ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2021 р. м. Житомир Справа № 906/641/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Сенькіна Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Качуєвський М.О. - адвокат, довіреність від 08.11.2019,

від відповідача: Шелухіна Н.В. - заступник директора, наказ № 5 від 07.08.2009 та довіреність № 117 від 20.07.2021.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вента.ЛТД"

до Комунального підприємства "Фармація" Житомирської міської ради

про стягнення 404 035,20 грн.

В судовому засіданні 22.11.2021 оголошувалась перерва до 30.11.2021 об 11:00 год.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 327137,87 грн. основного боргу, 16414,82 грн. - пені, 15142,82 грн. - інфляційних, 12625,90 грн. - 10% річних, 32713,79 грн. - штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивача зазначив, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання за договором поставки товару №20 від 01.01.2019.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 14.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

16.07.2021 до суду надійшов відзив, згідно якого відповідач зазначає, що вартість поставленого товару ним сплачено в повному обсязі. Разом з тим, КП "Фармація" відзначає, що карантин, встановлений КМУ є форс-мажорною обставиною та дає підстави для звільнення відповідача від наслідків за порушення договору №20 від 01.01.2019.

22.09.2021 від ТОВ "Вента.ЛТД" до суду надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 12.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

29.11.2021 від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких останній звертає увагу на те, що в період з 20.05.2021 до 25.05.2021 відповідачем було здійснено три оплати на загальну суму 14000,00 грн.:

- 20. 05. 2021 платіжним дорученням № 668 на суму 10000,00 грн.,

- 24. 05. 2021 платіжним дорученням № 677 на суму 2000,00 грн.

- 25. 05. 2021 платіжним дорученням № 684 на суму 2000,00 грн.

Отже, позивач зазначив, що з урахуванням даних проплат на момент звернення позивача до суду сума основного боргу відповідача перед позивачем по поставках за період з 07.12. 2020 по 29.01.2021 складала вже 313137,87 грн.

Вже після звернення позивача до суду відповідачем було здійснено дві оплати на загальну суму 41000,00 грн.:

- 14.06.2021 платіжним дорученням № 8633 на суму 30000,00 грн.

- 29.06.2021 платіжним дорученням № 777 на суму 11000,00 грн.

Також 22.06.2021 позивач відповідним актом коригування зменшив заборгованість відповідача на суму 627,14 грн.

Таким чином, позивач повідомив суд що станом на час розгляду справи сума основного боргу складає 271510,73 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні повідомила, що сума основного боргу згідно акту звірки між сторонами у справі збігається, також просила врахувати, що триває карантин і штрафні санкції не повинні нараховуватись.

Також просила зменшити розмір штрафних санкцій.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вента.ЛТД" (постачальник/позивач) та Комунальним підприємством "Фармація" Житомирської міської ради (відповідач/покупець) укладено Договір №20 (а.с. 16-17), відповідно до якого Постачальник зобов`язується поставляти і передавати у власність Покупця товари (лікарські засоби, вироби медичного призначення, товари, які мають право придбавати та продавати аптечні заклади та їх структурні підрозділи), передбачені Договором та невід`ємними частинами до нього (Товар), а Покупець зобов`язується приймати вищевказаний Товар і вчасно оплачувати його на умовах, передбачених Договором (п.п. 1.1. Договору).

Згідно п.п. 1.2. договору асортимент, кількість і ціна Товару, що поставляється, визначаються в специфікаціях чи накладних, що визнаються Сторонами специфікаціями, що складаються на кожну партію Товару, що поставляється, і є невід`ємною частиною Договору.

Вартість кожної партії Товару є твердою і не підлягає зміні, якщо інше не передбачено цим Договором чи додатковими угодами/додатковими договорами до нього (п.п. 1.3. договору).

Пунктом 1.4. Договору встановлено, що загальна ціна Договору визначається сумою всіх Товарів, отриманих за накладними протягом всього терміну дії Договору, і орієнтовно складає 24000000,00 грн.

Поставка Товару здійснюється за рахунок Постачальника, окремими партіями після узгодження Сторонами заявки (по телефону, факсом, за допомогою електронного листування або в іншій не забороненій законом формі) (п.п. 3.1. Договору).

