Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/870/21
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., секретар судового засідання Савчин Т. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кулев-Інвест",

вул.А.Мельника, буд.1А,м.Івано-Франківськ,76018;

представник позивача: адвокат Жарський Тарас Володимирович,

вул. Чорновола, 7, м. Івано-Франківськ, 76018;

до відповідача: Управління комунального господарства Коломийської міської ради,

площа Відродження, буд. 1, м. Коломия, Івано-Франківська область,78203;

про стягнення 298 892,31 грн,

за участю:

від позивача: не з"явились;

від відповідача: Дуляба Віталій Володимирович - начальник відділу юридичного забезпечення, (положення №1046-18/2021 від 30.08.2021; посадова інструкція від 19.03.2021).

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кулев-Інвест" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою про стягнення з Управління комунального господарства Коломийської міської ради 298 892,31 грн, з яких: 261 417,48 грн - основний борг, 12 169,62 грн - 3% річних, 25 305,21 грн - інфляційні втрати за неналежне виконання грошового зобов"язання за договором №156 від 04.07.2019.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 16.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

В судових засіданнях 11.11.2021, 18.11.2021 оголошувались перерви до 18.11.2021, до 09.12.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані укладенням між сторонами договору №156 від 04.07.2019 та несплату відповідачем вартості виконаних позивачем підрядних робіт з будівництва каналізаційної мережі згідно акту приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 в сумі 261 417,48 грн, яку просить стягнути в судовому порядку. Крім того за порушення грошового зобов"язання просить суд покласти на відповідача додаткові юридичні обов"язки обумовлені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України у вигляді 12 169,62 грн - 3% річних, 25 305,21 грн - інфляційних втрат. Позовні вимоги обґрунтовані приписами статей 11, 509, 510, 512, 526, 530, 549, 550, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, статей 174, 175, 193, 198, 202, 203, 218, 220, 230 Господарського кодексу України.

Представник відповідача в судовому засіданні наявність основного боргу в сумі 261 417,48 грн - визнав. Проти стягнення 12 169,62 грн - 3% річних, 25 305,21 грн - інфляційних втрат - заперечив (заява вх№19765/21 від 09.12.2021). Звертає увагу суду на відсутність вини відповідача у несвоєчасній сплаті вартості виконаних позивачем підрядних робіт, позаяк ні акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, ні довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 на суму 261 417,48 грн позивач відповідачу для підписання не надавав, що відповідно унеможливило прийняти виконані підрядні роботи та провести розрахунок в порядку встановленому розділом VI договору.

Беручи до уваги: - приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку; - норми частин 1, 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника; - те, що позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а його явка не визнавалась судом обов"язковою; - те, що у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті - спір вирішується у відсутності позивача за матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи вказують на те, що між Управлінням комунального господарства Коломийської міської ради (замовник/відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кулев-Інвест" (підрядник/відповідач) укладено договір №156 від 04.07.2019. За умовами цього договору підрядник у 2019-2020 роках своїми силами і засобами виконує роботи з нового будівництва каналізаційної мережі по вулицях Квітковій, Лісовій, Будівельній в місті Коломия, а замовник приймає і сплачує такі роботи в межах виділених бюджетних призначень (пункти 1.1., 1.2.договору).

Ціна цього договору становить 1 819 000,00грн з ПДВ є динамічною та визначається відповідно до вимог нормативних документів України у сфері ціноутворення у будівництві із залученням бюджетних коштів та обґрунтовується відповідно до ДСТУ Б.Д.1.1.-1.2013 "Правила визначення вартості будівництва" (пункти 3.1-3.3.договору).

Згідно з пунктом 6.1. договору розрахунки за виконані роботи здійснюються шляхом перерахування коштів на рахунок підрядника на підставі документів, визначених пунктом 6.2. договору, підписаних уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до пункту 6.2. договору підставою для здійснення розрахунків є підписані сторонами акт приймання-передачі виконаних будівельних робіт форми КБ-2в та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3. Розрахунок проводиться при наявності відповідних бюджетних коштів на рахунку замовника в органі Державної казначейської служби України.

Пунктом 6.3. договору сторони погодили, що ненадходження бюджетних коштів на реєстраційний рахунок замовника для оплати робіт за цим договором, а також несвоєчасне їх перерахування органами Державної казначейської служби України сторони визнають обставиною, що має місце не з вини замовника.

Позивач виконав роботи з будівництва каналізаційної мережі по вулицях Квітковій, Лісовій, Будівельній в місті Коломия на загальну суму 261 417,48 грн, підписав та скріпив печаткою акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 (а.с.53-60). Крім того, акт форми КБ-2в, довідка форми КБ-3 підписані та скріплені печаткою інженера технічного нагляду Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України. В свою чергу представник відповідача визнав виконання позивачем підрядних робіт, обумовлених договором №156 від 04.07.2019, вартістю 261 417,48 грн. В судовому засіданні звертає увагу суду на відсутність бюджетного фінансування на оплату підрядних робіт за договором №156 від 04.07.2019.

Предметом судового розгляду є матеріально-вимога позивача про стягнення з відповідача в судовому порядку 298 892,31 грн, з яких: 261 417,48 грн - основний борг, 12 169,62 грн - 3% річних, 25 305,21 грн - інфляційні втрати за несвоєчасне виконання грошового зобов"язання за договором №156 від 04.07.2019.

