ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" грудня 2021 р. Справа № 924/1042/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю. В., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Агронова", м. Кропивницький, Кіровоградська обл.

до фізичної особи - підприємця Іваніва Юрія Івановича, м. Хмельницький

про стягнення грошей

(за правилами спрощеного позовного провадження)

без повідомлення (виклику) сторін

встановив:

Позивач у позові просить суд стягнути з відповідача 5 000 грн., як надмірно сплачених. Обгрунтовуючи позов, позивач зазначає, що він, на виконання умов укладеного між сторонами разового договору-заявки на перевезення вантажу (сума договору 12 000 грн.), перерахував відповідачу попередню оплату у розмірі 5 000 грн. Після виконання договору, сторони підписали акт прийому-передачі виконаних робіт (послуг) на суму 12 000 грн., які позивач також оплатив у повному об`ємі. Таким чином, надані відповідачем послуги оплачені позивачем надмірно на суму 5 000 грн. Направлений позивачем лист на адресу відповідача про повернення надмірно оплачених грошей залишився без відповіді, що стало причиною звернення до суду.

При цьому, зазначено, що враховуючи вищевказані обставини, оплата позивачем 12 000 грн. (повної вартості наданих відповідачем послуг) свідчить про припинення дії договору за фактом його виконання, а відтак, і про те, що підстава оплати заявлених до стягнення грошей (надмірно сплачених), відпала. В свою чергу, дані обставини, в силу ст. 1212 ЦКУ свідчать про наявність підстав для повернення переплати.

Після відкриття провадження у справі, від позивача не надходило жодних заяв або клопотань. Суд зазначає, що позивач повідомлений про відкриття провадження у справі за даним позовом, шляхом направлення йому копії ухвали про відкриття провадження у справі від 22.10.21 на електронну адресу його представника. Дане підтверджується витягом з електронної системи документообігу суду щодо контролю відправки кореспонденції.

Відповідач свого представника до суду не направив, письмового відзиву на позов не подав. При цьому, ухвалою суду від 22.10.21 відповідачу встановлювався строк для подання відзиву на позов.

Повідомляючи відповідача про відкриття провадження у даній справі, йому направлено ухвалу суду від 22.10.21 з відповідними відомостями на адресу, вказану у позові. Дана кореспонденція повернута поштою з відміткою - „адресат відсутній за даною адресою". Однак, суд виходить з того, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи судом, оскільки вищевказана адреса відповідача, згідно витягу з ЄДРПОУ є реєстраційною.

При цьому, суд прийняв до уваги положення ч. 7 ст. 120 ГПК України де вказано, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. В даному разі слід вказати, що адреса відповідача, вказана у витягу з ЄДРЮОФОПГФ, є останньою відомою суду.

Крім того, згідно п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК, днем вручення судового рішення (за ст. 232 ГПК ухвала є одним з видів судового рішення) є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, суд, з урахуванням положень ч. 9 ст. 165 ГПК України, розглядає справу за наявними матеріалами.

Матеріалами справи встановлено.

03.03.21 між замовником ТОВ „Компанія Агронова" (позивач) та перевізником ФОП Іванів Ю.І. (відповідач) укладено разовий договір-заявку № 3/030321 про надання транспортно-експедиційних послуг за маршрутом: с. Мала Дівиця - с. Купіль. Договір підписано обома сторонами та скріплено їх печатками.

03.03.21 відповідач виставив позивачу рахунок № 03/03/21-1 за транспортні послуги на суму 12 000 грн. на підставі разового договору-заявки про надання транспортно-експедиційних послуг № 3/030321 від 03.03.21.

Цього ж 03.03.21 позивач, згідно платіжного доручення від 03.03.21 № 8488 здійснив оплату 5 000 грн. на користь одержувача - ФОП Іванів Ю.І. за призначенням платежу - оплата за транспортні послуги згідно рахунку № 03/03/21-1 від 03.03.21.

04.03.21 між сторонами підписано та скріплено печатками акт прийому-передачі робіт (надання послуг) № 04/03/21-1 про те, що перевізником були проведені роботи (надані послуги) згідно разового договору-заявки про надання транспортно-експедиційних послуг № 3/030321 від 03.03.21, а саме: транспортні послуги з вантажних перевезень т/з ДАФ ВХ 6341 ВК ВХ 8899 ХТ с. Мала Дівиця - с. Купіль, загальна вартість яких 12 000 грн.

Також надано товарно-транспортну накладну від 03.02.21 № 446649, де замовником є ТОВ „Компанія Агронова".

Згідно платіжного доручення від 11.03.21 № 8618 платник ТОВ „Компанія Агронова" здійснив оплату 12 000 грн. на користь одержувача Іваніва Ю.І. за призначенням платежу - оплата за транспортні послуги згідно рахунку № 03/03/21-1 від 03.03.21-1.

01.07.21 за № 98 позивач направив відповідачу лист, де просить повернути надмірно сплачені 5 000 грн. Доказ направлення листа - фіскальний чек від 01.07.21.

Також, 09.09.21 позивач направив відповідачу вимогу № 146 від 08.09.21 про повернення 5 000 грн., сплачених за договором № 3/030321 від 03.03.21. Докази направлення вимоги: поштова накладна номер 786 від 09.09.21, де відправник - ТОВ „Компанія Агронова", одержувач - ФОП Іванів Ю.І., опис вкладення кореспонденції з штампом пошти за таким же номером 786, де адресат - Іванів Ю.І., відправник - ТОВ „Компанія Агронова".

