ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/4142/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтест" (61023, м. Харків, вул. Весніна, буд. 5, офіс 309)
до Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" (61089, м. Харків, пр. Московський, буд. 299)
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМТЕСТ" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш", в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 57182,95 грн., з яких: сума основної заборгованості - 37740,00 грн., пеня у розмірі 15246,96 грн., інфляційні втрати у розмірі 3778,68 грн., відсотки річних у розмірі 417,31 грн. Витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн. позивач також просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням зобов`язань в частині оплати за надані послуги за Договором № 233-2020-1 з надання експертних послуг з неруйнівного контролю цапф сталерозливних коштів та гаків ливарних кранів від 01.06.2020, укладеного між позивачем та ДП "Завод "Електроважмаш", правонаступником якого є АТ "Завод "Електроважмаш" (відповідач).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/4142/21. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Також, роз`яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

09.11.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву за вх. № 26352, в якому відповідач просить суд: вимогу про стягнення основної суми боргу у розмірі 37740,00 грн. залишити на розсуд суду; вимогу щодо стягнення пені залишити на розсуд суду з врахуванням контррозрахунку відповідача; вимогу про стягнення річних та втрат від інфляції залишити на розсуд суду; здійснити розподіл судових витрат відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Відзив з додатком долучено до матеріалів справи.

Позивач не скористався своїм правом на подачу відповіді на відзив до суду, передбаченим ст. 251 ГПК України.

Водночас, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Позивач вказує, що АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЗАВОД «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ» () є правонаступником ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЗАВОД «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ» ().

01.06.2020 року між ДЕРЖАВНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ЗАВОД «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ» в якості Замовника та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРОМТЕСТ» в якості Виконавця було укладено Договір №233-2020-1.

У відповідності до п.1.1. Договору, виконавець зобов`язувався надавати замовнику за плату наступні послуги: «Надання експертних послуг з неруйнівного контролю цапф сталерозливних ковшів та гаків ливарних кранів».

Згідно п.1.3 Договору, замовник зобов`язується оплатиш надані послуги на умовах, зазначених в цьому Договорі.

Умовами п. 2.1 Договору сторони погодили, що виконавець зобов`язується надати послуги, обумовлені п. 1.1 цього Договору в строк 30 (тридцять) календарних днів на об`єктах замовника за адресою м. Харків, пр. Московський 299, ДП "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ".

Відповідно до п.2.2 Договору, здавання послуг Виконавцем та приймання їх результатів Замовником оформлюється Актом приймання-передачі наданих послуг.

Згідно п. 2.3 Договору, Замовник протягом 10 (десяти) робочих днів після закінчення надання послуг, повинен підписати акт приймання-передачі послуг, або надати мотивовану письмову відмову від їх приймання.

У відповідності з п.2.4 Договору, підписання Акта приймання - передачі наданих послуг представником Замовника є підтвердженням відсутності претензій з його боку.

Умовами п. 4.1 Договору сторони погодили , що загальна вартість послуг за цим Договором складає 37740,00 (тридцять сім тисяч сімсот сорок) гривень 00 копійок, в т. ч. ПДВ 20% - 6290,00 (шість тисяч двісті дев`яносто) гривень 00 копійок згідно Калькуляції вартості проведення експертних послуг (Додаток №1) , що є невід`ємною частиною нього Договору.

Згідно п.4.2 Договору, зміна ціни в односторонньому порядку забороняється.

Умовами п.5.1 Договору, оплата за надані послуги здійснюється замовником на підставі отриманого рахунку Виконавця.

Відповідно п.5.2 Договору, замовник здійснює оплату наданих виконавцем послуг у розмірі 37740,00 (тридцять сім тисяч сімсот сорок) гривень 00 копійок, в т. ч. ПДВ 20% - 6290,00 (шість тисяч двісті дев`яносто) гривень 00 копійок по факту надання послуг впродовж 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання Сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.

Згідно п. 5.3 Договору, виконавець надає висновки перевірки стану цапф та крюків ливарних кранів після остаточного розрахунку протягом 10 календарних днів.

Умовами п.7.1 Договору сторони погодили, що несуть майнову відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, передбачених цим Договором, у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Відповідно п.7.2 Договору, за порушення строку передбаченого цим Договором, замовник має право пред`явити виконавцю вимоги про сплату пені в розмірі 0,1% від вартості порушених зобов`язань за кожен день прострочення.

