ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/278/21

Господарський суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ушак І.Г.

за участю секретаря судового засідання Оуаді С.Л.,

розглянувши матеріали даної справи у відкритому судовому засіданні

за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія» Зоря поділля», м. Гайсин Вінницької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОМАШОНС», м. Мукачево

про стягнення заборгованості на суму 114269,98 грн, в т.ч. 100949,63 грн - основного боргу, 5225,42 грн - 3% річних, 8094, 93 грн - інфляційних збитків,

представники:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаними вимогами до відповідача ТОВ «ТОМАШОНС», м. Мукачево, (раніше, до зміни найменування та місцезнаходження - ТОВ «Укрековторсервіс», м. Корсунь-Шевченківський, - особа, з якою позивачем було укладено договори поставки №№ 1, 65 відповідно від 01.02.2018, 02.03.2020), оскільки відповідачем не оплачено у повному обсязі поставлений за умовами зазначених договорів товар, внаслідок чого виникла його заборгованість перед позивачем на суму 100949,63 грн., що є предметом спору у даній справі в частині основного боргу.

Ухвалою суду від 12.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлено сторонам строки для надання суду та в копії іншим учасникам процесу заяв по суті справи - відзиву на позов, відповіді на відзив.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, кореспонденція суду (ухвала суду про відкриття провадження у справі від 12.05.2021), яка була надіслана відповідачу за адресою зазначеною у позовних матеріалах: 89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Ужгородська, 165 Д, та яка згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є його офіційною адресою, повернута без вручення адресату із зазначенням установою зв`язку причини «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частинами 1 та 2 ст. 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Частиною 5 ст. 13 ГПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, крім іншого, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно ч. 4 ст. 122 ГПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи, суд повважав за доцільне провести розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та ухвалою від 14.07.2021 суд призначив судове засідання з розгляду даної справи на 07 вересня 2021, яке у визначену дату не відбулося через хворобу судді, ухвалою суду від 20.09.2021 призначено судове засідання на 27 жовтня 2021, яке не відбулося з технічних причин, що виникли в Господарському суді Закарпатської області, у зв`язку з чим засідання суду відкладено на 07 грудня 2021, про що постановлено ухвалу від 27.10.2021.

Суд згідно наведених ухвал повідомляв відповідача про дату, час та місце судового розгляду також шляхом офіційного оприлюднення оголошень у справі на офіційному веб сайті судової влади України, з опублікуванням яких за приписами ч. 4 ст. 122 ГПК України відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Позивач надісланими на адресу суду письмовими клопотаннями від 02.09.21, 07.12.21 просить суд розглянути справу без участі його уповноваженого представника, на задоволенні позовних вимог наполягає, посилаючись на долучені до справи матеріали.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, не забезпечив явку свого уповноваженого представника в судовому засіданні, поштова кореспонденція суду (14.07.21,20.09.21,27.10.21) повернута до суду без вручення відповідачу.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

За таких обставин вважається, що відповідач не скористався своїм правом прийняти участь у судовому розгляді справи, надати суду пояснення власної позиції по суті спору, тому суд вправі відповідно до положень ст. 165, 178 ГПК України вирішити справу за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Позивач - ТОВ «Продовольча компанія» Зоря Поділля», як продавець та ТОВ "Укрековторсервіс" (код ЄДРПОУ), правонаступником якого є відповідач у справі -ТОВ «Томашонс» (код ЄДРПОУ), - як покупець уклали договори поставки:

- за № 1 від 01.02.2018, за умовами якого продавець зобов`язується поставити відходи, залишки полімерів (далі товар) покупцю на загальну суму до 500000,00 грн., а покупець, у свою чергу, зобов`язується прийняти цей товар та здійснити оплату його вартості не пізніше 10 календарних днів після передачі покупцю полімерів та виставлення рахунку на оплату (післяоплату) шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця, при цьому оформлення передачі товару з боку продавця здійснюється за виписаною накладною, а з боку покупця актом прийому-передачі, а розрахунки за вилучення відходів за тарифами, що вказані в Додатку до договору (яка є невід`ємною частиною договору) (п.п.1.1-4.1, 4.4). Крім того, 28.12.2018 сторони додатковою угодою до договору продовжили дію зазначеного договору до 31.12.2020, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань по договору;

- за № 65 від 02.03.2020, за умовами якого продавець зобов`язується поставити відходи, залишки полімерів (далі товар) покупцю на загальну суму до 500000, грн., а покупець, у свою чергу, зобов`язується прийняти цей товар, та здійснити його оплату не пізніше 21 календарного дня після передачі покупцю полімерів та виставлення рахунку на оплату (післяоплату) шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця, при цьому оформлення передачі товару з боку продавця здійснюється за виписаною накладною, а з боку покупця актом прийому-передачі, а розрахунки за вилучення відходів за тарифами, що вказані в Додатку до договору (яка є невід`ємною частиною договору) (п.п.1.1-4.1, 4.4).

