ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 рокуСправа № 912/2755/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП СІНОР" (вул. Шмаківська, буд. 19, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50048)

до Фізичної особи - підприємця Дорошенка Миколи Вікторовича ( АДРЕСА_1 )

про розірвання договору, стягнення 14 073,42 грн

секретар судового засідання - Безчасна Н.Г.

представники сторін не брали участь у судовому засіданні.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП СІНОР" до Фізичної особи - підприємця Дорошенка Миколи Вікторовича про:

- розірвання договору про виконання робіт з підбору найефективнішого та наймаржинальнішого онлайн каналу отримання клієнтів від 02.07.2021 №41120528, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП СІНОР" та Фізичною особою - підприємцем Дорошенко Миколою Вікторовичем;

- стягнення з Фізичної особи - підприємця Дорошенка Миколи Вікторовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП СІНОР" заборгованості у розмірі 14 000,00 грн, а також інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 73,42 грн, з покладенням на відповідача судових втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у зв`язку з істотним порушенням відповідачем умов договору про виконання робіт з підбору найефективнішого та наймаржинальнішого онлайн каналу отримання клієнтів від 02.07.2021 №41120528, наявні підстави для розірвання даного договору у судовому порядку та стягнення вказаної суми.

Ухвалою від 27.09.2021 позовну заяву залишено без руху. В межах строку, визначеного судом, позивачем усунуто недоліки позовної заяви, про що 05.10.2021 до суду подані відповідні докази.

Ухвалою від 11.10.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №912/2755/21 за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 09.11.2021 об 10:30 год.

В судовому засіданні 09.11.2021 оголошено перерву до 07.12.2021 о 11:00 год.

26.11.2021 від позивача надійшла заява про долучення доказів та проведення підготовчого засідання без участі його представника.

Ухвалою від 07.12.2021 суд продовжив підготовче провадження на 30 днів, закрив підготовче провадження та призначив справу №912/2755/21 до судового розгляду по суті на 17.12.2021 об 11:00 год.

17.12.2021 суд розпочав розгляд справи по суті.

Позивач не брав участі в даному засіданні суду, належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідач своїм процесуальним правом на участь в засіданні суду 17.12.2021 не скористався, уповноважених представників не направив.

Поштові конверти із вкладеннями - копією ухвали від 11.10.2021, від 09.11.2021 та від 07.12.2021, які направлено судом на адресу відповідача, що вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернуті органами поштового зв`язку з відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою", поштовий штемпель містить дату - 20.10.2021, 15.11.2021 та 15.12.2021, відповідно.

Крім того, зазначені ухвали надіслано відповідачу на адресу, яка вказана в договорі від 02.07.2021 №41120528, та зазначена позивачем як поштова. Поштові конверти з даними ухвалами також повернуті суду з відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою".

Неотримання відповідачем листів з ухвалами та повернення їх до суду є наслідками діяння (бездіяльності) самого відповідача щодо його належного отримання, тобто його власною волею, оскільки самим відповідачем надаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості щодо офіційної адреси його місцезнаходження (проживання).

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, дати невдалих спроб вручити поштові конверти з ухвалами - 20.10.2021 та 15.11.2021 вважаються днями вручення судових рішень відповідачу.

Інших адрес відповідач суду не повідомляв та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інші адреси відсутні, тому суд позбавлений можливості направити ухвалу на інші адреси.

З огляду на викладене, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Так, тексти ухвал від 11.10.2021, від 09.11.2021 та від 07.12.2021 у даній справі оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 13.10.2021, 11.11.2021 та 10.12.2021 відповідно.

Тому відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з усіма процесуальними документами у даній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень, який є відкритим до загального доступу.

Крім того, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов.

Частиною 9 ст. 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України закріплено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив такі обставини.

02.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП СІНОР" (далі -Замовник) та Фізичною особою-підприємцем Дорошенком Миколою Вікторовичем (далі - Виконавець) укладено договір про виконання робіт з підбору найефективнішого та наймаржинальнішого онлайн каналу отримання клієнтів №41120528 (далі - Договір), шляхом приєднання до публічного договору-оферти.

Відповідно до п. 2.1 Договору Замовник доручає, а Виконавець проводить комплекс робіт з підбору найефективнішого і наймаржинальнішого онлайн каналу отримання клієнтів.

У разі прийняття викладених нижче умов і сплати послуг, юридична або фізична особа, виконуюча акцепт цієї оферти, стає Замовником. Договір, укладений Замовником шляхом прийняття (акцепту) цієї публічної оферти, має юридичну силу відповідно до ст. 642 Цивільного кодексу України та є рівносильним договору, підписаному між "ФОП Дорошенко" і "Замовником" (п. 2.1.2 Договору).

