УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

20.12.2021Справа № 910/20696/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондаренко - Легких Г. П., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАММІНГ» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, оф. 40) про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ВЕСТ - ПРОМ» 198 270, 00 грн за договором поставки

Без виклику представників.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАММІНГ» звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ВЕСТ - ПРОМ» заборгованості за договором поставки товару № 16/10 від 13.10.2020 у розмірі 198 270, 00 грн.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов до висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Положеннями ст. 147-148 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) внормовано, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статті 148 Господарського процесуального кодексу України. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За змістом п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

В пункті 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України серед всього іншого зазначено, що у заяві повинні бути зазначені інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

В заяві про видачу судового наказу заявник вказав, що номер засобу зв`язку боржника йому не відомий.

Проте, Судом встановлено, що відомості щодо здійснення зв`язку з боржником, а саме номер засобу зв`язку вказаний в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР), таким чином є в публічному доступі, а отже відомий заявнику.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 150 ГПК України встановлено, що у заяві повинні бути зазначені вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

В заяві про видачу судового наказу заявник стверджує, що сума заборгованості боржника перед ним становить - 38 130, 00 грн. Дана сума передбачена умовами договору, а саме пунктом 3.1. Договору поставки товару № 16/10 від 13.10.2020. Також зазначена сума вказана в видатковій накладній №38 від 13.10.2020, копія якої знаходиться в матеріалах справи.

Проте, в прохальній частині заявник просить видати судовий наказ про стягнення грошової суми в розмірі 198 370, 00 грн та ніяким чином не обґрунтовує зазначену суму.

У відповідності до п. 3 та 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються копії договору та інших документів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ст. 91 ГПК України письмові докази, до яких належать і документи, подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Пунктом 5.26 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163:2020, чинний від 01.09.2021) встановлено, що відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки «Для копій».

З доданих копій договору поставки товару № 16/10 від 13.10.2020 та видаткової накладної № 38 від 13.10.2020 вбачається, що вони засвідчені не належним чином, оскільки в засвідчувальному написі відсутні зазначення «Згідно з оригіналом» (без лапок).

Окрім цього, суд звертає увагу заявника на те, що особа, яка засвідчує копії документів вказує власне прізвище та ініціали, але з 01.09.2021 набрав чинності національний стандарт ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», в якому пунктом 5.26 визначено, що особа, яка засвідчує копію повинна вказати власне ім`я та прізвище.

Згідно з ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи наведене, оскільки представником заявника, не було вказано всі дані, які ідентифікують боржника (номер засобу зв`язку), не обґрунтовано суму, яку просить стягнути заявник у боржника в розмірі 198 370, 00 грн та неналежно завірені копії документів, які додані до заяви, Суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України відмовляє у видачі судового наказу за заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАММІНГ» до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ВЕСТ - ПРОМ».

Окремо суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до ст. 12, 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ХАММІН» у видачі судового наказу про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ВЕСТ - ПРОМ» заборгованості у розмірі 198 370, 00 грн.

2. Згідно ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Г.П. Бондаренко-Легких