Матеріалами справи, зокрема, договором №1 та видатковими накладними № РНОО-200-06881 від 17.01.18, № РНОО-200-07929 від 19.02.18, № РНОО-200-08019 від 21.02.18, № РНОО-200-07941 від 22.02.18, № РНОО-200-08362 від 07.04.18, № РНОО-20О-08363 від 13.04.18, № РНОО-200-08365 від 16.04.18, № РНОО-200-08364 від 17.04.18 18, № РНОО-200-08370 від 18.04.18, № РНОО-200-08389 від 19.04.18, № РНОО-200-08421 від 23.04.18, № РНОО-200-08517 від 10.05.18, № РНОО -200-09212 від 17.08.18, № РНОО-200-09561 від 31.10.18, № РНОО-200-09562 від 01.11.18, № РНОО-200-00993 від 09.04.19, № РНОО-200-00996 від 11.04.19, № РНОО-200-01794 від 12.06.19, № РНОО-200-01915 від 25.06.19, № РНОО-200-01916 від 26.06.19, № РНОО-200-02208 від 07.08.19, № РНОО-200-02209 від 07.08.19, № РНОО-200-02209 від 20.08.19, виписками з банківського рахунку, договором № 65 та видатковою накладною №РН00-200-00360 від 10.03.2020, встановлено, що позивач поставив відповідачеві товару всього на загальну суму 519884,63 грн., з яких 493724,63 грн. за договором №1 та 26160,00 грн. за договором № 65, вартість якої відповідачем оплачена частково, у зв`язку з чим виникла заборгованість відповідача перед останнім на суму 100949,63 грн., що становить предмет позовних вимог у даній справі в частині основного боргу.

Позивач в порядку досудового врегулювання 09.02.2021 надіслав на адресу відповідача претензію з вимогою про оплату заборгованості за поставлений товар за договорами №№1, 65, проте відповідач боргу не сплатив та не відповів на претензію.

Наведене передувало та послугувало підставою звернення позивача до суду з вимогами, що становлять предмет даного спору, доведено матеріалами справи і не спростовано відповідачем.

Суд, вирішуючи дану справу, керується відповідними приписами цивільного та господарського права, які регулюють спірні правовідносини, виходячи з їх предмету та суб`єктного складу.

У силу приписів ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання, якими є сторони даних спірних відносин, повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює вимогу щодо виконання зобов`язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

В силу приписів ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч. 2 ст. 692 ЦК України).

Зі змісту правової норми, наведеної у частині першій статті 692 ЦК України, вбачається, що за загальним правилом обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлений інший строк оплати.

Згідно положень статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

За наведених фактичних обставин справи та на підставі зазначених приписів цивільного та господарського права суд констатує, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу по оплаті вартості поставленого товару на суму 100949,63 грн. є правомірними, оскільки доведені належними та допустимими доказами у справі та не спростовані відповідачем.

Щодо позовних вимог в частині 3 % річних та інфляційних втрат нарахованих позивачем за прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань, то такі підлягають задоволенню та стягненню на користь позивача відповідно на суми 5225,42 грн. та 8094,93 грн. згідно наданих позивачем розрахунків та на підставі ст. 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, всього до стягнення з відповідача на користь позивача належить сума 114269,98 грн.

Судові витрати позивача сплачені за подання позову відповідно до приписів ст. 129 ГПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 2, 13, 122, 129, 178, 232, 238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОМАШОНС» (вул. Ужгородська. 165 Д, м. Мукачево, Закарпатська обл., 89600, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля» (вул. Заводська, 150, м. Гайсин, Вінницька обл., 23700, ) заборгованість на суму 114269,98 грн. (сто чотирнадцять тисяч двісті шістдесят дев`ять грн. 98 коп.) в т.ч. основного боргу, 3 % річних, інфляційних збитків, та у відшкодування судових витрат 2270, 00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.)

Відповідно до приписів ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст рішення складено 22.12.21

Суддя Ушак І.Г.