ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

"16" грудня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/871/21

Господарський суд Житомирської області у складі судді Шніт А.В.,

розглядаючи справу

за позовом Заступника керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі

1) Житомирської міської ради;

2) Комунального підприємства "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради

до Фізичної особи-підприємця Гладуна Сергія Михайловича

про стягнення 601 896,92грн,

за участю представників сторін:

прокурор: Огородник Ю.М., службове посвідчення №058866 від 21.12.2020;

від позивача 1: Чернюк А.В. дов. №66/13 від 05.01.2021;

від позивача 2: Скиданчук І.В., дов. №14/01/21 від 15.01.2021;

від відповідача: Слівінський А.О., ордер серія АМ №1010998 від 14.09.2021;

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської міської ради та Комунального підприємства "Управління автомобільних шляхів "Житомирської міської ради звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Гладуна Сергія Михайловича про стягнення 601 896,92грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на нікчемність додаткових угод до договору про закупівлю товарів за державні кошти №59 від 24.04.2017.

В якості правових підстав прокурор зазначає відповідні норми Закону України "Про публічні закупівлі", ст.215, 216, 670 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 16.08.2021 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначити підготовче засідання.

16.09.2021 на електронну пошту суду за вх. №18757/21 від відповідача надійшло клопотання про залишення позову прокурора без розгляду. Дане клопотання обґрунтоване тим, що, оскільки наявний спеціально створений державою центральний орган виконавчої влади, в інтересах якого може звернутися прокурор (Держаудитслужба), за наявності відповідних підстав, останній може реалізувати таке право виключно у випадку "нездійснення захисту", або "здійснення неналежним чином", чого, як вважає відповідач, не відбулося.

05.11.2021 до суду за вх. №22653 від Житомирської окружної прокуратури надійшло заперечення на вказане вище клопотання відповідача.

Прокурор у підготовчому засіданні 16.12.2021, зокрема, заперечував проти задоволення клопотання відповідача про залишення позову прокурора без розгляду з підстав, зазначених у письмовому запереченні від 05.11.2021 вх. №22653.

Представник позивача 1 у підготовчому засіданні 16.12.2021 вважає, що позов подано прокурором правомірно.

Представник позивача 2 у підготовчому засіданні 16.12.2021 пояснив, що стосовно вирішення клопотання відповідача про залишення позову без розгляду покладається на розсуд суду.

Представник відповідача в підготовчому засіданні 16.12.2021 підтримав клопотання про залишення позову прокурора без розгляду (вх. №18757/21) з підстав, зазначених у ньому.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, розглянувши клопотання відповідача про залишення позову прокурора без розгляду, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Положеннями ст.23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч.4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99 встановлено, що прокурор або його заступник самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави, чи в чому існує загроза інтересам держави. Інтереси держави можуть збігатися певністю, часткове або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів, з врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

За змістом практики Верховного Суду прокурор не може замінювати лише належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Належним суб`єктом владних повноважень для захисту інтересів держави є не будь-який орган, що уповноважений державою здійснювати певні функції контролю у певній сфері, а лише той, який має відповідні повноваження для захисту таких інтересів.

Аналогічну позицію Верховний Суд висловив у справі №905/803/18 в постанові від 26.02.2019.

За змістом ч.1 ст.143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (тут і надалі - у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Згідно ч.1, 4 ст.61 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України. Самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, забезпечення збалансованого економічного та соціального розвитку відповідної території, ефективного використання природних, трудових і фінансових ресурсів (підпункт 2 пункту "а" частини 1 статті 2 цього ж Закону).

Відповідно до п.3 ч.2 ст.22 Бюджетного кодексу України (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради.

Згідно п.4, 7 ч.5 ст.22 Бюджетного кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством; здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі.

Таким чином, Житомирська міська рада наділена нормативно визначеною функцією контролю за ефективністю використання фінансових ресурсів місцевого бюджету, в тому числі, при здійсненні публічних закупівель.

Варто зазначити, що згідно поданого в матеріали справи плану закупівель КП "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради на 2017 рік джерелом фінансування закупівлі бензину А-92 та дизельного палива в березні 2017 року на суму 3 859 870,00грн визначено субсидії й поточні трансферти з бюджету підприємствам (установам, організаціям).

При цьому, відповідно до ст.18-1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

У п. 54 постанови Об`єднаної палати КГС у складі ВС від 18.06.2021 року у справі №927/491/19 зроблено висновок про те, що Закон України "Про публічні закупівлі" не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №912/9/20, від 19.08.2020 у справі №923/449/18.

У постанові Верховного Суду від 05.10.2021 у справі № 925/1214/19 зазначено, що за своєю правовою природою залишення позову без розгляду, що унормовано статтею 226 Господарського процесуального кодексу України, є відмовою суду розглянути звернення особи про захист її порушеного права (позов) внаслідок визначених указаною статтею недоліків або дій цієї особи. Наведений у статті 226 Господарського процесуального кодексу України перелік підстав для залишення позову без розгляду є вичерпним.