Згідно з п. 2.2 Договору впродовж 15 (п`ятнадцяти) робочих днів, Виконавець зобов`язується надати Замовнику виконану роботу у вигляді детального звіту у форматі pdf - документа.

Як зазначено в п. 3.1.2 Договору при надходженні оплати, отриманні заповненої бриф - анкети на пошту Виконавця та/або її обговоренні у телефонній розмові та проведеної зустрічі-знайомства у особистому форматі чи у форматі онлайн конференції, Виконавець негайно приступає до виконання роботи.

У п.п. 4.1, 4.3, 4.4, 4.4.1 Договору визначено, що оплата послуг здійснюється в національній валюті України відповідно до тарифів, встановлених в момент надання послуги. Роботи за цим Договором виконуються на умовах повної оплати вартості послуги. Моментом оплати вважається надходження коштів на рахунок Виконавця. Дата надходження оплати на рахунок Виконавця вважається датою укладення даного Договору і є датою початку роботи.

Положеннями п. 5.1 Договору передбачено, що виконаною роботою вважається підбір найефективнішого і наймаржинальнішого онлайн каналу отримання клієнтів форматі pdf - документа, відправленого на пошту Замовника.

Виконавець має право збільшити термін, що зазначений в Договорі, або дату початку роботи у разі, якщо є обставини, які впливають на виконання робіт, зазначених в пункті 2 даного договору. В даному випадку, Виконавець повідомляє Замовника про терміни в письмовій формі по електронній пошті. Обставини, які впливають на виконання роботи в строк некоректна робота домену та хостингу (п.п. 6.1, 6.2 Договору).

Договір підписано сторонами та скріплено печатками.

Виконавцем виставлено рахунок за підбір каналу отримання клієнтів з онлайн №1/1/ від 16.06.2021 на суму 14 000,00 грн.

02.07.2021 Замовник здійснив перерахування 14000,00 грн на рахунок Виконавця з призначенням платежу - оплата за ТОВ "НВП СІНОР" згідно рахунку №1/1/ від 16.06.2021, що підтверджується дублікатом квитанції №0.0..1 від 02.07.2021.

Як вказує позивач, відповідач мав виконати роботу у термін не пізніше 23.07.2021, проте її не виконано.

Тому, позивач повідомив відповідача листом №699 від 09.08.2021 про невиконання останнім зобов`язань, розірвання Договору та заявлено вимогу про повернення перерахованих за Договором коштів у сумі 14 000,00 грн.

У листі-відповіді від 25.08.2021 відповідач підтвердив факт повної оплати робіт (послуг) у сумі 14 000,00 грн, отримання заповненої бриф - анкети 02.07.2021 та зазначив, що фактичною датою початку виконання робіт є 06.07.2021 з моменту проведення зустрічі - знайомства.

Крім того, у листі-відповіді відповідач не заперечував станом на 25.08.2021 факт ненадання результату роботи - детального звіту у форматі pdf - документа.

Натомість, відповідач в односторонньому порядку змінив термін виконання зобов`язань на 28.08.2021 (включно).

Позивач стверджує, що не погоджував продовження терміну виконання робіт, що є істотною умовою договору, оскільки, в такому разі, втратив би інтерес до результату цих робіт, так як не зміг би отримати замовлення від нових клієнтів та виконати їх протягом будівельного сезону 2021 року.

Як вказує позивач, безпідставні є посилання у листі-відповіді на п. 2.2.1 Договору, згідно з яким Виконавець впродовж 15 робочих днів зобов`язується сповістити Замовника про готовність аналізу та узгодити з Замовником дату та час презентації, оскільки такий пункт у Договорі відсутній.

З огляду на викладене, позивач вважає, що у зв`язку з істотним порушенням умов Договору відповідачем, існують усі підстави для розірвання Договору у судовому порядку та стягнення суми основного боргу у розмірі 14 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини у сфері виконання підрядних робіт на підставі Договору.

Згідно з ч. 1-2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Глава 61 ЦК України у параграфах 2 - 4 регулює окремі різновиди договорів підряду. Тому, загальні норми параграфа 1 глави 61 цього Кодексу можуть застосовуватись до окремих видів договорів підряду, передбачених кодексом.

Юридичний аналіз зазначених правових положень дозволяє зробити висновок про те, що договір підряду є одним з цивільно-правових договорів, який має власне правове регулювання умов його укладення та визначає особливості захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання.