Із змісту статті 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов"язки виникають, зокрема з договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов"язковим для виконання сторонами (статті 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

Договір №156 від 04.07.2019 укладений між сторонами в межах чинного законодавства України - є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

З правового аналізу характеру договірних відносин сторін випливає, що укладений договір №156 від 04.07.2019 за своєю правовою природою є договором будівельного підряду, а відтак до таких правовідносин підлягають застосуванню загальні положення про підряд урегульовані главою 61 Цивільного кодексу України.

За договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта (стаття 875 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими (частина 4 статті 882 Цивільного кодексу України).

Таким чином, згідно з положеннями статей 853, 882 Цивільного кодексу України, якщо замовник не підписав акт та не висловив заперечення щодо виконаних робіт, то такі роботи вважаються прийнятими.

При цьому підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта, а сам по собі факт відсутності підписаних між сторонами актів передачі-приймання виконаних робіт не є визначальним для висновку про невиконання позивачем робіт.

Передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт підрядником за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови замовника про причини неприйняття робіт (виявлені недоліки) у строк, визначений договором. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 17.08.2021 у справі №910/16308/20.

Судом встановлено, що акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 без номера та дати на суму 261 417,48 грн, підписані та скріплені печаткою підрядника - ТОВ "Кулев-Інвест" та інженера технічного нагляду Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України. Підпису замовника акт форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 (а.с.53-60) не містять, як і не містять відмітки про відмову Управління комунального господарства Коломийської міської ради від підписання вказаних первинних документів.

Разом з тим, представником відповідача в судових засіданнях підтверджено виконання позивачем робіт з будівництва каналізаційної мережі по вулицях Квітковій, Лісовій, Будівельній в місті Коломия, обумовлених договором №156 від 04.07.2019, на загальну суму 261 417,48 грн та прийняття їх Управлінням комунального господарства Коломийської міської ради.

За таких обставин беручи до уваги правила частини 4 статті 879 Цивільного кодексу України, які вказують на те, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), зважаючи на визнання відповідачем позову в частині стягнення основного боргу в сумі 261 417,48 грн (заява вх№19765/21 від 09.12.2021), враховуючи норму частини 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України, яка вказує на те, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, суд приходить до висновку про правомірність стягнення з відповідача на користь позивача вартості виконаних підрядних робіт в розмірі 261 417,48 грн, а наслідком є задоволення позову в цій частині.

Згідно з статтею 509 Цивільного кодексу України, статтею 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до положень статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України, частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Приписами статей 610, 612 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з статтею 599 Цивільного кодексу України зобов"язання припиняється належним чином проведеним виконанням. Однак, якщо зобов"язання не виконано належним чином, то на сторону, яка допустила неналежне виконання покладаються додаткові юридичні обов"язки в тому числі передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, яка вказує на те, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень вище зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов"язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому необхідною умовою для застосування положень частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України є наявність порушення боржником грошового зобов`язання.

Позивачем за порушення строків сплати виконаних робіт на суму 261 417,48 грн нараховано відповідачу 3% річних за період з 22.05.2020 до 09.12.2021 в розмірі 12 169,62 грн - 3% річних, інфляційних втрат за період червень 2020 - червень 2021 в сумі 25 305,21 грн (розрахунок а.с.14-15).

Судом встановлено відсутність правових підстав для покладення на відповідача додаткових юридичних обов"язків у вигляді інфляційних втрат та 3% річних у сумі та за період, визначений позивачем у розрахунку. Так, акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 без номера та дати на суму 261 417,48 грн, не підписані замовником, при цьому доказів підтвердження надання відповідачу для підписання (до звернення до суду з цим позовом) вказаних первинних документів позивачем суду не подано, як і не доведено перед судом факту направлення відповідачу письмової вимоги вих№394 від 22.05.2020 (а.с.76).

Недоведеність перед судом факту порушення відповідачем строку виконання грошового зобов"язання обумовленого пунктом 6.2. договору унеможливлює покладення на відповідача додаткових юридичних обов"язків, обумовлених приписами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, а нарахування 3% річних за період з 22.05.2020, в той час, як акт форми КБ-2в та довідка форми КБ-3, направлені відповідачу вперше разом з позовною заявою 02.09.2021 (іншого перед судом не спростовано) до 09.12.2021 (позов подано 02.09.2021), так і інфляційних втрат за період червень 2020 - червень 2021 - визнається необґрунтованим та безпідставним.

З огляду на вимоги частин 1,3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином на основі вище сказаного стягненню з відповідача в судовому порядку підлягає основний борг в розмірі 261 417,48 грн. В частині стягнення 12 169,62 грн - 3% річних, 25 305,21 грн - інфляційних втрат - відмовити.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір слід покласти на сторін пропорційно до задоволених позовних вимог.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на оплату правової допомоги адвоката, то така вимога може бути розглянута та вирішена судом у випадку документального підтвердження відповідними доказами в розумінні приписів частин 2, 3 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, поданими у строк визначений абз.2 частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтею 1291 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, статтями 73-79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кулев-Інвест" до відповідача Управління комунального господарства Коломийської міської ради про стягнення 298 892,31 грн - задовольнити частково.

Стягнути з Управління комунального господарства Коломийської міської ради, площа Відродження, буд. 1, м. Коломия, Івано-Франківська область, 78203 (ідентифікаційний код 31692820) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кулев-Інвест", вул.А.Мельника, буд.1А,м.Івано-Франківськ,76018 (ідентифікаційний код 37409577) 261 417,48 грн (двісті шістдесят одну тисячу чотириста сімнадцять грн 48 коп.) - заборгованості, 3 921,26 грн (три тисячі дев"ятсот двадцять одну грн 26коп.) - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 16.12.2021

Суддя С.Кобецька