ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2119/21

Розглянувши матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства Київводоканал

до Комунального підприємства Облсвітло Київської обласної ради

про стягнення 71 299,05 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

Без виклику представників сторін.

обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства Київводоканал (ділі позивач, ПрАТ Київводоканал) до Комунального підприємства Облсвітло Київської обласної ради (далі відповідач, КП Облсвітло КОР) про стягнення заборгованості за Договором № 5689/1-5-08 від 01.09.1998 року на послуги водопостачання та водовідведення за період з жовтня 2019 року по травень 2021 року в розмірі 71 299,05 грн. з яких 54 167,07 грн. основного боргу, 302,73 грн. пені, 535,56 грн. 3% річних, 5 460,28 грн. інфляційних та 10 833,41 грн. штрафу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.09.2021 року відкрито провадження у справі № 911/2119/21, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

18.10.2021 року позивачем повідомлено суд про часткову сплату відповідачем заборгованості 07.06.2021 року в сумі 2 817,18 грн. та 06.08.2021 року в сумі 20 000,00 грн., в підтвердження зазначеного надано реєстр надходження грошових коштів за період з 01.06.2021 року по 28.09.2021 року та довідку про заборгованість позивача перед відповідачем за період з жовтня 2019 року по травень 2021 року в розмірі 31 349,89 грн.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи, у встановлений судом строк відзиву на позов та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надіслав, доказів повної або часткової сплати ним заборгованості, яка є предметом даного спору, не надав, клопотань про відкладення розгляду справи з метою надання додаткового часу для подання відзиву від відповідача не надходило, суд вважає, що, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для винесення рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.09.1998 року між Приватним акціонерним товариством Київводоканал (ділі - Постачальник) та Комунального підприємства Облсвітло Київської обласної ради (далі - Абонент) укладено договір № 5689/1-5-08 від 01.09.1998 року на послуги водопостачання та водовідведення (далі Договір), згідно умов п. 1. якого Постачальник зобов`язується забезпечити Абоненту постачання питної води та прийняти від Абонента каналізаційні стоки, а Абонент сплатити за вищезазначені послуги на умовах, які визначені цим договором та Правилами користування системами комунального водопостачання в містах і селищах України, затверджених наказом Голови Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 року № 65 (надалі Правила).

Згідно з п. 2.1. Договору Постачальник а) забезпечує постачання питної води, якість якої відповідає ДОСТу 2874-82; б) приймає каналізаційні стоки, які не перевищують гранично-допустимих концентрацій шкідливих речовин.

Відповідно до підпункту а) п. 2.2. Договору Абонент сплачує вартість наданих послуг за тарифами, встановленими в порядку, передбаченому чинним законодавством. У разі зміни тарифів сплата послуг Абонентом здійснюється за новими тарифами з часу їх введення в дію без внесення змін до цього договору.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що кількість води, що подається Постачальником та використовується Абонентом, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих Постачальником. Зняття показників водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником Постачальника спільно з представником Абонента. Пунктом 3.4. Договору передбачено, що кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно із показниками водолічильника, а при його відсутності за узгодженням з Постачальником, за діючими нормами водопостачання, або іншими засобами, передбаченим з п. 21.2. Правил.

Згідно з п. 3.6. Договору Абонент розраховується за послуги водопостачання та водовідведення у порядку, встановленому чинним законодавством, у триденний термін з дня представлення Постачальником платіжних документів.

Пунктом 3.7. Договору встановлено, що у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг Абонент зобов`язаний у 3-денний термін з дня представлення Постачальником платіжних документів направити повноважного представника з обгрунтовуючими документами для проведення звірки даних та підписання акту звірки в цей же термін. При невиконанні цієї умови дані Постачальника вважаються прийнятими Абонентом.

Відповідно до п. п. 5.1., 5.2. цей договір укладається з 1.09.1998 року по 01.09.1999 року і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір вважається переукладеним на новий строк, якщо за один місяць до його припинення жодна із сторін не заявить про закінчення строку його дії.