Зокрема, згідно з пунктом 2 частини 2 статті 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

У випадку, якщо суд встановить, що визначений прокурором позивач не є органом, уповноваженим державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах, тобто, відбулося звернення прокурора в інтересах неналежного позивача, це матиме процесуальним наслідком відмову в задоволенні відповідного позову, а не залишення позову прокурора без розгляду на підставі положень пункту 2 частині 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, варто зазначити, що у позовній заяві прокурором вказано, що Комунальне підприємство "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради було замовником (покупцем) за договором про закупівлю товарів за державні кошти №59 від 24.04.2017, додатковими угодами (нікчемністю яких прокурор обґрунтовує позовні вимоги) до якого зменшено обсяги бензину та дизельного палива, що підлягали постачанню відповідачем. Тому, на думку прокурора, вартість оплаченого та непоставленого товару відповідно до ст.670 Цивільного кодексу України має бути повернута саме йому.

Враховуючи, що позов містить вимогу про стягнення вартості непоставленого товару за договором про закупівлю товарів за державні кошти №59 від 24.04.2017 на рахунок Комунального підприємства "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради, і не містить вимоги про стягнення отриманого за договором у дохід держави, тому зазначення саме останнього як органу, в особі якого подано позов у інтересах держави, є виправданим.

В матеріалах справи наявні, зокрема, повідомлення Житомирської окружної прокуратури №51-84-2577вих21 від 10.06.2021 і №51-84-1602вих21 від 11.05.2021 про намір звернення до суду, адресовані позивачам (а.с. 61-63, 65-66, т.1).

Згідно відповіді Житомирської міської ради №36/2731 від 17.06.2021 (а.с. 64, т.1) встановлено, що остання самостійно не зверталась до суду з відповідною позовною заявою з підстав обмеження бюджетних коштів, передбачених для забезпечення претензійно-позовної роботи Житомирської міської ради. Водночас, вбачається згода останньої на звернення прокурора до суду з відповідною позовною заявою в інтересах держави, в тому числі, в особі міської ради.

З відповіді Комунального підприємства "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради №209/06/21 від 11.06.2021 (а.с. 67-68, т.1) вбачається, що підприємство самостійно не зверталось до суду з відповідною позовною заявою, оскільки в рамках кримінальних проваджень №0000068 і №00000118 на виконання вимог ухвали суду слідчим вилучено оригінали документів по контрагенту Гладуну С.М., в тому числі і Договір №59 від 24.04.2017 з усіма додатковими угодами, матеріали листування, товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, тощо.

Таким чином, Житомирською окружною прокуратурою дотримано порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" та підтверджено, що Житомирська міська рада та Комунальне підприємство "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернулися до суду з позовом, і це є достатнім аргументом для підтвердження їх бездіяльності.

За таких обставин, вбачаються підстави для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду з вказаним позовом.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Щодо доводів відповідача стосовно не зазначення прокурором у позовній заяві позивачем Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області, суд зазначає наступне.

Згідно п.1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №43 від 03.02.2016, Державна аудиторська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

У п.4 зазначеного вище Положення викладено повноваження Держаудитслужби, яка відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює контроль у міністерствах, інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах, суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи). Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль через здійснення, у тому числі, перевірки закупівель. Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Підпунктом 20 пункту 6 даного Положення передбачено, що Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

При цьому, слід зазначити, що згідно даних Інформаційної системи "Єдиний державний реєстр судових рішень" ухвалою Господарського суду Житомирської області від 19.04.2021 у справі №906/1552/20 за позовом Керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області та Житомирської міської ради до Комунального підприємства "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради і Фізичної особи-підприємця Гладуна Сергія Михайловича про визнання недійсними додаткових угод №1 від 03.05.2017, №2 від 04.05.2017, №3 від 05.05.2017, №4 від 12.05.2017, №5 від 13.05.2017, №6 від 15.05.2017 та №7 від 16.05.2017 до договору про закупівлю товарів за державні кошти №59 від 24.04.2017, укладених між КП "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради та ФОП Гладуном С.М.; стягнення з Фізичної особи-підприємця Гладуна Сергія Михайловича на рахунок Комунального підприємства "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради безпідставно набутих грошових коштів на суму 952 938,55грн, яка набрала законної сили, позов прокурора залишено без розгляду. Мотивами залишення без розгляду позовної заяви (підстави якої є ідентичні підставам позову в даній справі) судом встановлено факт відсутності підстав для визначення одним із позивачів Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області.

Окрім того, варто зауважити, що закон не зобов`язує прокурора подавати позов у особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №912/9/20, від 19.08.2020 у справі №923/449/18.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову представнику Фізичної особи-підприємця Гладуна С.М. у задоволенні клопотання про залишення позову прокурора без розгляду, що надійшло на електронну пошту суду 16.09.2021 за вх. №18757/21.

Керуючись ч.3 ст.169, ст.182, 183, ч.2 ст.232, ст.233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику Фізичної особи-підприємця Гладуна С.М. у задоволенні клопотання про залишення позову прокурора без розгляду, що надійшло на електронну пошту суду 16.09.2021 за вх. №18757/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складено: 21.12.2021.

Суддя Шніт А.В.

Друк:

1 - у справу

2 - Житомирській обласній прокуратурі на електронну пошту:

3 - Житомирській окружній прокуратурі на електронну пошту:

4 - Житомирській міській раді та на електронну адресу:

5 - КП "Управління автомобільними шляхами" та на електронну адресу:

6 - ФОП Гладун С.М. ( АДРЕСА_1 )

на електронні адреси: ІНФОРМАЦІЯ_1

ІНФОРМАЦІЯ_2