Відповідно до встановлених у справі обставин, 02.07.2021 позивач перерахував відповідачу 14 000,00 грн в якості оплати на підставі рахунку останнього №1/1/ від 16.06.2021, що підтверджується дублікатом квитанції №0.0..1 від 02.07.2021.

Така дія позивача повністю узгоджується з встановленим договором порядком розрахунків за виконані роботи.

Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У п. 3.1.2 Договору погоджено, що при надходженні оплати, отриманні заповненої бриф - анкети Виконавець негайно приступає до виконання роботи.

Оплата за договором отримана відповідачем 02.07.2021, що підтверджується останнім в листі від 25.08.2021 та зазначеним дублікатом квитанції.

Тому, з урахуванням положень п.п. 2.2, 4.4.1 Договору, Виконавець мав надати Замовнику виконану роботу впродовж 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з дати надходження оплати на рахунок Виконавця, що є датою початку роботи.

Оскільки оплату отримано відповідачем 02.07.2021, то останній день для виконання роботи припадає на 22.07.2021.

Проте, погоджені роботи у встановлений Договором строк, не виконані, що не спростовано відповідачем та підтверджено останнім в його листі від 25.08.2021.

Докази виконання роботи в матеріалах справи відсутні та сторонами не подано.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У п. 6.1 Договору передбачено, що Виконавець має право збільшити термін, що зазначений в Договорі, або дату початку роботи, у разі якщо є обставини, які впливають на виконання робіт, зазначених в пункті 2 даного договору. В даному випадку Виконавець повідомляє Замовника про терміни в письмовій формі по електронній пошті. Обставини, які впливають на виконання роботи в строк: некоректна робота домену та хостингу.

Листом від 25.08.2021 відповідач повідомив позивача про виявлену помилку у роботі сервісу, однак матеріали справи не містять належних та вірогідних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Крім того, суду не подано доказів на підтвердження погодження сторонами нового строку виконання робіт.

У п. 5.2 Договору сторони погодили, що виконаною роботою вважається підбір найефективнішого і наймаржинальнішого онлайн каналу отримання клієнтів у форматі pdf - документа, відправленого на пошту Замовника.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження виконання відповідачем у повному обсязі своїх зобов`язань за Договором.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові та електронні докази.

За змістом ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

У відповідності до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Як вже зазначено, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України).

Аналогічна правова норма передбачена ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З огляду на фактичні обставини справи, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано суду належних та вірогідних доказів у розумінні ст. 76-79 ГПК України на підтвердження виконання останнім роботи за Договором, у передбачені ним строки.

Оскільки, відповідач не виконав роботи у строк, визначений умовами Договору, позивач звернувся до відповідача із листом №699 від 09.08.2021 про розірвання Договору та повернення перерахованих коштів в сумі 14 000,00 грн.

Положеннями ст. 615 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за змістом наведених норм розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №904/7804/16.

Як зазначено в п. 8.1 Договору Замовник не має права розривати даний Договір до закінчення зазначеного терміну, вказаного в пункті 2.2.1, у випадку небажання Замовником продовжувати співпрацю з Виконавцем, оплата за надану послугу не повертається.

Однак, наявний в матеріалах справи Договір не містить п. 2.2.1.

Суд враховує, що підстави для реалізації замовником за договором підряду права на односторонню відмову від договору підряду визначено положеннями ч. 2-4 ст. 849, ч. 2 ст. 852, ч. 3 ст. 858 ЦК України.

Правовий аналіз ч. 2-4 ст. 849 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що вони встановлюють три окремі (самостійні) підстави для відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки такої відмови та захисту сторонами договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання.

Так, частинами 2, 3 вказаної статті передбачено право замовника на відмову від договору підряду лише за наявності конкретно визначених законодавством умов, які напряму залежать від наявності порушень умов договору в діях підрядника, при цьому наслідком такої відмови є виникнення саме у замовника права вимагати відшкодування збитків з підрядника.

За приписами ч. 2 ст. 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Як встановлено судом, позивач посилається на те, що відповідач взагалі не виконав роботу за Договором і саме це стало підставою для реалізації позивачем свого права на односторонню відмову від договору.

Відповідно до направленого відповідачу листа №699 від 09.08.2021 позивач реалізував своє право на розірвання договору підряду в односторонньому порядку.

У даному випадку, позивач мотивує підстави такої відмови від договору саме невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором (виконавець не розпочав роботу), тобто зазначає обставини, за наявності яких до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ч. 2 ст. 849 ЦК України.