Згідно п. 7.4 Договору, у разі порушення строку оплати послуг, передбачених цим Договором, виконавець має право вимагати оплату 1% річних та інфляційні витрати.

У відповідності до п.11.2 Договору, цей договір вступає в силу з моменту підписання його уповноваженими особами сторін і діє до 31 грудня 2020 р.,. але у будь якому разі до повного виконання цього Договору.

Додатком №1 до Договору №233-2020-1 від 01.06.2020 сторони погодили калькуляцію вартості проведення експертних послуг з неруйнівного контролю цапф сталерозливних ковшів та гаків ливарних кранів.

Свої договірні зобов`язання за Договором з надання експертних послуг з неруйнівного контролю цапф сталерозливних ковшів та гаків ливарних кранів позивач виконав в повному обсязі, що підтверджується актом №1 прийому-передачі виконаних робіт від 06.07.2020 до Договору №233-2020-1 від 01.06.2020 року на загальну суму 37740,00 грн.

Позивач зазначає, що для здійснення оплати наданих послуг, позивачем було сформовано та надано відповідачу у передбаченому Договором порядку рахунок №1 від 06.07.2020 року до Договору №233-2020-1 від 01.06.2020 року на загальну суму 37740,00 грн.

Проте, в порушення умов Договору, відповідач оплату виконаних робіт з надання експертних послуг з неруйнівного контролю цапф сталерозливних ковшів та гаків ливарних кранів не здійснив, внаслідок чого заборгованість останнього перед позивачем становить 37740,00 грн.

17.08.2021 позивачем на адресу відповідача була направлена претензія за Вих. № 110 від 17.08.2021 з вимогою сплатити заборгованість. Відповіді відповідач на претензію не надав та заборгованість за Договором №233-2020-1 від 01.06.2020 року на загальну суму 37740,00 грн. не сплатив.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором №233-2020-1 від 01.06.2020 у розмірі 57182,95 грн., з яких: сума основної заборгованості - 37740,00 грн., пеня у розмірі 15246,96 грн., інфляційні втрати у розмірі 3778,68 грн., відсотки річних у розмірі 417,31 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1. ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За правилами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЗАВОД «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ» () є правонаступником ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЗАВОД «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ», (), що підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відтак до АТ «ЗАВОД «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ» перейшли усі права та обов`язки ДП «ЗАВОД «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ» .

Суд зазначає, що на виконання умов Договору позивач виконав, а відповідач прийняв роботу за Договором на загальну суму 37740,00 грн., що підтверджується актом №1 прийому-передачі виконаних робіт від 06.07.2020 до Договору №233-2020-1 від 01.06.2020 року на загальну суму 37740,00 грн. , який підписаний уповноваженими представниками сторін без зауважень та скріплений печатками підприємств, а також містить застереження про те, що роботи виконані в повному обсязі, оформлені належним чином, замовник та виконавець взаємних претензій не мають

Відповідно п.5.2 Договору, замовник здійснює оплату наданих виконавцем послуг у розмірі 37740,00 (тридцять сім тисяч сімсот сорок) гривень 00 копійок, в т. ч. ПДВ 20% - 6290,00 (шість тисяч двісті дев`яносто) гривень 00 копійок по факту надання послуг впродовж 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.

Акт прийому-передачі виконаних робіт підписано сторонами 06.07.2020.

Проте, в порушення умов Договору, відповідач не розрахувався з позивачем за виконану останнім роботу, внаслідок чого заборгованість відповідача склала 37740,00 грн.

Отже, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання свого зобов`язання за Договором №233-2020-1 від 01.06.2020 року .

В той же час, в матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надано доказів, які б свідчили про сплату суми основної заборгованості за Договором у розмірі 37740,00 грн., при цьому вказана сума заборгованості визнається відповідачем у своєму відзиві за вх.№26352 від 09.11.2021.

За таких обставин, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача суми основної заборгованості за Договором №233-2020-1 від 01.06.2020 року у розмірі 37740,00 грн. належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 1% річних у розмірі 417,31 та інфляційних втрат у розмірі 3778,68 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

14 січня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи №924/532/19 досліджував питання щодо особливостей нарахування інфляційних втрат і 3% річних, де визначив, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

Згідно п. 7.4 Договору, у разі порушення строку оплати послуг, передбачених цим Договором, виконавець має право вимагати оплату 1% річних та інфляційні витрати.

