РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.12.2021Справа № 910/12380/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Національного банку України в особі Банкнотно-монетного двору Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛІНКОМ"

про стягнення 4043038,50 грн

за участю представників:

від позивача: Аврамчук А.П.

від відповідача: Мосійчук О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національний банк України в особі Банкнотно-монетного двору Національного банку України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛІНКОМ" про стягнення 4043038,50 грн штрафних санкцій за договором №21-81-14 від 27.01.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на внаслідок односторонньої відмови відповідача від виконання договору, позивач на підставі п.9.6. договору нарахував відповідачу штрафні санкції у розмірі 15% від загальної вартості цього договору.

Ухвалою від 03.08.2021 Господарським судом міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/12380/21, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.09.2021.

25.08.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідач просить суд поновити строк на подання відзиву, прийняти відзив на позов, у задоволенні позовних вимог відмовити.

06.09.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

16.09.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" до участі у справі як третю особу без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

У підготовчому засіданні 16.09.2021, розглянувши клопотання позивача про залучення третьої особи, суд постановив протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відмову у задоволенні зазначеного клопотання.

У відповідності до ч.1 ст.50 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

З урахуванням наведеної норми, умовою залучення до участі у справі особи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, є наявність обставин, які можуть вказувати на те, що рішення у такій справі може вплинути на її права або обов`язки щодо однієї із сторін, а не заявлення про це іншими учасниками справи.

Суд зазначає, що відсутні докази існування обставин того, що рішення у даній справі може вплинути на права або обов`язки ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" щодо однієї із сторін.

За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для залучення вказаної особи до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У зв`язку із наведеним суд відмовив у задоволенні клопотання про залучення ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" до участі у справі як третю особу без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

У підготовчому засіданні 16.09.2021 суд постановив протокольні ухвали про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого судового засідання на 07.10.2021.

16.09.2021 та 20.09.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

07.10.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про долучення доказів.

Протокольною ухвалою від 07.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.11.2021.

Протокольною ухвалою від 18.11.2021 оголошено перерву у судовому засіданні по суті до 02.12.2021.

Представник позивача у судовому засіданні 02.12.2021 надав пояснення по суті позовних вимог, просив суд позовні вимоги задовольнити.

У судовому засіданні 02.12.2021 представник відповідача проти позовних вимог заперечив, надав пояснення по суті заперечень.

У судовому засіданні 02.12.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27.01.2021 між Національним банком України в особі генерального директора Банкнотно-монетного двору Національного банку України Баглая В.А. (споживач, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕЛІНКОМ" (постачальник, відповідач) укладено договір № 21-81-14 про постачання електричної енергії споживачу (далі - договір).

Цей договір встановлює порядок та умови постачання електричної енергії постачальником споживачу. Умови цього договору розроблені відповідно до Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України "Про публічні закупівлі", закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національна комісія; що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 та інших чинних нормативно-правових актів України (п.1.1., 1.2. договору).

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими особами сторін/накладення кваліфікованого електронного підпису уповноваженою особою сторони, яка робить це останньою (у разі укладання у вигляді електронного документа з накладанням кваліфікованого електронного підпису) і діє до 30.04.2022 року включно. У разі невиконання умов цього договору у встановлений термін, він діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, що не звільняє сторони від відповідальності за невиконання зобов`язань за цим договором (п.13.1 договору).

У відповідності до п.1.2. договору, за цим договором постачальник постачає споживачу електричну енергію для об`єктів Фабрики Банкнотного Паперу Національного банку України,а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та згідно з умовами цього договору.

Загальний обсяг електричної енергії, що постачається за цим договором, дорівнює фактичному обсягу спожитої споживачем електричної енергії впродовж всього строку постачання електричної енергії за цим договором та орієнтовно становить для замовлення 15531000 кВт, в. т.ч. електрична енергія 1-го класу напруги - 15502500 кВт, електрична енергія 2-го класу напруги - 28500 кВт*год. Фактичний обсяг електричної енергії визначається споживачем з урахуванням його виробничих потреб у використаної електричної енергії (п.2.3. договору).

