Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1141/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводи С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінолайн",

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінопрем`єра",

про стягнення заборгованості в сумі 15 268 023 грн 40 к.

за участю:

від позивача: Госедло Роман Іванович - адвокат, (довіреність № 22/11 від 22.11.2021; посвідчення адвоката № 627 від 10.12.2007)

від відповідача: Казмерчук Людмила Андріївна - директор, (витяг з ЄДР від 08.12.2021; паспорт серія НОМЕР_1 від 31.12.1997)

установив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кінолайн" (далі позивач) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінопрем`єра" (далі відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 15 268 023 грн 40 к.

Позовні вимоги мотивованні неналежним виконанням відповідачем умов Договору про відступлення права вимоги №ВПВ-01/10/21 від 01.10.2021 в частині сплати компенсації вартості боргу в розмірі 15 268 023 грн 40к. у визначені договором строки (до 01.11.2021 року), що зумовило позивача звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 29.11.2021 вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, розгляд справи в підготовчому судовому засіданні призначено на 14.12.2021.

24.11.2021 позивачем подано заяву за вх. № 20328/21 про забезпечення позову, відповідно до якої просить суд накласти арешт на майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Кінопрем`єра" ().

Ухвалою від 29.11.2021 Господарський суд Івано-Франківської області в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінолайн" за вх. № 20328/21 від 24.11.2021 про забезпечення позову - відмовив.

09 грудня 2021 року відповідачем по справі подано відзив на позов (вх.№19721/21 від 09.12.2021) відповідно до якого позовні вимоги визнає. Разом з тим, у прохальній частині відзиву на позов вказує на 50% повернення судового збору в разі визнання ним позову в повному обсязі.

13.12.2021 року відповідач також подав до Господарського суду Івано-Франківської області клопотання (вх.№21567/21 від 13.12.2021) про ухвалення в підготовчому судовому засіданні рішення та просить суд повернути йому з Державного бюджету 50% судового збору.

В судовому засіданні 14.12.2021 представник позивача підтримав клопотання про ухвалення в підготовчому судовому засіданні, про що представник відповідача щодо вказаного клопотання не заперечив. Представниками сторін заявлено усне клопотання про перехід в підготовчому судовому засіданні до розгляду справи по суті.

Частиною 6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Разом з тим, приписами ч.3 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України передбачено можливість суду за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В судовому засіданні судом не встановлено та сторонами не наведено обставин, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб.

За наведеного, суд вважав за можливе закінчити підготовче провадження та розпочати розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги визнав у відповідності до відзиву на позовну заяву.

Розглянувши та дослідивши подані сторонами документи і матеріали, вислухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

31 жовтня 2014 року між Керкаріно Холдингз Лімітед (по договору - позикодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Лінія Кіно" (по договору - позичальник) укладено Договір позики №KELIKO-1 від 31.10.2014 (із відповідними змінами та доповненнями) за умовами якого (з урахуванням внесених змін ) позикодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 1 000 000,00 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути позику у строк до 01.06.2018 року.

Крім того, в якості забезпечення зобов`язань за Договором позики сторони уклали Договір застави №17/12/14 за умовами якого заставодавець передав в заставу майно (обладнання).

На виконання умов договору позики Керкаріно Холдингз Лімітед перерахувало позичальнику грошові кошти платежами від 28.04.2015 на суму 182 000,00 доларів США та від 05.05.2015 на суму 818 000,00 доларів США, чим виконало взяті на себе зобов`язання.

Відповідно до наданої позичальником гарантії від 01.04.2019 ТОВ "Лінія Кіно" визнало борг в сумі 1 417 846,36 доларів США станом на 01.04.2019 та зобов`язалось погасити його до 20.06.2019.

04 червня 2019 року між Керкаріно Холдингз Лімітед ( по договору - первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Кінолайн" (по договору - новий кредитор/по справі - позивач) укладено Договір про відступлення права вимоги №КК-1 від 04.06.2019 за умовами якого первісний кредитор передав новому кредитору права вимоги за Договором позики №КЕLIKO-1 від 31.10.2014 року, в тому числі право стягнення основної суми позики в розмірі 1 000 000, 00 доларів США та нарахованих відсотків на основну суму позики в розмірі 417 846,36 доларів США. Відповідно до п. 1.4 відступлені права за договором позики та заставою повністю переходять від первісного позикодавця до нового позикодавця та набуваються новим позикодавцем в день підписання цього договору.

04 червня 2019 року між Керкаріно Холдингз Лімітед та товариством з обмеженою відповідальністю "Кінолайн" укладено Додаткову угоду №2 до Договору позики №KELIKO-1 від 31.10.2014 відповідно до якого сторони змінили валюту зобов`язання за договором позики з долара США на гривню, внаслідок чого відступлення заборгованості в сумі 1 417 846,36 доларів США переведено в гривню та складає в сумі 38 217 813 грн 27 к.