Відповідно до п.п. 3.4. Договору право власності, ризик випадкової загибелі чи пошкодження/псування Товару, що поставляється, переходить від Постачальника до Покупця в момент фактичного одержання Товару останнім (момент поставки).

Пунктом 4 Договору визначено терміни та порядок розрахунків, зокрема:

- Покупець здійснює оплату за поставлений Товар шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений у Договорі (п.п. 4.1. Договору);

- строк оплати та/або дату оплати Покупцем кожної конкретної партії поставки Товару, Постачальник вказує у відповідній накладній, при цьому перебіг терміну оплати починається з першого дня з дати відвантаження товару Покупцю. У випадку, якщо Постачальником в накладній не зазначений конкретний термін чи дата оплати, оплата Покупцем повинна бути здійснена в повному обсязі в термін, не більш десяти календарних днів з дати одержання Товару Покупцем. У випадку наявності у Покупця заборгованості за Товар по двом або більше партіям поставки Товару та/або по двом або більше накладним (в повній сумі накладної чи в якійсь частині суми), всі платежі, що Покупець перераховує Постачальнику за Договором, зараховуються насамперед в рахунок погашення заборгованості за Товар, що поставлений (отриманий Покупцем) раніше, незалежно від призначення платежу, вказаного в платіжному документі. У випадку, якщо в накладних зазначена різна кількість днів відстрочення платежів, зарахування Постачальником платежів Покупця виконується з наданням переваги накладним, термін оплати за якими настав раніше (п.п. 4.2. Договору);

- розрахунок за поставлений Товар вважається здійсненим Покупцем після надходження в повному обсязі коштів на поточний рахунок Постачальника (п.п. 4.3. Договору).

Згідно п.п. 5.1. договору за несвоєчасну оплату поставленого Товару Покупець на вимогу Постачальника сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення, а також відповідно до ст. 625 ЦК України сплачує Постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та сплачує десять відсотків річних з простроченої суми. Якщо порушення строків оплати триває більш ніж 30 календарних днів, Покупець додатково на вимогу Постачальника оплачує штраф у розмірі 10% від вартості несвоєчасно оплаченого товару.

Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і скріплення печатками сторін і діє протягом 12 поточних місяців, а в частині виконання грошових зобов`язань - до моменту його повного завершення. У випадку відсутності повідомлення від Сторін про намір розірвати Договір у період не менше, ніж за 7 календарних днів до закінчення терміну дії Договору, останній вважається пролонгованим строком на 12 поточних місяців і на тих же умовах.

На виконання умов даного договору позивач у період з 07.12.0.2020 по 29.01.2021 поставив, а відповідач прийняв Товар на загальну суму 437450,37 грн.

В кожній з товарно-транспортних накладних зазначено строк оплати - на протязі 3-х днів з дати поставки.

Позивач в свою чергу не виконав умови договору щодо своєчасної оплати товару, в результаті чого позивач звернувся до суду з даним позовом.

Разом з тим, відповідачем до пред`явлення позову до суду в період з 20.05.2021 до 25.05.2021 відповідачем було здійснено три оплати на загальну суму 14 000,00 грн., що підтверджується копіями фіскальних чеків (а.с. 193-195 том 1).

- 20. 05. 2021 платіжним дорученням № 668 на суму 10000,00 грн.,

- 24. 05. 2021 платіжним дорученням № 677 на суму 2000,00 грн.

- 25. 05. 2021 платіжним дорученням № 684 на суму 2000,00 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем на день звернення до суду становить 313137,87 грн.

Після звернення позивача до суду відповідачем було здійснено дві оплати на загальну суму 41000,00 грн. (а.с. 196-197 том 1):

- 14.06.2021 платіжним дорученням № 8633 на суму 30000,00 грн.

- 29.06.2021 платіжним дорученням № 777 на суму 11000,00 грн.

Також 22.06.2021 позивач відповідним актом коригування зменшив заборгованість відповідача на суму 627,14 грн.

За таких обставин, суд вважає за необхідне закрити провадження в частині стягнення основного боргу на суму 41627,14 грн. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України за відсутністю предмету спору.