На виконання умов Договору позивачем протягом періоду з жовтня 2019 року по травень 2021 року надано відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення на загальну суму 53 783,74 грн., що підтверджується актом № 07-622-039 про обстеження та зняття показань з приладу обліку за жовтень 2019 року, актом № 07-622-039 про обстеження та зняття показань з приладу обліку за листопад 2019 року, № 07-622-039 про обстеження та зняття показань з приладу обліку за грудень 2019 року, № 07-622-039 про обстеження та зняття показань з приладу обліку за січень 2020 року, № 07-622-039 про обстеження та зняття показань з приладу обліку за лютий 2020 року, № 07-622-039 про обстеження та зняття показань з приладу обліку за березень 2020 року, № 07-622-039 про обстеження та зняття показань з приладу обліку за травень 2021 року, довідкою АТ Банк Кредит Дніпро вих. № 98-26-814 від 07.06.2021 року, Додатком № 1 до неї з реєстром дебетових повідомлень, що надсилались Розрахунковим департаментом ПрАТ АК Київводоканал на адресу КП Облсвітло КОР за період з 01.10.2019 року по 05.10.2020 року, довідкою АТ Альфа-Банк № 50085 від 08.06.2021 року та Додатком № 1 до неї з реєстром дебетових повідомлень, що надсилались Розрахунковим департаментом ПрАТ АК Київводоканал на адресу КП Облсвітло КОР за період з 06.10.2020 року по 31.05.2021 року.

Таким чином, позивач виконав свої обов`язки за Договором у повному обсязі. Претензій щодо кількості або вартості отриманих послуг від відповідача на адресу позивача не надходило.

Однак, відповідач в порушення п. 3.6. Договору своєчасно та в повному обсязі свої зобов`язання з оплати наданих послуг з водопостачання та водовідведення не виконав, розрахувався частково на суму 23 726,10 грн., що підтверджується реєстром надходжень грошових коштів від КП Облсвітло КОР за період з 01.10.2019 року по 31.05.2021 року підписаним головним бухгалтером ПрАТ АК Київводоканал (копія наявна у матеріалах справи).

Окрім того, в березні 2020 року Абоненту КП «Облсвітло» КОР здійснено перерахунок на суму 24 109,43 грн. на підставі зафіксованих в акті та фотофіксації показів лічильника. Донарахування було проведено за період з 01.10.2019 року по 02.03.2020 року. Станом на 01.10.2019 показання лічильника становили 1 289 куб. м, в той час, як станом на 02.03.2020 року показання лічильника становили 2 435 куб. м, різниця складає 1 146 куб.м.

Відтак за відповідачем рахується заборгованість в сумі 54 167,07 грн. (враховуючи перерахунок на суму 24 109,43 грн.)

У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача 54 167,07 грн. боргу за надані, але не оплачені послуги з водопостачання та водовідведення за період з жовтня 2019 року по травень 2021 року.

В ході розгляду спору відповідач відзив на позов не надав, позовні вимоги не заперечив та не спростував.

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із наданням комунальних послуг здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України Про житлово-комунальні послуги, Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 р. Про затвердження Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 р. Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Пунктами 3.1, 3.7 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 р., передбачено, що розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку. Розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України Про питну воду та питне водопостачання споживачі питної води зобов`язані, зокрема, своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В частині 1 ст. 903 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Після відкриття провадження у справі позивачем повідомлено суду про часткову сплату відповідачем заборгованості в сумі 22 817,18 грн., в підтвердження зазначеного надано реєстр надходження грошових коштів від КП Облсвітло КОР за період з 01.06.2021 року по 28.09.2021 року та довідку про заборгованість позивача перед відповідачем за період з жовтня 2019 року по травень 2021 року в розмірі 31 349,89 грн., підписану головним бухгалтером ПрАТ АК Київводоканал (копія наявна у матеріалах справи). У зв`язку з чим провадження у справі в частині вимог про стягнення 22 817,18 грн. основного боргу підлягає закриттю судом на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 31 349,89 грн.

У зв`язку із простроченням грошових зобов`язань з оплати наданих послуг позивач просить суд стягнути з відповідача 302,73 грн. пені, передбаченої п. 4.3 Договору за період з 12.12.2020 року по 31.05.2021 року.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 4.3 Договору за несвоєчасну оплату послуг водопостачання та водовідведення Абонент сплачує Постачальнику пеню у розмірі 0,1 відсотка несплаченої суми за кожний день прострочки.

Частиною 1 статті 26 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Проте дія зазначеної норми була зупинена відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17 березня 2020 року № 533-IX, який набрав чинності 18 березня 2020 року.

Крім того, відповідно до підпункту 4 пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17 березня 2020 року № 530-ІХ, що набрав чинності 17 березня 2020 року, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Таким чином, оскільки нарахування пені за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги застосовуються позивачем в період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), а саме з 12.12.2020 року по 31.05.2021 року, суд відмовляє у стягненні 302,73 грн. пені.