Строк постачання електричної енергії - протягом 12 (дванадцяти) місяців від дати, зазначеної у листі споживача, що передбачений у пункті 3.1 цього договору (п. 3.1 договору).

У відповідності до п.5.1 договору загальна вартість цього договору становить не більше 26953590, 00 грн, в тому числі ПДВ 20% - 4492265,00 грн, та включає в себе: загальну вартість послуг оператора системи передачі щодо надання послуг з передачі електричної енергії, які необхідні для виконання цього договору, яка визначається як добуток орієнтованої загальної договірної величини споживання електричної енергії на тариф послуг оператора системи передачі (ціна регульованих послуг, які визначаються постановами НКРЕКП); загальну вартість електричної енергії; сплату податків і зборів, обов`язкових платежів, що сплачуються або мають бути сплачені, усіх інших витрат постачальника (з урахуванням коефіцієнта забезпечення постачання згідно з додатком 1 до договору).

Пунктом 6.1. договору встановлено, що споживач має право отримувати електричну енергію безперервно на умовах, зазначених у цьому договорі.

За змістом пункту 7.2. договору постачальник зобов`язується, зокрема, цілодобово, безперервно постачати електричну енергію споживачу в обсягах, визначених цим договором (пп.1); забезпечувати належну організацію власної роботи для можливості передачі та обробки звернення споживача з питань, що пов`язані із використанням цього договору (пп.2); протягом 3 (трьох) робочих днів від дати, коли постачальнику стало відомо про нездатність продовжувати постачання електричної енергії споживачу, він зобов`язується проінформувати споживача про його право вибрати іншого електропостачальника; перейти до електропостачальника, на якого в установленому порядку покладені спеціальні обов`язки (постачальник "останньої надії"); на відшкодування збитків, завданих у зв`язку з неможливістю подальшого виконання постачальником своїх зобов`язань за цим договором (пп.10).

Відповідно до п.9.6. договору у разі відмови постачальника в односторонньому порядку виконувати цей договір постачальник сплачує споживачу штрафні санкції у розмірі 15% від загальної вартості цього договору, визначеної у пункті 5.1. цього договору.

Керуючись п.3.3 договору 05.02.2021 позивачем на адресу відповідача направлено лист (вих.№81-0020/9515 від 05.02.2021) про початок постачання електричної енергії на об`єкти НБУ з 01.03.2021, заяву-приєднання до договору та заяву на постачання електричної енергії на 2021 рік.

18.02.2021 від постачальника отримано лист № 18-05/02-2021 (вх.№ 526/14789 від 18.02.2021) щодо надання ТОВ "ВЕЛІНКОМ" статусу "Дефолтний", повідомлено про судовий спір між ТОВ "ВЕЛІНКОМ" та ПАТ "НЕК "Укренерго", наявність ухвали Господарського суду міста Києва від 12.02.2021 у справі №910/2125/21 про задоволення заяви ТОВ "ВЕЛІНКОМ" про забезпечення позову. У листі № 18-05/02-2021 від 18.02.2021 запропоновано розірвати договір за згодою сторін, та додано до цього листа проєкт додаткової угоди про розірвання договору з 08.02.2021.

Позивач зазначає, що відповідно до опублікованої на сайті ПАТ "НЕК "Укренерго" інформації щодо учасників ринку, яким надано статус переддефолтний/дефолтний згідно з п. 1.7.4 та п. 1.7.1 Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 307, датою набуття ТОВ "ВЕЛІНКОМ" статусу "Дефолтний" є 08.02.2021.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що інформація щодо присвоєння ТОВ "ВЕЛІНКОМ" статусу "Дефолтний" була оприлюднена до набрання чинності ухвалою, проте враховуючи заборону на вчинення дій, що встановлена ухвалою в рамках забезпечення позову, наявність інформації про присвоєння ТОВ "ВЕЛІНКОМ" статусу "Дефолтний" на сайті Адміністратора розрахунків не призвело до виникнення обмежень передбачених розділом 1.7. Правил ринку та блокування роботи ТОВ "ВЕЛІНКОМ". Укладені з ТОВ "ВЕЛІНКОМ" договори щодо продажу електричної енергії учасникам ринку залишилися діючими, а продаж електричної енергії для ТОВ "ВЕЛІНКОМ" не припинився.

