УХВАЛА

м. Київ

17.12.2021Справа № 910/20737/21

Суддя Н.Плотницька, розглянувши заяву Малого підприємства "Волна" про забезпечення позову, подану до пред`явлення позову

Особи, які отримають статус учасника справи:

відповідачі Міністерство юстиції України

Товариства з обмеженою відповідальністю "Літо-Варе"

Представники сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

14.12.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Малого підприємства "Волна" про забезпечення позову, яка подана до пред`явлення позову, відповідно до якої заявник просить суд вжити заходи забезпечення майбутнього позову шляхом зупинення до набрання законної сили судовим рішенням дії наказу Міністерства юстиції України від 13.07.2021 № 2483/5 "Про задоволення скарги" та заборонити Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України та іншим суб`єктам державної реєстрації проводити державну реєстрацію наказу Міністерства юстиції України від 13.07.2021 № 2483/5 "Про задоволення скарги".

Заявник зазначає, що предметом майбутнього позову буде вимога про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 13.07.2021 № 2483/5 "Про задоволення скарги".

Як вбачається з доданих до заяви документів, наказом Міністерства юстиції України від 13.07.2021 № 2483/5 "Про задоволення скарги" скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Літо-Варе" від 27.05.2021 № 43-Р задоволено; скасовано рішення від 30.12.2020 № № 56031597, 56028415, прийняті державним реєстратором Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області Брагарем Геннадієм Йосиповичем; анулювано доступ державному реєстратору Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області Брагару Геннадію Йосиповичу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до висновку Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 08.06.2021 на підставі оскаржуваних рішень державним реєстратором Брагарем Г.Й. відкрито розділи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та проведено державну реєстрацію права власності Малого підприємства "Волна" на об`єкти нерухомого майна, які, відповідно до ухвали Центрального районного суду міста Миколаєва від 22.05.2020 у справі № 490/2728/20, є тотожними з об`єктами нерухомого майна, що належать скаржнику (Товариству з обмеженою відповідальністю "Літо-Варе") на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.11.2008.

В обгрунтування заяви про забезпечення позову заявник стверджує, що на момент винесення оскаржуваного наказу він був власником наступного нерухомого майна: приміщення спального корпусу, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 576, 4 кв. м, розташований за адресою: Миколаївська область, Березанський район, село Коблеве, вулиця Кишинівська ,будинок 2з (Одеська область, Комінтернівський район, Сичавська сільська рада, автодорога Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 55 км, 1 "Б") на території бази відпочинку "Волна"; приміщення їдальні, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 555,5 кв. м, розташований за адресою: Миколаївська область, Березанський район, село Коблеве, вулиця Кишинівська ,будинок 2и (Одеська область, Комінтернівський район, Сичавська сільська рада, автодорога Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 55 км, 1) на території бази відпочинку "Волна".

Наведене вище підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вказані об`єкти нерухомого майна розташовані на земельних ділянках з кадастровими номерами: :12:055:0031 та :12:055:0030, якими володіє та користується заявник на підставі укладеного з Коблівською сільською радою договору оренди (дата державної реєстрації 28.08.2015) строком на 49 років.

При цьому, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Товариство з обмеженою відповідальністю "Літо-Варе" також є власником вищенаведених об`єктів нерухомого майна.

Отже, за твердженням заявника, наслідком виконання наказу Міністерства юстиції України від 13.07.2021 № 2483/5 "Про задоволення скарги" буде припинення права власності заявника на об`єкти нерухомого майна, що суттєво утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Нормами статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Як вбачається із матеріалів заяви про забезпечення позову, наказом Міністерства юстиції України від 13.07.2021 № 2483/5 "Про задоволення скарги" скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Літо-Варе" від 27.05.2021 № 43-Р задоволено; скасовано рішення від 30.12.2020 № № 56031597, 56028415, прийняті державним реєстратором Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області Брагарем Геннадієм Йосиповичем; анульовано доступ державному реєстратору Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області Брагару Геннадію Йосиповичу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як зазначив заявник, предметом майбутнього позову буде вимога про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 13.07.2021 № 2483/5 "Про задоволення скарги".

За наслідками розгляду справи суд на підставі всебічної оцінки доказів, пояснення сторін повинен зробити висновок про правомірність чи неправомірність вказаного наказу та наявність чи відсутність підстав для його скасування.

Зупинивши дію наказу Міністерства юстиції України від 13.07.2021 № 2483/5 "Про задоволення скарги", суд, за відсутності рішення суду про визнання його протиправним, втрутиться у компетенцію Міністерства юстиції України та фактично надасть можливість не виконувати чинний наказ.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 13.01.2021 у справі № 910/9855/20.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необгрунтованість заяви та відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до частин 1 та 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Керуючись статтями 136, 137, 138, 139, 140, 141, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України , суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Малого підприємства "Волна" про забезпечення позову відмовити.

Суддя Н.Б.Плотницька