РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.12.2021Справа № 910/15143/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Видиш А.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УПК Трейдінг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісснаб"

про стягнення 3 153 757,39 грн.,

Представники сторін:

від позивача: Дикий Ю.О. за ордером від 08.09.2021 року серії АА № 0013394;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УПК Трейдінг" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісснаб" (далі - відповідач) про стягнення 3 153 757,39 грн., з яких: 2 317 642,55 грн. - основний борг, 226 040,86 грн. - пеня, 392 646,38 грн. - штраф, 217 427,60 грн. - 3 % річних та інфляційні втрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами 24.06.2020 року договору поставки № 10/2020 в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару, у зв`язку з чим за відповідачем утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування штрафних санкцій та компенсаційних виплат.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.09.2021 року відкрито провадження у справі № 910/15143/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.10.2021 року.

До початку призначеного підготовчого засідання 19.10.2021 року на електронну адресу господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача від 18.10.2021 року № 18/10/21-1, в якому останній, зважаючи на неотримання ним копії позовної заяви та заперечення проти задоволення позовних вимог, просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

Враховуючи наведені обставини, у підготовчому засіданні 19.10.2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 09.11.2021 року.

Відповідач про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте явку свого уповноваженого представника у призначене підготовче засідання 09.11.2021 року не забезпечив, будь-яких клопотань чи заяв (зокрема, відзиву на позовну заяву) на адресу суду не направив.

У підготовчому засіданні 09.11.2021 року з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів сторін у даній справі, забезпечення сторонам можливості надати всі необхідні докази, заяви та клопотання на їх розсуд, судом, з урахуванням положень статей 177, 182 Господарського процесуального кодексу України, постановлено протокольну ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження у справі № 910/15143/21 на 30 днів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/15143/21 до судового розгляду по суті на 14.12.2021 року.

Представник позивача у судовому засіданні 14.12.2021 року підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач про дату час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань чи заяв, зокрема, по суті спору, на адресу суду не направив.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, копія ухвали від 09.11.2021 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 910/15143/21 до судового розгляду по суті на 14.12.2021 року була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 02192, місто Київ, вулиця Космічна, будинок 8/2, відповідно до поштового повідомлення з трек-номером 387, відповідно до якого відповідач ухвалу суду отримав 15.11.2021 року.

Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Зокрема, згідно із частиною 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006 року в цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Усі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.06.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервісснаб" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УПК Трейдінг" (постачальник) укладено договір поставки № 10/2020 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язався передавати у власність покупцю щебінь із природного каменю, відсів із природного каменю, пісок тощо відповідно до заявок покупця, а останній, у свою чергу, зобов`язався приймати у власність і оплачувати товар відповідно до умов цього Договору.

Вказаний правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб.

У пункті 1.2 Договору сторони погодили, що кількість, ціна, асортимент і одиниці вимірювань товару відображаються у відповідних заявках покупця, рахунках і видаткових накладних. Видаткові накладні після підписання їх сторонами набувають юридичну силу специфікацій в розумінні статті 266 Господарського кодексу України.

Товар поставляється покупцю згідно його заявки. Заявка може передаватися постачальнику електронною поштою або вручатися особисто уповноваженій особі постачальника. Бажана форма заявки - письмова. Свідченням прийняття заявки покупця до виконання є виставлений постачальником рахунок на оплату товару (пункт 1.3 Договору).

Відповідно до пункту 3.1.1 цієї угоди постачальник зобов`язується передати покупцю разом з товаром всі необхідні і належним чином оформлені документи на товар, в тому числі підтверджуючі якість товару.

Пунктом 3.2.1 Договору на покупця покладено обов`язок оплачувати вартість товару відповідно до умов цього Договору.

За умовами пунктів 4.1, 4.2 наведеного правочину ціна продукції - договірна, узгоджується сторонами у специфікаціях та/або в рахунку-фактурі на кожну замовлену партію. Загальна сума Договору сторонами не обмежується і відповідатиме сумі всіх оплачених рахунків та відповідно підписаних сторонами видаткових накладних протягом всього терміну дії цього Договору.

Згідно з пунктом 5.1 Договору всі розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті України в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

У пунктах 5.2, 5.3 Договору сторони передбачили, що розрахунки за цим Договором здійснюються шляхом передоплати 100 % від вартості товару протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання рахунку від постачальника. У разі постійних поставок товару при попередній домовленості сторін також передбачається можливість здійснення оплати покупцем на умовах відстрочення платежу до 3-х (трьох) календарних днів з моменту отримання видаткової накладної (залізничної накладної).