За доводами позивача постачальник не знаходиться в процедурі банкрутства, ліквідації, у нього не завершився строк дії та/або не анульовано ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, а також відповідач не припинив участь на ринку електричної енергії.

За вказаних обставин, позивач посилається на відсутність умов для припинення дії договору, а пропозиція відповідача щодо розірвання договору, наведена в листі №18-05/02-2021 від 18.02.2021, на переконання позивача, є односторонньою відмовою від виконання умов договору.

У зв`язку із чим позивач на підставі п.9.6. договору, за відмову постачальника в односторонньому порядку виконувати договір, нарахував штраф у розмірі 15% від загальної вартості договору, що за розрахунком позивача становить 4043038,50 грн (26953590,00 грн (загальна вартість договору визначена у пункті 5.1 договору) х15%).

Позивач направив на адресу відповідача вимогу про сплату штрафних санкцій №81-0020/25238 від 25.03.2021.

Оскільки відповідач відповіді на вимогу позивача не надав, нараховані штрафні санкції не сплатив, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛІНКОМ" штрафних санкцій за договором №21-81-14 від 27.01.2021 у сумі 4043038,50 грн.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на відсутність заяви-приєднання позивача та направлення її у встановленому договором та законодавством порядку, відсутність доказів направлення на адресу відповідача листа вих.№81-0020/9515 від 05.02.2021, не доведення позивачем правових підстав для покладення на відповідача відповідальності за неналежне, на думку позивача, виконання умов договору та стягнення штрафних санкцій. Відповідач також посилається на те, що 08.02.2021 ТОВ "ВЕЛІНКОМ" надано статус "Дефолтний", а згідно із п.12.1 та п.12.2. договору, сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом, між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕЛІНКОМ" укладено договір № 21-81-14 від 27.01.2021, яким встановлено порядок та умови постачання електричної енергії постачальником споживачу.

У відповідності до ч.1 ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Згідно із ч.2 ст.56 Закону України "Про ринок електричної енергії" договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Частиною шостою статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

У відповідності до ч.7 ст.56 Закону України "Про ринок електричної енергії" умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу. У договорі постачання електричної енергії споживачу визначаються:

1) найменування та місцезнаходження електропостачальника;

2) перелік послуг, що надаються електропостачальником;

3) ціна електричної енергії та послуг, що надаються;

4) показники якості електропостачання, зокрема якості електричної енергії;

5) види послуг з технічного обслуговування, які пропонуються електропостачальником;

6) умови та порядок відшкодування (компенсації), що застосовується у разі недотримання електропостачальником показників якості послуг, визначених договором, зокрема у разі виставлення невірного рахунка та/або несвоєчасного виставлення рахунка;

7) порядок та засоби повідомлення актуальної інформації щодо чинних тарифів, вартості послуг з технічного обслуговування, очікуваних змін цін та умов постачання електричної енергії;

8) порядок організації комерційного обліку електричної енергії та надання даних комерційного обліку електричної енергії;

9) порядок подання звернень, претензій, скарг споживачем та порядок їх розгляду електропостачальником, методи ініціювання процедур вирішення спорів;

10) строк дії договору, умови припинення, пролонгації та розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, а також умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності чи відсутності санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору;

11) зобов`язання електропостачальника щодо надання споживачу інформації про захист прав споживачів, зокрема у розрахункових документах (рахунках);

12) права та обов`язки електропостачальника і споживача у разі неможливості виконання своїх зобов`язань та у разі тимчасового зупинення постачання;

13) інші положення залежно від специфіки та виду послуг, що надаються електропостачальником.

Пунктом 7.2. договору укладеного між позивачем та відповідачем, сторонами погоджено, що відповідач зобов`язаний цілодобово, безперервно постачати електричну енергію споживачу в обсягах, визначених цим договором.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Зі змісту наведеної норми можна дійти висновку, що з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 10 березня 2021 року у справі №607/11746/17.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Спір у справі виник у зв`язку із відмовою відповідача в односторонньому порядку виконувати договір, внаслідок чого позивач на підставі п.9.6. договору нарахував штраф у розмірі 15% від загальної вартості договору, що за розрахунком позивача становить 4043038,50 грн (26953590,00 грн (загальна вартість договору визначена у пункті 5.1 договору) х15%).

