СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
08 грудня 2021 року м. Харків Справа № 905/813/20
Ухвалою господарського суду Донецької області від 03.09.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Галпап плюс», визнано грошові вимоги кредитора Шелл Лубрікантс Сипплай Компані Б.В. на суму основного боргу у розмірі 9638522,69 грн., введено процедуру розпорядження майном а призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Сиволобова Максима Марковича.
Постановою Господарського суду Донецької області від 10.02.2021 припинено процедуру розпорядження майном боржника, визнано його банкрутом, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Сиволобова Максима Марковича.
До господарського суду надійшла заява кредитора від 26.05.2021 від 26.05.2021 про визнання недійсними правочинів боржника щодо здійснення оплат на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Олд Трейд» на суму 2 620 000 грн. у підозрілий період, а також про стягнення з останнього на користь підприємства банкрута вказаної вище суми.
Ухвалою від 14.09.2021 Господарський суд Донецької області відмовив у задоволенні заяви кредитора Шелл Лубрікантс Сипплай Компані Б.В. про визнання недійсним правочинів щодо здійснення оплат боржником на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Олд Трейд».
Не погодившись із вказаною ухвалою ініціюючий кредитор звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 14.09.2021 у справі № 905/813/20 в повному обсязі та прийняти нове рішення , яким задовольнити заяву кредитора від 26.05.2021 про визнання недійсними правочинів боржника.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 08.12.2021 у цій справі в задоволенні апеляційної скарги кредитора відмовлено, ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
Не погоджуюсь з рішеннями судів у цій справі з наступних обставин.
Кредитор у заяві, в обґрунтування своїх вимог вказує на те, що боржником 01.10.2019 року здійснено оплату ТОВ «ОЛД Трейд« в загальній сумі 2620000 грн.
Свої вимоги кредитор обґрунтовує положеннями абзацу 5 частини статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства.
Отже, кредитор вважає, що правочин було здійснено у підозрілий (фраудаторний) період, коли боржник не мав достатньо коштів для погашення всієї кредиторської заборгованості, в результаті чого кредиторська заборгованість перед Шелл Лубрікантс Сипплай Компані Б.В. залишилася непогашеною в повному обсязі.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що оскільки подія з оплати боржником Товариству з обмеженою відповідальністю «Олд Трейд» відбулася 01.10.2019 (т.10, а.с. 104 зворот) , то необхідно застосовувати закон , який діяв на той час, а саме ст.20 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, оскільки Кодекс України з процедур банкрутства вступив в дію тільки 21.10.2019.
Отже, суд має проаналізувати фінансовий стан боржника на вказану дату 01.10.2019.
Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції вказав, що не приймає до уваги фінансовий звіт боржника за 2019 рік, за яким у боржника наявні активи на початок періоду та відсутні на кінець періоду.
Суд першої інстанції вказав, що твердження заявника про відсутність активів у боржника в 2019 році не доведено боржником за відсутності у останнього бухгалтерської документації, а також у зв`язку із неприйняттям судом першої інстанції фінансового звіту ліквідатора за 2019 рік.
Згідно ч.3 ст.44 КУЗПБ розпорядник майна зобов`язаний здійснювати аналіз фінансово господарського стану боржника, проводити інвентаризацію майна боржника та визначати його вартість.
Відповідно до вказаної норми закону розпорядником майна Сиволобовим М.М. надано суду Звіт про проведення аналізу фінансово-господарської діяльності боржника (т.6 а.с.1-145).
В тому числі, розпорядником майна надано звіт за результатами проведеного ТОВ «Юридична група «Пріоритет» аналізу фінансово-господарської діяльності боржника.
Звіт здійснено згідно з «Методичними рекомендаціями щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства», затвердженими наказом Міністерства економіки України від 26 жовтня 2010 року № 1361.
Відповідно до вказаного звіту кредиторська заборгованість на грудень 2018 року складала 105013000 грн., станом на 21.01.2021 9702,05 тис.грн..
Ця сума є грошовими вимогами єдиного у справі про банкрутство кредитора ініціюючого кредитора - Шелл Лубрікантс Сипплай Компані Б.В. ( а.с. 39,40 т.6).
У звіті вказано, що підприємство боржник не мало можливості погасити вимоги кредиторів через недостатню кількість власних активів та поточну неплатоспроможність підприємства. Зроблено висновок про відсутність фіктивного банкрутства ( а.с. 4 3 т.6).
Разом із тим, експертом зроблено висновок про наявність ознак дій з доведення до банкрутства у 2016; 2017;2018;2019 роках.
З витягів ЄДР та відповідей органів державних структур різних рівнів (йдеться далі у звіті) вбачається, що у ТЗОВ «ТД «ГАЛПАП ПЛЮС» будь-яке майно відсутнє. Оборотних та необоротних активів не виявлено. Згідно з витягом з ЄДР МВС України за боржником зареєстровано один транспортний засіб, але на момент здійснення аналізу місцезнаходження цього транспортного засобу встановити не вдалося, вартість не відома.
Також встановлено, що відповідно до копій документів, які надійшли від РСЦ МВС Закарпатської області Територіального сервісного центру № 2146, ТЗОВ «ТД «ГАЛПАП ПЛЮС» 30.07.2019 здійснило відчуження транспортних засобів у кількості 6 одиниць на суму 5100 тис.грн.
Згідно банківських виписок кошти від відчуження транспортних засобів від покупця ТОВ «Квадрокомп» на рахунки підприємства боржника не надходили, натомість у банківській виписці відображена операція по якій боржник 10.10.2019 здійснив оплату ТОВ «Квадрокомп» за оренду авто.