01 жовтня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Кінолайн" (по договору - первісний кредитор/ по справі - позивач по справі) та товариством з обмеженою відповідальністю "Кінопрем`єра" (по договору - новий кредитор/по справі - відповідач) укладено Договір про відступлення права вимоги №ВПВ-01/10/21 відповідно до якого первісний кредитор передав новому кредитору право вимоги за Договором позики №KELIKO-1 від 31.10.2014 , в тому числі право стягнення заборгованості в розмірі 19 736 320 грн 08к.

Відповідно до п.2.1 і п.2.2 Договору про відступлення права вимоги №ВПВ-01/10/21 від 01.10.2021 новий кредитор зобов`язаний сплатити первісному кредитору компенсацію вартості боргу в розмірі 15 268 023 грн 40к., яку новий кредитор зобов`язаний сплатити до 01.11.2021.

Згідно з п. 1.4 вказаного вище договору права та обов`язки первісного кредитора за Договору позики №KELIKO-1 від 31.10.2014 переходять до нового кредитора з моменту підписання цього договору.

Однак, відповідач по справі в порушення умов Договору про відступлення права вимоги №ВПВ-01/10/21 від 01.10.2021 в частині сплати компенсації вартості боргу в розмірі 15 268 023 грн 40к. до 01.11.2021 року не виконав, що зумовило позивача звернутись з даним позовом до суду.

За наведених обставин, суд виходить з наступного.

За змістом ст.ст. 11, 509, 627 Цивільного Кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Згідно ст. 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 519 вказаного вище кодексу первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Як встановлено судом вище між сторонами по справі на підставі Договору позики №KELIKO-1 від 31.10.2014 та Договору про відступлення права вимоги №ВПВ-01/10/21 від 01.10.2021 виникли договірні правовідносини.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, що кореспондуються з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як передбачено ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( пункт 1 ст. 612 ЦК України).

Як встановлено судом, відповідач по справі порушив свої зобов`язання по Договору про відступлення права вимоги №ВПВ-01/10/21 від 01.10.2021 в частині сплати компенсації вартості боргу в розмірі 15 268 023 грн 40к.до 01.11.2021 року.

Пунктом 2 ст. 614 ЦК України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до відзиву на позовну заяву (вх.№19721/21 від 09.12.2021) відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вказану позицію підтримав у судовому засіданні.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.86 ГПК України).

За наведеного, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та таких, що підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За поданий позов позивач сплатив судовий збір у розмірі 229 020 грн 36 к. (платіжне доручення №4024 від 23.11.2021, копія якого знаходиться в матеріалах справи).

За приписами ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма закріплена і в ч.3 с.7 Закону України "Про судовий збір".

Як підтверджується матеріалами справи відповідач по справі позов визнав у підготовчому судовому засіданні (тобто до початку розгляду справи по суті).

В спірному випадку у суду наявні правові підстави для для повернення позивачу по справі 50% судового збору сплаченого при поданні позову.

При вирішенні питання про розподіл судового збору суд, відповідно до частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони-відповідача, а також враховуючи визнання ним (відповідачем) позову до початку розгляду справи по суті та вимоги частини 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України, частини 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір", дійшов висновку про повернення позивачу з Державного бюджету України 50 відсотків сплаченого судового збору (114 510 грн 18к.), а також про необхідність компенсації йому (позивачу по справі) іншої частини судового збору (в розмірі 114 510 грн 18к.) за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 11, 509, 510, 512, 514, 519, 525,526, 527, 530, 533, 610, 612, 629 Цивільного кодексу України, ст. 179, 193 Господарського кодексу України, ст. 73, 74, 86, 129, 130, 232-233, 237-238, 240 господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

позов товариства з обмеженою відповідальністю "Кінолайн" до товариства з обмеженою відповідальністю "Кінопрем`єра" про стягнення заборгованості в сумі 15 268 023,40 грн. - задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Кінопрем`єра" (вул. Незалежності, 97, м. Івано-Франківськ, 76018, код 32361447) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кінолайн" (вул. Звіринецька, буд. 63, м. Київ, код 42933218) 15 268 023 грн 40 к. (п`ятнадцять мільйонів двісті шістдесят вісім тисяч двадцять три гривні сорок копійки) - заборгованості та 114 510 грн 18к. (сто чотирнадцять тисяч п`ятсот десять гривень вісімнадцять копійки) - судового збору.

Повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Кінолайн" (вул. Звіринецька, буд. 63, м. Київ, код 42933218) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 114 510 грн 18к. (сто чотирнадцять тисяч п`ятсот десять гривень вісімнадцять копійки), який сплачений згідно платіжного доручення №4024 від 23.11.2021.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного Господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16.12.2021

Суддя О. М. Фанда