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Приписами частини 1 статі 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом з ч.2 ст.217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч.1 ст.230 ГК України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 ГК України).

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із п.13.15 договору під односторонньою відмовою, постачальника від виконання цього договору, визначеного у пункті 9.6. цього договору сторони розуміють у тому числі, але не виключно, отримання споживачем повідомлення від постачальника про неможливість здійснити поставку електричної енергії за цим договором (за винятком обставин, передбачених у пункті 13.5. цього договору) з пропозицією про дострокове розірвання цього договору. У такому разі, цей договір вважається розірваним та припиняє свою дію з дати сплати постачальником на вимогу споживача штрафних санкцій у повному обсязі.

Пунктом 13.5. договору встановлено, що дія цього договору припиняється у наступних випадках: анулювання постачальнику ліцензії на постачання; банкрутства або припинення господарської діяльності постачальником; у разі зміни власника об`єкта споживача; у разі зміни електропостачальника.

Як підтверджено матеріалами справи 18.02.2021 від постачальника отримано лист №18-05/02-2021 (вх.№ 526/14789 від 18.02.2021) щодо надання ТОВ "ВЕЛІНКОМ" статусу "Дефолтний", повідомлено про судовий спір між ТОВ "ВЕЛІНКОМ" та ПАТ "НЕК "Укренерго", наявність ухвали Господарського суду міста Києва від 12.02.2021 у справі №910/2125/21 про задоволення заяви ТОВ "ВЕЛІНКОМ" про забезпечення позову.

У листі № 18-05/02-2021 від 18.02.2021 відповідач запропонував розірвати договір за згодою сторін, та додав до цього листа проєкт додаткової угоди про розірвання договору з 08.02.2021.

З огляду на п.13.5., 13.15 договору, лист відповідача про дострокове розірвання договору за своїм змістом є односторонньою відмовою від договору, що безпосередньо було передбачено сторонами у договорі.

Пунктом п.9.6. договору сторони погодили, що у разі відмови відповідача в односторонньому порядку виконувати цей договір відповідач сплачує позивачу штрафні санкції у розмірі 15% від загальної вартості цього договору, визначеної у пункті 5.1. цього договору.

Водночас свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 3 ч.1 ст. 3 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 3 ст. 6 ЦК України унормовано, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

З сукупного аналізу наведених вище норм права, сторони скористалися наданим їх законодавцем правом врегулювати у договорі правовідносини щодо визначення, що саме є порушенням умов договору та нарахування за ці окремі порушення штрафних санкцій.

Отже, з огляду на погоджені сторонами умови договору, оскільки отримання споживачем повідомлення від постачальника про неможливість здійснити поставку електричної енергії за цим договором з пропозицією про дострокове розірвання цього договору сторони визначили як односторонню відмову постачальника від виконання цього договору, суд дійшов висновку, що позивачем обґрунтовано, на підставі п.9.6. договору, здійснено нарахування штрафу у розмірі 15% від загальної вартості цього договору, визначеної у пункті 5.1. цього договору.

Щодо посилань відповідача на набуття ТОВ "ВЕЛІНКОМ" статусу "Дефолтний" та наслідки набуття такого статусу, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, відповідно до опублікованої на сайті ПАТ "НЕК "Укренерго" інформації, ТОВ "ВЕЛІНКОМ" надано статус "Дефолтний", з датою набуття статусу 08.02.2021.