За змістом пункту 7.2 вказаної угоди право власності на товар переходить з моменту передачі товару постачальником покупцеві, що підтверджується первинними документами (видатковими накладними/залізничними накладними/товарно-транспортними накладними) та оплатою за ними.

У пункті 10.1 Договору сторони погодили, що останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2020 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання. У разі, якщо після закінчення строку дії Договору сторони продовжують виконувати його умови - Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивач у період з 30.06.2020 року по 19.11.2020 року відповідно до наявних у матеріалах справи копій підписаних між сторонами без будь-яких заперечень чи зауважень видаткових накладних від 30.06.2020 року № 224 на суму 492 298,56 грн., від 02.07.2020 року № 232 на суму 715 831,78 грн., від 07.07.2020 року № 242 на суму 941 447,76 грн., від 22.07.2020 року № 288 на суму 133 749,00 грн., від 24.07.2020 року № 289 на суму 430 815,68 грн., від 25.07.2020 року № 290 на суму 522 230,86 грн., від 26.07.2020 року № 291 на суму 251 115,84 грн., від 27.07.2020 року № 292 на суму 499 662,00 грн., від 28.07.2020 року № 294 на суму 324 288,00 грн., від 03.08.2020 року № 304 на суму 908 964,00 грн., від 06.08.2020 року № 308 на суму 74 655,00 грн., від 10.08.2020 року № 316 на суму 880 662,29 грн., від 12.08.2020 року № 320 на суму 141 345,74 грн., від 26.08.2020 року № 339 на суму 1 109 586,64 грн., від 31.08.2020 року № 346 на суму 200 136,30 грн., від 25.09.2020 року № 388 на суму 1 298 385,94 грн., від 28.09.2020 року № 389 на суму 2 515 931,23 грн., від 29.09.2020 року № 390 на суму 1 030 148,39 грн., від 03.11.2020 року № 497 на суму 597 688,20 грн., від 06.11.2020 року № 498 на суму 739 676,52 грн., від 11.11.2020 року № 505 на суму 175 936,14 грн. та від 19.11.2020 року № 527 на суму 1 700 435,16 грн., поставив у власність відповідача погоджений між контрагентами товар загальною вартістю 15 684 991,03 грн. Факт замовлення відповідачем у Товариства з обмеженою відповідальністю "УПК Трейдінг" товару додатково підтверджується наявними у матеріалах справи копіями заявок покупця від 24.06.2020 року, від 20.07.2020 року, від 05.08.2020 року, від 13.08.2020 року.

У позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "УПК Трейдінг" вказало про те, що в порушення вищевказаних положень Договору відповідач отриманий товар оплатив лише частково, заборгувавши таким чином позивачу 2 617 642,55 грн.

Листом від 29.12.2020 року № 1/20 позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісснаб" з вимогою, в якій просив погасити наявну в покупця заборгованість за Договором у розмірі 2 617 642,55 грн. у строк до 11.01.2021 року.

У відповідь на вищевказану вимогу відповідач направив на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "УПК Трейдінг" лист від 06.01.2021 року № 06/01-21, в якому визнав факт наявності заборгованості перед позивачем за Договором та зобов`язався погасити її протягом березня-квітня 2021 року. Крім того, відповідачем та позивачем підписано акт звіряння взаєморозрахунків за Договором, яким станом на 31.12.2020 року зафіксовано заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісснаб" перед постачальником у розмірі 2 617 642,55 грн.

Крім того, 05.07.2021 року відповідач згідно з платіжним дорученням від 05.07.2021 року № 706 сплатив на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "УПК Трейдінг" 300 000,00 грн., залишивши неоплаченою заборгованість перед постачальником за Договором у загальному розмірі 2 317 642,55 грн.

Враховуючи наведені обставини, Товариство з обмеженою відповідальністю "УПК Трейдінг" звернулося до суду з даним позовом для захисту своїх прав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "УПК Трейдінг" підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду на правову природу укладеного між сторонами договору поставки, який у розумінні статей 173, 174 Господарського кодексу України та статей 11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов`язків, спірні правовідносини регламентуються положеннями глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Враховуючи те, що сума основного боргу відповідача за Договором, яка складає 2 317 642,55 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, у тому числі підписаним між сторонами актом звіряння взаєморозрахунків, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "УПК Трейдінг" до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе за Договором грошових зобов`язань, позивач просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісснаб" 226 040,86 грн. пені, нарахованої на суму основного боргу в розмірі 2 617 642,55 грн. у період з 01.01.2021 року по 04.07.2021 року, а також на суму основного боргу в розмірі 2 317 642,55 грн. у період з 05.07.2021 року по 20.08.2021 року, згідно з наданим позивачем розрахунком.