У зв`язку з простроченням оплати наданих послуг позивач також просив суд стягнути з відповідача 535,56 грн. 3% річних та 5 460,28 грн. інфляційних, нарахованих окремо за кожний розрахунковий період з наступного дня після строку оплати по дату розрахунку 31.05.2021 року, за загальний період 19.10.2019 року по 31.05.2021 року в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом досліджено та встановлено, що позивачем нараховані 3% річних та інфляційні по кожному періоду на фактичні суми заборгованості, існування яких у відповідні періоди відповідачем не заперечено та не спростовано.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо наявності заборгованості відповідача та факту прострочення платежу, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення 3% річних та інфляційних.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних, нарахованих на суму боргу по кожному розрахунковому періоду, суд встановив що відповідні нарахування проведено за фактичні періоди існування заборгованості на фактичні суми заборгованості, з врахуванням часткових проплат.

Однак, судом виявлено помилки в наданому позивачем розрахунку інфляційних, у зв`язку з чим судом здійснено власний розрахунок за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга Закон», згідно з яким з відповідача підлягає стягненню 4 828,17 грн. інфляційних, 3% річних підлягають задоволенню в заявленому розмірі в сумі 535,56 грн.

Також, у зв`язку із простроченням оплати наданих послуг, позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 10 833,41 грн., передбачений п. 4.2 Договору, нарахований на прострочену суму 54 167,07 грн. за загальний період 19.10.2019 року по 31.05.2021 року.

За частиною 2 статті 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з пунктом 4.2. Договору за повну або часткову неоплату послуг водопостачання та водовідведення Абонент сплачує Постачальнику штрафні санкції у розмірі 20% несплаченої суми. До повного погашення Абонентом заборгованості Постачальник має право припинити подачу води та приймання стоків.

Проте дія зазначеної норми була зупинена відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17 березня 2020 року № 533-IX, який набрав чинності 18 березня 2020 року.

Крім того, відповідно до підпункту 4 пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17 березня 2020 року № 530-ІХ, що набрав чинності 17 березня 2020 року, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Судом досліджено та встановлено, що позивачем нарахування штрафу починається на прострочену суму в розмірі 3 545,43 грн. за послуги які надані в жовтні 2019 року до дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), однак на прострочену суму 50 621,64 грн. позивачем нарахування штрафу застосовується в період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), а саме з 22.03.2020 року по 31.05.2021 року.

Таким чином, належний до стягнення з відповідача на користь позивача розмір штрафу становить 709,09 грн., а відтак вимогу про стягнення штрафу підлягає частковому задоволенню.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 37 422,71 грн. з яких 31 349,89 грн. основного боргу, 535,56 грн 3% річних, 4 828,17 грн. інфляційних втрат та 709,09 грн. штрафу. В частині позовних вимог про стягнення 22 817,18 грн. основного боргу провадження у справі підлягає закриттю. В решті 11 059,16 грн. (302,73 грн. пені, 632,11 грн. інфляційних та 10 124,32 грн. штрафу) позов задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд керується п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому судом враховано, що відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та саме з його вини спір між сторонами доведено до суду, а також з огляду на те, що часткова оплата заборгованості здійснена відповідачем після відкриття провадження у справі, на відповідача покладається судовий збір у розмірі 1 917,90 грн, пропорційно розміру задоволених вимог з урахуванням позовних вимог, в частині яких провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 38, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі 911/2119/21 в частині вимоги про стягнення 22 817,18 грн. основного боргу.

3. Стягнути з Комунального підприємства Облсвітло Київської обласної ради (08132, Київська обл., Бучанський р-н, м. Вешневе, вул. Київська, буд. 19, офіс 116, ) на користь Приватного акціонерного товариства Київводоканал (001015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 1-а, ) 31 349 (тридцять одна тисяча триста сорок дев`ять) грн. 89 коп. основної заборгованості, 535 (п`ятсот тридцять п`ять) грн. 56 коп. 3% річних 4 828 (чотири тисячі вісімсот двадцять вісім) нрн. 17 коп. інфляційних, 709 (сімсот девять) грн. 09 коп. штрафу та 1 917 (одна тисяча девятсот сімнадцять) грн. 90 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

5. В решті позову про стягнення 11 059,16 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 15.12.2021 р.

Суддя Т.П. Карпечкін