За розрахунками позивача стягненню з відповідача за період з 06.08.2020 по 13.09.2021 підлягає 1% річних на загальну суму 417,31 грн. та інфляційні втрати з серпня 2020 по серпень 2021 на загальну суму 3778,68 грн.

Відповідач у своєму відзиві (вх.№26352 від 09.11.2021) погоджується із сумою нарахованих річних у розмірі 417,31 грн. та сумою інфляційних втрат у розмірі 3778,68 грн., вважає розрахунки арифметично вірними.

Перевіривши правильність нарахування 1% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, здійснено позивачем арифметично вірно, а тому позовні вимоги в частині стягнення 1 % річних у розмірі 417,31 грн. та інфляційних втрат у розмірі 3778,68 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені з 06.08.2020 по 13.09.2021 у розмірі 15246,96 грн. суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у ст. 2 цього Кодексу.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно п.7.2 Договору, за порушення строку передбаченого цим Договором, замовник має право пред`явити виконавцю вимоги про сплату пені в розмірі 0,1% від вартості порушених зобов`язань за кожен день прострочення.

Зважаючи на прострочення відповідачем зобов`язань щодо оплати наданих послуг передбачених Договором №233-2020-1 від 01.06.2020 року, позивачем за період 06.08.2020 по 13.09.2021 відповідачу нараховано пеню у розмірі 15246,96 грн.

В той же час, не погоджуючись з нарахованою сумою пені, відповідач зазначає, що п. 7.2 Договору передбачено розмір штрафних санкцій, які підлягають застосуванню до виконавця, а отже в даному випадку розмір штрафних санкцій до замовника за порушення грошового зобов`язання визначається Законом. Проте, позивачем при здійсненні розрахунку не враховано вимоги ч. 6 ст. 232 ГПК України, статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частини другої статті 343 ГК України, а також заявлено вимогу з пропуском строку позовної давності, яку відповідач просить застосувати.

Згідно контррозрахунку відповідача, стягненню з останнього підлягає пеня за період з 11.10.2020 по 06.02.2021 у розмірі 1473,73 грн.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В частині 1 статті 258 Цивільного кодексу України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Так, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Згідно ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що позов було подано позивачем до суду 11.10.2021, тому річний строк позовної давності обчислюється з 11.10.2020. Нарахування пені за період з 06.08.2020 по 10.10.2020 здійснено за межами строку позовної давності.

Окрім того, слід врахувати, що статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Однак, суд звертає увагу, що в наданих до суду розрахунках позивачем не було враховано вимоги ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а також вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України та нарахування здійснені за межами встановленого вказаною нормою строку.

А отже, за підрахунками суду, які здійснені з використанням калькулятора "Ліга-Закон", а також з урахуванням Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", вимог ч. 6 ст. 232 ГК України, ч. 2 ст. 258 та ч. 2 ст. 261 ЦК України, правомірно нарахованою є пеня за прострочення оплати наданих позивачем послуг за період з 11.10.2020 по 06.02.2021 у загальному розмірі 1473,73 грн. та саме ця сума є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. В частині стягнення пені за прострочення оплати наданих послуг за Договором у розмірі 13773,23 грн. суд вважає за необхідне відмовити.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за Договором №233-2020-1 від 01.06.2020 року у розмірі 37740,00 грн., пені у розмірі 1473,73 грн., інфляційних втрат у розмірі 3 778,68 грн., відсотків річних у розмірі 417,31 грн. В частині стягнення пені у розмірі 13773,23 грн. - відмовляє в задоволенні.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає доцільним стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 1723,24 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" (61089, м. Харків, пр. Московський, буд. 299, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтест" (61023, м. Харків, вул. Весніна, буд. 5, офіс 309, ) заборгованість за Договором №233-2020-1 від 01.06.2020 року у розмірі 37740,00 грн., пеню у розмірі 1473,73 грн., інфляційні втрати у розмірі 3778,68 грн., відсотки річних у розмірі 417,31 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 1723,24 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 13773,23 грн. - відмовити в задоволенні.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Промтест" (61023, м. Харків, вул. Весніна, буд. 5, офіс 309, );

Відповідач: Акціонерне товариство "Завод "Електроважмаш" (61089, м. Харків, пр. Московський, буд. 299, ).

Повне рішення складено "17" грудня 2021 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/4142/21