«Основні показники, що визначають фінансово-господарський стан підприємства вказують на те, що за 2016, 2017,2018 роки підприємство працювало в борг, не мало власних активів, тобто не мало можливості погасити свої зобов`язання. Враховуючи, що боржник не здійснив звернення до суду із заявою про власне банкрутство, зроблено висновок про приховане банкрутство», - зазначається далі у звіті.
Отже, розпорядник майна діяв в межах своїх повноважень та надав суду фінансовий звіт боржника та матеріали до нього. В звіті маються посилання на документи , які були покладені в його основу та вони додані до матеріалів справи.
Крім того, ухвалою господарського суду Донецької області від 09.12.2020 у справі 905/813/20 на арбітражного керуючого (розпорядника майна) Сиволобова М.М. покладено обов`язки керівника ТОВ «ТД «Галпап Плюс».
Отже формування, складання і подання фінансової звітності також покладено на розпорядника майна (ч.3 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 № 996-XIV).
Розпорядником майна здійснено заходи з відновлення бухгалтерської документації, в тому числі за 2019 рік, про що ним надано суду пояснення щодо формування фінансової звітності боржника за 2019 та 2020 рр. у справі №905/813/20 (а.с.41-44 , т. 13).
За таких обставин суд першої інстанції необґрунтовано не взяв до уваги фінансовий звіт арбітражного керуючого, посилаючись на те, що боржником не надано бухгалтерські документи розпоряднику майна, а останній не працював на підприємстві в 2019 році.
Інформація про фінансовий стан боржника за 2016-2018 року була відновлена з джерел зазначених також у звіті та здійснено її аналіз за 2019 рік на підставі відповідної Методики.
Кредитор у заяві від 26.05.2021, в обґрунтування своїх вимог, посилається на положення ч. 1 ст. 42 Кодексу, відповідно до абзацу 5 якої - правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам з таких підстав:
-боржник оплатив кредитору…. у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна.
Аналогічне положення міститься в ст.20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі-Закон про банкрутство): правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна.
Загальне посилання суду першої інстанції лише на наявність у 2019 році грошових коштів у боржника, без аналізу їх співвідношення із боргами банкрута на час здійсненої оплати та фінансового стану боржника відповідно до положень абзацу 5 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та без цілісного аналізу майнового стану боржника призвело до неправильного висновку про недоведеність боржником недостатності майнових активів боржника у 2019 році відносно його зобов`язань.
Так судом першої інстанції не взято до уваги, що у день оплати на користь ТОВ «Олд Трейд» необхідно враховувати від`ємне значення всіх боргових зобов`язань , які боржник мав на той день (в тому числі борг перед ініціюючим кредитором та іншими кредиторами, зобов`язання перед якими були виконані боржником в наступному періоді, тобто існували в час здійснення спірних правочинів ).
Згідно виписок з банківського рахунку боржника (т.10 а.с.104 зворот), в результаті здійснення на користь ТОВ «Олд Трейд» оплати з 31.10.1019 станом на цю дату вихідний залишок на банківському рахунку боржника складав 4911186,53 грн., що значно менше ніж вимоги ініціюючого кредитора (9 702 049,69 грн.).
В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції встановив, що Аналіз господарсько-фінансової діяльності боржника містить висновок , що поточна неплатоспроможність боржника спостерігається з 2016 року, але не надав йому належної оцінки.
Заборгованість перед ініціюючим кредитором існує з 2019 року, не погашена боржником ні до порушення справи про банкрутство, ні на цей час, тоді як ним здійснювалися багаточисельні та багатомільйонні проплати для погашення боргів перед іншими кредиторами у цей період.
Згідно постанови суду першої інстанції від 21.02.2021 припинено процедуру розпорядження майном боржника та відкрито ліквідаційну процедуру у зв`язку із неспроможністю боржника задовольнити вимоги єдиного у справі кредитора через недостатність його майна, в тому числі через брак обігових коштів .
Стаття 20 Закону про банкрутство кореспондується із ч. 5 ст. 11 Закону України про банкрутство: боржник зобов`язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство у разі виникнення таких обставин: задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності); а також ч.6 ст.34 Кодексу України з процедур банкрутства, де передбачено, що боржник зобов`язаний у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про його банкрутство у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності)…
Отже, боржник згідно вказаній нормі закону не мав права самостійно здійснювати погашення кредиторської заборгованості, оскільки був зобов`язаний звернутися до суду із заявою про відкриття процедури банкрутства.
Враховуючи вказану норму закону та ту обставину, що ініціюючий кредитор не одержав будь-якого погашення своїх вимог у спірний період, доводи суду першої інстанції про те, що боржник оплатами боргових зобов`язань іншим кредиторам зменшував кредиторську заборгованість є безпідставними.
Слід звернути увагу на те, що оплата, яка була здійснена на користь ТОВ «Олд Трейд» 01.10.2019 на загальну суму 2620000,00грн., тобто відбулася у підозрілий період, який розпочався 03.09.2019 (ч.1 ст.20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства), а саме за 11 місяців до відкриття цієї справи про банкрутство боржника.
Боржник, вчиняючи оспорюваний правочин ( платіж) на користь ТОВ «Олд Трейд» не міг не усвідомлювати свого фінансового становища і того, що на час здійснення оспорюваного правочину (оплати) залишку його активів (в тому числі грошових коштів) не достатньо для погашення всіх боргових зобов`язань, в тому числі, ініціюючому кредитору.
Вказане вище дає підстави для висновку про необхідність задоволення заяви кредитора від 26.05.2021 про визнання правочину боржника недійсним відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Суддя О.Є. Медуниця