Таким чином, суд встановив, що станом на час розгляду справи сума основного боргу складає 271510,73 грн.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ст. 173 ГК України).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення основного боргу в сумі 271510,73 грн.

В задоволенні позову щодо стягнення 14000.00 грн. слід відмовити.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 16414,82 грн. - пені, 15142,82 грн. - інфляційних, 12625,90 грн. - 10% річних, 32713,79 грн. - штрафу.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються із приписами, встановленими Господарським кодексом України.

За змістом ч. 1 ст. 230 ГК України штраф та пеня є одними з видів штрафних санкцій, які визнаються як господарські санкції у вигляді грошової суми, котру учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Перевіривши розрахунки пені та штрафу (а.с. 126-128,133-134), суд вважає останні вірними, а вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунків позивача (а.с. 129-132), перевірених судом, розмір інфляційних та 10% річних складає 15142,82 грн. та 12625,90 грн. відповідно.

Щодо посилання КП "Фармація" у відзиві на наявність підстав для звільнення від наслідків порушення умов договору №20 від 01.01.2019, суд зазначає наступне.

Відповідно до Закону України від 17.03.2020 №530-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (СОVID-19)", карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України, внесений до переліку обставин непереборної сили (форс-мажору).

Відповідно до ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

За частиною 2 ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" передбачено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, та наведено їх перелік.

Частиною 2 ст. 218 ГК України визначено, що у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Незважаючи на те, що карантин віднесений до переліку форс-мажорних обставин, це не означає автоматичне звільнення суб`єктів господарювання від відповідальності.

Зацікавлена сторона повинна довести, що вона не в змозі виконувати конкретні зобов`язання і що цю неможливість зумовив саме карантин. Тобто, особа має обґрунтувати наявність причинно-наслідкового зв`язку між встановленим карантином та неможливістю виконання своїх зобов`язань за договором. При цьому, доказом настання форс-мажорних обставин в суді є сертифікат Торгово-промислової плати України або регіональної палати.

За відсутності належних доказів на підтвердження заявленого клопотання про звільнення відповідача від сплати пені, інфляційних, 10% річних та штрафу, нарахованих внаслідок несвоєчасної оплати товару, суд відмовляє в задоволенні останнього.

Крім цього, представник позивача в судовому засіданні просила зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій.

Розглянувши дане клопотання, суд врахував, що виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 ЦК України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності - слід визнати право судів при винесенні рішення про стягнення штрафних санкцій зменшувати їх розмір, з урахуванням всіх конкретних обставин справи та виключно за клопотанням сторони. Підстави та розмір, на який зменшуються стягувані штрафні санкції, повинні бути мотивовані та обґрунтовані.

Так, відповідно до ст. 233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам (наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків), поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

При цьому зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та його розмір.

Оцінюючи наявні матеріали справи, доводи відповідача, суд зазначає про відсутність належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, а тому відмовляє КП "Фармація" у клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав до суду достатніх доказів на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків в повному обсязі (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 271510,73 грн. - основного боргу, 16414,82 грн. пені, 12625,90 грн. 10% річних, 15142,82 грн. - інфляційних, 32713,79 грн. штрафу обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. В іншій частині позову суд відмовляє та закриває провадження у справі в частині стягнення 41627,14 грн. основного боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України за відсутністю предмету спору, оскільки даний борг був сплачений відповідачем після звернення позивача до суду.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження на суму 41627,14 грн. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України за відсутністю предмету спору.

3. Стягнути з Комунального підприємства "Фармація" Житомирської міської ради (10014, м. Житомир, вул. Київська, 19/2, ід. код 36617789)

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вента.ЛТД" (49000, м. Дніпро, вул. Селянський узвіз, 34, ід. код 21947206) 271510,73 грн. - основного боргу, 16414,82 грн. пені, 12625,90 грн. 10% річних, 15142,82 грн. - інфляційних, 32713,79 грн. штрафу, а також 5226,12 грн. сплаченого судового збору.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці повний тест рішення складено: 20.12.21

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2, 3 - сторонам (рек. з повід.)