часі заборон на відкриття провадження у справі про банкрутство юридичної особи, оскільки застосовуються без урахування будь-яких особливостей - безумовно - в силу прямої норми Закону, незалежно від суб`єкта звернення із відповідною заявою та організаційної форми суб`єкта - боржника, підстав виникнення, складу, періоду виникнення вимог до боржника тощо.

Водночас до прямих, однак не загальних заборон на відкриття провадження у справі про банкрутство, можуть належати підстави, які також прямо визначені законом, однак застосовуються залежно від суб`єкта звернення, від суб`єкта банкрутства, від умов/підстав/обмежень, за яких ці заборони застосовуються, та можуть мати тимчасовий характер.

До однієї із таких заборон, що прямо встановлена Кодексом, однак є умовною та тимчасовою, є заборона на відкриття провадження у справі про банкрутство, застосування якої зумовлено карантином, встановленим тимчасово Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19.

Порядок та умови застосування цієї заборони визначені пунктом 1-2 Прикінцевих та Перехідних положень КУзПБ, відповідно до яких установлено, що тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19, та протягом 90 днів з дня скасування карантину не допускається відкриття проваджень у справах про банкрутство боржників - юридичних осіб за заявою кредиторів за вимогами до боржника, що виникли з 12 березня 2020 року.

Наведені обмеження були запроваджені згідно зі змінами, внесеними в Кодекс Законом України «Про внесення зміни до Кодексу України з процедур банкрутства щодо недопущення зловживань у сфері банкрутства на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби COVID-19» від 18.06.2020 №728-IX, що набрав чинності з 17.10.2020.

Щодо порядку застосування цих положень в часі та щодо поширення цього Закону на правовідносини, які стали підставою для звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, та на правовідносини з відкриття провадження у справі про банкрутство, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, Суд зазначає про таке.

При вирішенні цього питання колегія суддів звертається до нормативного врегулювання порядку дії закону в часі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом цієї норми під час розгляду справи має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності та залишався таким на момент вчинення процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, Основним Законом закріплений принцип незворотності дії закону у часі.

Згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 №1-рп/99, від 06.04.2001 №3-рп/2001, від 13.03.2012 №6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Водночас, в п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 зазначено, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи) .

Такого висновку Конституційний Суд дійшов, мотивувавши цей висновок в пункті 3 мотивувальної частини рішення від 09.02.1999 № 1-рп/99.

Натомість в п. 3 мотивувальної частини цього рішення Конституційний Суд вказав, що наведений висновок не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

У зв`язку з викладеним пряма вказівка у нормах пункту 1-2 Прикінцевих та Перехідних положень КУзПБ і Закону №728-IX (яким були внесені відповідні зміни до КУПБ), на недопущення відкриття проваджень у справах про банкрутство боржників - юридичних осіб за заявою кредиторів за вимогами до боржника, які виникли з 12 березня 2020 року, є окремим застереженням стосовно порядку та календарного періоду застосування цієї норми та стосовно поширення цієї норми на правовідносини в часі.

А тому набрання чинності з 17.10.2020 вказаними змінами в Кодекс (пункт 1-2 Прикінцевих та Перехідних положень) згідно із Законом №728-IX не обмежує застосування відповідних положень КУзПБ і Закону №728-IX та не обмежує їх поширення на матеріально-правові відносини та процесуальні правовідносини з відкриття провадження у справі про банкрутство, що виникли до набрання чинності з 17.10.2020 цими змінами, однак з 12.03.2020.

Відповідна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в постанові від 22.04.2021 у справі № 911/2766/20.

Таким чином, положеннями КУзПБ встановлено тимчасову заборону на відкриття провадження у справі про банкрутство боржників - юридичних осіб за заявою кредиторів за вимогами до боржника, що виникли з 12.03.2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження заявлених вимог ініціюючим кредитором до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство додано рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 року у справі №910/5049/20 про стягнення з боржника 955 000,00 грн. авансу та 14 325,00 грн. судового збору.

Водночас, судова колегія зазначає, що у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання,то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу положень ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст. 252 ЦК України).

Згідно ст. 253 наведеного кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до статті 1 КУПБ грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

КУзПБ установлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи (преамбула КУзПБ ).

Тобто можна констатувати, що метою відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом через застосування процедур банкрутства, передбачених КУзПБ, є саме задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, ураховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Обов`язок виконання господарського зобов`язання у вигляді сплати коштів виникає не з моменту вчинення дій кредитора щодо стягнення заборгованості з боржника, а з моменту визначеного відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться, що узгоджується з приписами статті 193 ГК України.

За таких обставин можна дійти висновку, що в разі відсутності належного виконання господарського грошового зобов`язання, у кредитора є можливість, окрім звернення до суду з позовом до боржника, скористатися можливістю застосування щодо такого боржника процедур, передбачених КУзПБ, для задоволення своїх кредиторських вимог у тому випадку, коли відсутній спір про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Можливість застосування щодо боржника процедур, передбачених КУзПБ, є альтернативним способом задоволення грошових вимог у тому випадку, коли відсутній спір про право щодо вимог кредитора.

Аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 03.06.2020 по справі №905/2030/19.

Так, судом апеляційної інстанції досліджено в судовому засіданні доданий ініціюючим кредитором до відзиву на апеляційну скаргу Договір від 23.07.2019 року про виконання робіт з капітального ремонту, укладений між ТОВ «ЕЙ БІ ДІ ГРУП» та ТОВ «РІДЖЕНСІ БУД ІНВЕСТ», на підставі якого виникла заборгованість боржника, та встановлено наступне.

23.07.2019 року між ТОВ «ЕЙ БІ ДІ ГРУП» (Замовник) та ТОВ «РІДЖЕНСІ БУД ІНВЕСТ» (Підрядник) укладено Договір № 23/07/19 (далі - Договір), за умовами якого (п. 1.1) Підрядник зобов`язується за завданням Замовника на свій ризик відповідно до умов Договору та його додатків виконати Роботи по об`єкту «Капітальний ремонт фасадів лабораторно-клінічного корпусу ДУ НІССХ ім. М.М.Амосова НАМН України по вул. Амосова, 6 в Солом`янському районі міста Києва» ДСТУ БД.1.1-1.2013 (код ДК 021-2015: 45440000-3 Фарбування та скління)», а Замовник зобов`язується прийняти належним чином виконані Роботи та оплатити їх згідно з умовами Договору.

Відповідно до п. 5.2 Договору Замовник перераховує Підряднику: перший авансовий платіж в розмірі 200 000,00 грн. протягом 7 днів з дня укладення Договору.

Пунктом 6.3 Договору сторони погодили, що будівельно-монтажні роботи мають бути закінчені до 25.09.2019 року.

При цьому, строк дії Договору сторонами пунктом 16.1 погоджено до 31.12.2019 року.

ТОВ «ЕЙ БІ ДІ ГРУП» в якості авансового платежу, згідно наданих банківських виписок, було перераховано ТОВ «РІДЖЕНСІ БУД ІНВЕСТ» 955000,00 грн. за Договором.

ТОВ «РІДЖЕНСІ БУД ІНВЕСТ», в свою чергу, підрядні роботи за Договором виконано не було.

Повідомленням від 26.12.2019 №69 ТОВ «ЕЙ БІ ДІ ГРУП» в порядку пунктів 15.2, 15.3 Договору повідомив підрядника про розірвання Договору та вимагав повернути отримані останнім за Договором грошові кошти та матеріальні ресурси.

Оскільки грошові кошти за Договором боржник кредитору не повернув, вказане зумовило звернення останнього з позовом до суду, за результатами розгляду якого було прийнято рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 у справі №910/5049/20 про стягнення з боржника 955 000,00 грн. авансу та 14 325,00 грн. судового збору.

Вказані вище обставини підтверджені кредитором відповідними доказами та були оцінені господарським судом міста Києва у справі №910/5049/20, а відтак є преюдиційними та не потребують додаткового доказування у справі №910/5371/21 про банкрутство в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України.

Таким чином, з аналізу наявних у справі доказів вбачається, що заборгованість боржника перед кредитором виникла ще у 2019 році, тобто до 12.03.2020 року, у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором від 23.07.2019 року про виконання робіт з капітального ремонту і лише згодом була підтверджена судовим рішенням, прийнятим вже після введення на всій території України карантину.

Отже, наведені в Кодексі України з процедур банкрута виключення щодо можливості відкриття провадження у справі про банкрутство не розповсюджуються на вимоги, заявлені ТОВ «ЕЙ БІ ДІ ГРУП» у даній справі №910/5371/21 про банкрутство ТОВ «РІДЖЕНСІ БУД ІНВЕСТ».

Дослідивши подану заяву ініціюючого кредитора господарським судом міста Києва ухвалою від 11.05.2021 року було відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «РІДЖЕНСІ БУД ІНВЕСТ».

Вказана ухвала набрала законної сили з дня її прийняття та в апеляційному порядку не оскаржувалась, а отже є чинною.

Боржник, в свою чергу, заперечуючи законність відкриття справи про його банкрутство з огляду на наявність, на його думку, прямої на те заборони, правом на апеляційне оскарження не скористався та з апеляційною скаргою на дану ухвалу до апеляційного господарського суду не звертався.

Відтак, посилання скаржника на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи, а також порушення норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвалу місцевого господарського суду прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставні та необґрунтовані, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної ухвали не вбачається.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 282 ГПК України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РІДЖЕНСІ БУД ІНВЕСТ» залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 12.10.2021 року у справі №910/5371/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/5371/21 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, встановлені ст.ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді С.В. Сотніков

Б.В. Отрюх

Повний текст постанови підписано 23.12.2021 року.