Відповідно до положень п. 1.7.5. Глави 1.7. Розділу I Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №307 від 14.03.2018, на період існування статусу "Дефолтний" адміністратор розрахунків (надалі - АР) вживає до такого учасника ринку такі заходи:

1) надсилає учаснику ринку та Регулятору повідомлення про набуття учасником ринку статусу "Дефолтний";

2) публікує на офіційному вебсайті АР повідомлення про набуття учасником ринку статусу "Дефолтний" із зазначенням дати набуття такого статусу;

3) зупиняє майбутні та скасовує діючі реєстрації ДД щодо продажу електричної енергії учасникам ринку;

4) установлює нульовий обсяг продажу електричної енергії на РДН та ВДР для такого учасника ринку;

5) якщо учасник ринку також виступає в якості електропостачальника (або споживача), після набуття ним статусу "Дефолтний" постачання електричної енергії споживачам такого учасника ринку (або такому учаснику ринку) здійснюється постачальником "останньої надії" відповідно до Правил роздрібного ринку;

6) якщо учасник ринку також виступає в якості електропостачальника, після набуття ним статусу "Дефолтний" кожного робочого дня о 12:00 направляє до уповноважених банків довідку, що містить інформацію щодо повного та скороченого найменування учасника ринку або П. І. Б. (якщо учасником ринку є фізична особа або фізична особа - підприємець), ЄДРПОУ або РНОКПП (якщо учасником ринку є фізична особа або фізична особа - підприємець) та кінцевий розмір простроченої електропостачальником оплати вартості його небалансів електричної енергії.

Вчинення до учасника ринку будь-яких дій з боку АР відповідно до цього пункту не впливає та не змінює відповідальність такого учасника ринку відповідно до цих Правил, що означає, що учасник ринку із статусом "Дефолтний" несе відповідальність за сплату всіх сум (у тому числі податків), що необхідно сплатити відповідно до цих Правил.

Учасник ринку втрачає статус "Дефолтний" після припинення дії договору про врегулювання небалансів електричної енергії, що укладений між ним та ОСП.

Згідно із п.1.7.6. Глави 1.7. Розділу I Правил ринкупісля повідомлення учасника ринку про набуття ним статусу "Дефолтний" АР повідомляє: 1) СВБ такого учасника ринку з метою вжиття нею відповідних заходів щодо цього учасника ринку, передбачених положеннями договору між СВБ та учасником ринку; 2) контрагентів учасника ринку в рамках ДД з метою вжиття відповідних заходів, що визначені їх ДД.

Водночас, судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2021 у справі №910/2125/21, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.03.2021, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Велінком" про забезпечення позову задоволено повністю.

До набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Велінком" до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про зобов`язання припинити дії, спрямовані на нарахування послуг щодо передачі електричної енергії за Договором про надання послуг з передачі електричної енергії №0494-02024 від 29.03.2019 та включення таких послуг до первинних документів, якими оформлюються послуги з передачі електричної енергії, заборонити Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго" вживати заходи, передбачені розділом 1.7. Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП №307 від 14.03.2018 року, а саме:

- застосовувати заходи щодо присвоєння Товариству з обмеженою відповідальністю "Велінком" статусу "Переддефолтний" або "Дефолтний" відповідно до положень п. 1.7.1. Глави 1.7. Розділу I Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №307 від 14.03.2018, у зв`язку з наявністю заборгованості за послуги з передачі електричної енергії;

- надсилати Товариству з обмеженою відповідальністю "Велінком" та Регулятору повідомлення про набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Велінком" статусу "Переддефолтний";

- публікувати на офіційному веб-сайті Адміністратора розрахунків повідомлення про набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Велінком" статусу "Переддефолтний" із зазначенням дати набуття такого статусу;

- використовувати фінансові гарантії, що надаються Товариством з обмеженою відповідальністю "Велінком" для покриття його заборгованості за послуги з передачі експортованої електричної енергії перед оператором системи передачі;

- використовувати фінансові гарантії, що надаються Товариством з обмеженою відповідальністю "Велінком", для покриття заборгованості перед Адміністратором розрахунків;

- направляти до уповноважених банків довідку, що містить інформацію щодо повного та скороченого найменування Товариства з обмеженою відповідальністю "Велінком", його ЄДРПОУ, розміру простроченої електропостачальником оплати вартості його небалансів електричної енергії;

- надсилати Товариству з обмеженою відповідальністю "Велінком" та Регулятору повідомлення про набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Велінком" статусу "Дефолтний";