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Положеннями статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (стаття 230 Господарського кодексу України).

Визначення поняття "пеня" міститься у частині 3 статті 549 Цивільного кодексу України.

Відповідно до зазначеної норми, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Приписи даної статті також кореспондуються з положеннями статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Водночас 02.04.2020 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", згідно з яким Розділ "Прикінцеві положення" Господарського кодексу України доповнено пунктом 7, яким передбачено, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У пункті 8.2 Договору сторони погодили, що у випадку прострочення платежів (у разі оплати товару на умовах відстрочки), що передбачені цим Договором, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені в сумі 226 040,86 грн., суд вважає його таким, що відповідає положенням чинного законодавства та умовам Договору, у зв`язку із чим вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "УПК Трейдінг" про стягнення з відповідача означеної суми цієї штрафної санкції підлягає задоволенню.

Також у поданій позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "УПК Трейдінг" просило суд стягнути з відповідача 392 646,38 грн. штрафу, нарахованого у зв`язку з несвоєчасним проведенням розрахунків.

Положеннями частини 2 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до пункту 8.2 Договору, у випадку, якщо постачальник надіслав покупцеві лист претензію, вимогу про оплату по заборгованості за відвантажений товар, і покупець не здійснив оплату протягом семи календарних днів з моменту отримання такої претензії, постачальник вправі стягнути додатково штраф з покупця у розмірі 15 % від суми заборгованості.

Як було зазначено вище, листом від 29.12.2020 року № 1/20 позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісснаб" з вимогою, в якій просив погасити наявну в покупця заборгованість за Договором у розмірі 2 617 642,55 грн. у строк до 11.01.2021 року. Означена вимога вручена уповноваженій особі відповідача 04.01.2021 року, проте заборгованість в сумі 2 617 642,55 грн., у тому числі протягом семи календарних днів з моменту отримання претензії позивача, погашена відповідачем не була.

Оскільки заявлений позивачем до стягнення розмір штрафу відповідає вимогам чинного законодавства, положенням Договору та фактичним обставинам справи, позовна вимога про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 392 646,38 грн. також підлягає задоволенню.

У той же час суд звертає увагу на те, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить приписам статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.04.2019 року в справі № 917/194/18, від 19.09.2019 року в справі № 904/5770/18 та інших, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 року в справі № 910/12876/19.

Також, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної оплати поставленого йому за Договором товару, позивач просив суд стягнути з відповідача 3 % річних у загальному розмірі 48 755,59 грн., з яких: 39 802,51 грн. - 3 % річних, нараховані у період з 01.01.2021 року по 04.07.2021 року на суму основного боргу в розмірі 2 617 642,55 грн., 8 953,08 грн. - 3 % річних, нараховані у період з 05.07.2021 року по 20.08.2021 року на суму основного боргу в розмірі 2 317 642,55 грн., а також 168 672,01 грн. інфляційних втрат, нарахованих на означені суму заборгованості протягом цих періодів.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річні, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекси споживчих цін (індекси інфляції), які є показниками загального рівня інфляції в економіці, розраховуються в цілому за місяць, а не на конкретні дати. Встановлено, що вони розраховуються Державним комітетом статистики України щомісячно та публікуються в наступному за звітним місяці.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок вищенаведених компенсаційних виплат, суд вважає його таким, що відповідає положенням чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "УПК Трейдінг" про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 48 755,59 грн. та інфляційних втрат в сумі 168 672,01 грн. підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження сплати спірної суми заборгованості та нарахованих штрафних санкцій і компенсаційних виплат.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе грошові обов`язки за Договором, позовні вимоги підлягають задоволенню, з урахуванням наведеного.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача, у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісснаб" (02192, місто Київ, вулиця Космічна, будинок 8/2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УПК Трейдінг" (02160, місто Київ, вулиця Харківське шосе, будинок 48; ) 2 317 642 (два мільйони триста сімнадцять тисяч шістсот сорок дві) грн. 55 коп. основного боргу, 226 040 (двісті двадцять шість тисяч сорок) грн. 86 коп. пені, 392 646 (триста дев`яносто дві тисячі шістсот сорок шість) грн. 38 коп. штрафу, 48 755 (сорок вісім тисяч сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 59 коп. 3 % річних, 168 672 (сто шістдесят вісім тисяч шістсот сімдесят дві) грн. 01 коп. інфляційних втрат, а також 47 306 (сорок сім тисяч триста шість) грн. 36 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 20.12.2021 року.

Суддя В.С. Ломака