Водночас, виходячи з принципу судочинства jura novit curia - "суд знає закони", неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм, а суд має самостійно перевірити доводи сторін щодо застосування закону, який регулює спірні правовідносини, та надати правильну правову кваліфікацію цим відносинам і зобов`язанням сторін. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена в постановах від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц, від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, та у постанові Верховного Суду від 06.11.2019 у справі №905/2419/18.

Тому, керуючись принципом jura novit curia ("суд знає закони"), суд самостійно здійснює кваліфікацію спірних правовідносин, у зв`язку з чим зазначає, що за змістом наведених позивачем доводів одностороння відмова від договору підряду реалізована ним з підстав, передбачених ч. 2 ст. 849 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Суд зазначає, що відмовитись від договору підряду і вимагати відшкодувати збитки відповідно до положень ч. 2 ст. 849 ЦК України є правом замовника в силу закону, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим.

Отже, договір підряду може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього у повному обсязі, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України тягне припинення зобов`язань його сторін.

Таким чином, суд дійшов висновку, що на підставі ч. 2 ст. 849 ЦК України, у позивача виникло право відмовитись від договору підряду та вимагати відшкодування збитків, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором підряду.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Разом із тим, положеннями ст. 849 ЦК України замовнику надано безумовне право відмовитися від договору підряду, але не визначено форму такої відмови. У Договорі також відсутні положення про форму розірвання договору.

Враховуючи викладене, суд визнає обґрунтованими позовні вимоги в частині розірвання договору про виконання робіт з підбору найефективнішого та наймаржинальнішого онлайн каналу отримання клієнтів від 02.07.2021 №41120528 на підставі ч. 2 ст. 849 ЦК України.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості оплачених послуг в сумі 14 000,00 грн, слід зазначити таке.

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зазначена норма кореспондує положенням ст. 224 Господарського кодексу України, відповідно до якої учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Тобто, положеннями ч. 2 ст. 849 ЦК України законодавцем визначено більш широке поняття збитків при їх відшкодуванні за наслідками порушення умов договору підряду, де відшкодуванню підлягають і витрати зроблені замовником на виконання договірних зобов`язань.

Ураховуючи відсутність доказів належного виконання відповідачем договірних зобов`язань із виконання робіт за договором, припиненого згідно зі ст. 849 ЦК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення суми 14 000,00 грн, сплачену позивачем за договором, відповідно до ч. 2 ст. 849 ЦК України.

Крім основного боргу, позивач нарахував за період з 03.07.2021 по 16.09.2021 та заявив до стягнення інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 73,42 грн

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому, позивачем невірно визначено початок періоду нарахування індексу інфляції та 3 % річних, а саме з 03.07.2021.

Як встановлено судом, останній день для виконання роботи припадає на 22.07.2021.

Тому, прострочення має місце з 23.07.2021.

У межах визначеної позивачем суми боргу - 14 000,00 грн, господарським судом здійснено власний розрахунок індексу інфляції та 3% річних, за результатами якого розмір 3 % річних за період з 23.07.2021 по 16.09.2021 становить 64,44 грн, а індекс інфляції за період з 23.07.2021 по серпень 2021 (станом на день подання позову останній місяць, за який опубліковано індекс інфляції - серпень) мав від`ємне значення - 28,00 грн.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню тільки 3 % річних в розмірі 36,44 грн з урахуванням від`ємного значення індексу інфляції (64,44 - 28,00).

В іншій частині стягнення 3% річних, інфляційних втрат господарський суд відмовляє, у зв`язку з неправильним розрахунком позивача.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір про виконання робіт з підбору найефективнішого та наймаржинальнішого онлайн каналу отримання клієнтів від 02.07.2021 №41120528, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП СІНОР" (вул. Шмаківська, буд. 19, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50048, ідентифікаційний код 41120528) та Фізичною особою - підприємцем Дорошенко Миколою Вікторовичем ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 ).

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Дорошенка Миколи Вікторовича, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП СІНОР" (вул. Шмаківська, буд. 19, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50048, ідентифікаційний код 41120528) заборгованості в сумі 14 000,00 грн, 3% річних у розмірі 36,44 грн, а також судовий збір у розмірі 4 533,19 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю "НВП СІНОР" (вул. Шмаківська, буд. 19, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50048); Фізичній особі - підприємцю Дорошенку Миколі Вікторовичу ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ).

Повне рішення складено 22.12.2021.

Суддя М.С. Глушков