- публікувати на офіційному веб-сайті Адміністратора розрахунків повідомлення про набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Велінком" статусу "Дефолтний" із зазначенням дати набуття такого статусу;

- зупиняти майбутні та скасовувати діючі реєстрації двосторонні договори щодо продажу електричної енергії Товариством з обмеженою відповідальністю "Велінком";

- установлювати нульовий обсяг продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" та внутрішньодобовому ринку для Товариства з обмеженою відповідальністю "Велінком";

- здійснювати переведення постачання електричної енергії споживачам Товариства з обмеженою відповідальністю "Велінком" на постачальника "останньої надії" відповідно до Правил роздрібного ринку;

- направляти до уповноважених банків довідку, що містить інформацію щодо повного та скороченого найменування Товариства з обмеженою відповідальністю "Велінком", його ЄДРПОУ та кінцевий розмір простроченої оплати вартості його небалансів електричної енергії.

У подальшому постановою Верховного Суду від 29 червня 2021 року ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.02.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 у справі 910/2125/21 скасовано, справу передано до Господарського суду міста Києва для нового розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Велінком" про забезпечення позову.

Згідно із ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

У відповідності до ч.8 ст.140 Господарського процесуального кодексу України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

За наявності заборон, встановлених ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2021 у справі 910/2125/21, щодо вжиття ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" передбачених Правилами ринку заходів, пов`язаних із статусом "Дефолтний", посилання відповідача на неможливість виконувати взяті на себе зобов`язання за договором, суд вважає необґрунтованими.

Відповідач посилається на п.12.1 та п.12.2. договору, згідно із якими сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин), під якими сторони розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього договору.

Так, відповідно до ч.3 ст.14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Торгово-промислова палата України, зокрема, засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Згідно із ч.1 ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (ч.2 ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні").

Пунктом 12.4. договору сторони погодили, що доказом впливу форс-мажорних обставин на можливість виконання сторонами зобов`язань за цим договором та строку їх дії є сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України.

У пункті 12.5. договору сторони передбачили, що сторона, яка не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 14 днів з моменту їх виникнення повідомити про іншу сторону у письмовій формі а надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до законодавства.

Однак, відповідачем не надано суду жодних доказів у підтвердження направлення відповідачем повідомлень про настання форс-мажорних обставин із сертифікатом Торгово-промислової палати матеріали справи на виконання вимог п.12.4, 12.5. договору та ст.14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні".

Лист №18-05/02-2021 від 18.02.2021, виходячи з його змісту, та з огляду на наведені вище положення договору та норми Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" не може розцінюватися як повідомлення про настання форс-мажорних обставин.

Щодо посилань відповідача на відсутність заяви-приєднання позивача та направлення її у встановленому договором та законодавством порядку, відсутності доказів направлення на адресу відповідача листа вих.№81-0020/9515 від 05.02.2021, то суд зазначає наступне.

Умовами договору сторони погодили, що споживач не пізніше ніж за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до дати поставки електричної енергії повідомляє постачальника про початок постачання енергії листом, електронна копія якого направляється на офіційну електронну адресу постачальника , а оригінал - поштовим відправленням (п.3.1 договору).

Постачання електричної енергії Споживачу здійснюється Постачальником на підставі поданих Споживачем за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до початку місяця постачання заявок (далі - Заявка/Заявки), які мають містити: інформацію щодо об`єкта (об`єктів) постачання електричної енергії, в тому числі найменування об`єкта (за наявності), адреса тощо, їх ЕІС коди, відомості щодо строку (періоду) постачання електричної енергії (в тому числі дату початку постачання) за кожним об`єктом Споживача, відомості щодо обсягів місячного споживання, відомості щодо обсягів погодинного споживання електричної енергії об`єктами Споживача (за наявності). Примірна форма заявки на постачання електричної енергії Споживачу викладена в Додатку 2 до цього Договору. Заявки на постачання електричної енергії надсилаються Споживачем на офіційну електронну адресу Постачальника:. Постачальник має підтверджувати отримання кожної Заявки від Споживача електронною поштою шляхом надсилання у відповідь листа електронною поштою протягом 1 (одного) робочого дня з моменту її отримання та зазначити дату отримання, прізвище особи, яка отримала повідомлення. У разі неотримання Споживачем такого підтвердження від Постачальника, відправлена Споживачем Заявка вважається такою, що отримана Постачальником, в день її відправлення Споживачем (п. 3.3 договору).