Дослідивши подані докази, давши їм оцінку в сукупності, при аналізі норм діючого законодавства, яке регулює спірні відносини, суд врахував таке.

Предметом позову у цій справі є вимога позивача про стягнення з відповідача безпідставно перерахованих коштів в розмірі 5 000 грн., заявлена на підставі статті 1212 ЦК України.

Згідно із частинами 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, і набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Як вбачається з матеріалів справи оплата заявлених до стягнення 5 000 грн. здійснена позивачем за платіжним дорученням від 03.03.21 № 8488, де призначенням платежу зазначено - оплата за транспортні послуги згідно рахунку № 03/03/21-1 від 03.03.21. При цьому, вищевказаний рахунок, як вбачається з копії останнього, виставлено відповідачем на підставі разового договору-заявки про надання транспортно-експедиційних послуг № 3/030321 від 03.03.21., копія якого також наявна у справі та є доказом його укладення.

Таким чином, станом на дату оплати спірної суми грошей, така оплата не була безпідставною, оскільки здійснена згідно договору.

При цьому, суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 01.11.19 у справі № 904/3074/18, де вказано, що майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Так, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання коштів).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, після надання відповідачем транспортних послуг (акт прийому-передачі робіт/послуг), позивач оплатив такі послуги на суму 12 000 грн. (платіжне доручення від 11.03.21 № 8618), що згідно акту прийому-передачі є повною вартістю наданих послуг. Отже, з оплатою 12 000 грн. позивачем та наданням транспортних послуг відповідачем (що є документально підтвердженим) договір від 03.03.21 № 3/030321 припинив свою дію внаслідок його повного виконання. Зокрема, згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи, що повна вартість наданих відповідачем послуг згідно укладеного між сторонами разового договору-заявки становить 12 000 грн., а наявні у справі матеріали свідчать про оплату позивачем вищевказаних послуг на суму 17 000 грн. (обидва платіжні доручення містять відомості про призначення платежу - оплата за транспортні послуги згідно рахунку № 03/03/21-1 від 03.03.21, який в свою чергу виставлено на підставі договору від 03.03.21 № 3/030321), доводи про переплату 5 000 грн. є підтвердженими.

При цьому, після оплати позивачем 12 000 грн., зокрема 11.03.21, як зазначено вище, договір № 3/030321 від 03.03.21 припинив свою дію, внаслідок чого підстава оплати 5 000 грн. (при наявності доказів повної оплати наданих послуг понад зазначену суму) відпала. При цьому, дана обставини, в силу ст. 1212 ЦКУ є самостійною підставою для повернення майна та свідчить про обґрунтованість позову, а отже, необхідності його задоволення.

Судові витрати, в силу ст. 129 ГПК України, в частині судового збору, покладаються на відповідача.

Слід зазначити, що у позовній заяві позивач навів попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, який складається з 2 270 грн. судового збору та 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Потрібно зазначити, що подання такого попереднього розрахунку, згідно ст. 124 ГПК України є однією з передумов відшкодування судових витрат, відмінних від судового збору. Проте, згідно частин 2, 3 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу визначається на підставі відповідних доказів (договору, акту виконаних/наданих послуг/робіт, платіжних документів, що підтверджують понесення таких витрат). При цьому, такі докази, в силу ч. 8 ст. 129 ГПКУ, подаються до закінчення судових дебатів у справі, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Слід врахувати, що по відношенню до спрощеного позовного провадження, де судове засідання та судові дебати не проводяться (частини 3, 8 ст. 252 ГПК України), процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 3 ст. 252 ГПК).

Таким чином, для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивачу, крім надання попереднього розрахунку таких витрат, слід було також зробити заяву про їх відшкодування протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, тобто - до 22.11.21 (ухвала про відкриття провадження постановлена 22.10.21.). Тому, враховуючи відсутність у справі заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, підстави для відшкодування таких витрат відсутні. При цьому, потрібно зазначити, що попередній розрахунок судових витрат не є заявою про їх відшкодування, оскільки згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України, вказана заява має містити відомості про майбутнє подання відповідних доказів.

Крім того, потрібно вказати, що, наявні у справі докази щодо надання правничої допомоги (договір від 01.07.21 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю) не є достатніми для відшкодування відповідних витрат, оскільки не підтверджують фактичного їх понесення та розміру (відсутній платіжний документ та акт наданих послуг на відповідну суму).

Отже, підстав для відшкодування адвокатських витрат у суду немає.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 248, 252, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Іваніва Юрія Івановича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія Агронова" (25006, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Віктора Чміленка, 35, код 42286157, НОМЕР_2 в АТ КБ „Приватбанк") 5 000 грн. (п`ять тисяч грн. 00 коп.) переплати та 2 270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.) судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ст. 256 ГПК України). Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК).

Повний текст судового рішення складено 17.12.21.

Суддя Ю.В. Гладюк

Віддрук/направ 3 прим: 1 - до справи

2 - позивачу (ІНФОРМАЦІЯ_1)

3 - відповідачу ( АДРЕСА_1 ). Рек. з пов.