Згідно п. 13.9 договору офіційною адресою постачальника за цим договором є . Постачальник погоджується, що обмін повідомленнями між ним та Споживачем може відбуватись через його офіційну електронну адресу.

Офіційною адресою споживача за цим договором є (п. 13.10 Договору).

Позивач зазначає, що на виконання умов договору, на адресу відповідача направлено лист (вих.№81-0020/9515 від 05.02.2021) про початок постачання електричної енергії на об`єкти НБУ з 01.03.2021, заяву-приєднання до договору та заяву на постачання електричної енергії на 2021 рік. Доказів направлення вказаного листа засобами поштового зв`язку позивач не надав, посилаючись на те, що лист надіслано простою кореспонденцією.

Позивач зазначає, що електронна копія листа від 05.02.2021 №81-0020/9515 із додатками була відправлена постачальнику 08.02.2021 на його офіційну електронну адресу старшим інженером-енергетиком відділу головного енергетика Банкнотно-монетного двору Національного банку України Романенком Д.В. із власної службової корпоративної електронної адреси .

Відповідач факт отримання листа від 05.02.2021 №81-0020/9515 заперечує.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши умови договору, суд вважає обґрунтованими посилання позивача на те, що положення пунктів 3.1 та 3.3 договору визначають лише офіційну електронну адресу постачальника через яку, відповідно до пункту 13.9 договору, може здійснюватися обмін повідомленнями між сторонами та водночас положення пунктів 3.1, 3.3, 13.9, 13.10 договору не встановлюють обов`язку для споживача відправляти електронні повідомлення постачальнику виключно із офіційної адреси .

Більш того, суд відхиляє заперечення відповідача щодо відсутності заяви-приєднання позивача та направлення її у встановленому договором та законодавством порядку, відсутності доказів направлення на адресу відповідача листа вих.№81-0020/9515 від 05.02.2021, оскільки обставини щодо направлення споживачем та отримання/неотримання постачальником заяви-приєднання позивача, листа від 05.02.2021 №81-0020/9515 із додатками, не стосується предмету спору, а саме стягнення штрафних санкцій за односторонню відмову від договору. Встановлення обставин щодо направлення споживачем постачальником заяви-приєднання матиме місце у випадку, зокрема, стягнення штрафних санкцій за несвоєчасну поставку, тощо, а відтак жодним чином не впливає на вирішення даного спору.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З огляду на вище викладене, на підставі п.9.6., 13.15, 13.5. договору, враховуючи, що визначені п. 13.5. обставини припинення договору відсутні, оскільки отримання позивачем повідомлення від відповідача про неможливість здійснити поставку електричної енергії за цим договором з пропозицією про дострокове розірвання цього договору є односторонньою відмовою постачальника від виконання цього договору, у розмінні п.13.15 договору, розрахунок штрафу у сумі 4043038,50 грн (26953590,00 грн (загальна вартість договору визначена у пункті 5.1 договору) х15%) є арифметично правильним, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення штрафу у сумі 4043038,50 грн.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вище наведене, враховуючи встановлені вище судом обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Національного банку України в особі Банкнотно-монетного двору Національного банку України про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛІНКОМ" штрафних санкцій у сумі 4043038,50 грн.

У відповідності до ст.129 ГПК України судові витрати за розгляд справи покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛІНКОМ" (01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ САКСАГАНСЬКОГО, будинок 127, квартира 5, ідентифікаційний код 39925982) на користь Національного банку України (01601, місто Київ, ВУЛИЦЯ ІНСТИТУТСЬКА, будинок 9, ідентифікаційний код 00032106) в особі Банкнотно-монетного двору Національного банку України (02222, місто Київ, ВУЛИЦЯ ПУХІВСЬКА, будинок 7, ідентифікаційний код 21575489) штрафні санкції у сумі 4043038,50 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 60645,58 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 15.12.2021.

Суддя С. О. Турчин