Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/938/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Романюк Ю.Г. при секретарі судового засідання Рижій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" про стягнення 137 595 грн. 28 коп.

представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

26.10.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" (далі - відповідач) про стягнення 137 595 грн. 28 коп.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 28.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/938/21, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 23.11.2021 р.

В судовому засіданні 23.11.2021 року оголошено перерву до 14.12.2021 року.

01 грудня 2021 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" надійшла заява про забезпечення позову.

Розпорядженням керівника апарату від 01.12.2021р. №01-04/84/2021 в зв`язку з тимчасовою втратою працездатності суддею Заголдною Я.В. з 29.11.2021 року, з метою недопущення порушення строків розгляду вказаної вище заяви та відповідно до пунктів 2.3.25, 2.3.49-2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 918/938/21.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2021 року справу № 918/938/21 передано судді Романюк Ю.Г.

Ухвалою суду від 02.12.2021 року матеріали справи № 918/938/21 прийнято до свого провадження.

Також, ухвалою суду від 02.12.2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" про забезпечення позову разом із доданими до неї документами повернуто заявникові.

10 грудня 2021 року позивач повторно звернувся із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою суду віці 13 грудня 2021 року в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" про забезпечення позову відмовлено.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Крім того, представник відповідача до суду не з`явився, відзиву не надав, про причини неявки суд не повідомив. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 вказаної статті).

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про судове засідання, призначене на 14.12.2021 року, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи у судовому засіданні за відсутності представників сторін на підставі наявних у суду матеріалів.

У судовому засіданні 14.12.2021 року судом було прийнято рішення у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.07.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" (далі - продавець, відповідач) та Ковельською оптово-торговою базою Волинської облспоживспілки (правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ") (далі - покупець, позивач) було укладено договір купівлі-продажу складу, відповідно до предмету якого продавець зобов`язався передати у власність покупцю, а покупець зобов`язався прийняти нерухоме майно, і сплатити за нього обумовлену грошову суму, а саме: - нежитлове приміщення, склад Д-1 загальною площею 1205,9 кв.м. та склад О-1 загальною площею 1047 кв.м., що знаходяться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, провулок Володимира Кияна, 9, який був посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Веремчуком С.В., зареєстрований в реєстрі за № 1677 (далі - договір) (а.с. 9-11).

Пунктом 2.1. договору передбачено, що вартість продажу майна за домовленістю сторін становить 137 595,28 грн.

Відповідно до пункту 3.1. договору, розрахунки за придбане майно здійснюються покупцем з відстроченням платежу. Покупець зобов`язується сплатити ціну майна на протязі 1-го місяця з дня підписання цього договору. Розрахунки за придбане майно здійснюються покупцем у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця.

Згідно із наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №56 від 31 липня 2018 року Ковельська оптово-торгова база Волинської облспоживспілки сплатила на користь ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" кошти в сумі 137 595,28 грн. в рахунок оплати вартості придбаного майна (а.с. 12).

Також, сплата на користь ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" коштів в сумі 137 595,28 грн. підтверджується заключною випискою по рахунку позивач за період з 31.07.2018 року по 31.07.2018 року (а.с. 13).

За умовами пунктів 6.1., 6.2. договору, майно вважається переданим від продавця і прийняте покупцем з моменту нотаріального посвідчення даного договору і державної реєстрації права власності. Передача майна продавцем і прийняття майна покупцем посвідчується актом прийому-передачі, який підписується сторонами.

Згідно з наявним в матеріалах справи акту приймання-передачі майна, 31 липня 2018 року, на виконання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 31 липня 2018 року продавець передав, а покупець прийняв нерухоме майно: нежитлове приміщення, склад Д-1 загальною площею 1205,9 кв.м. та склад О-1 загальною площею 1047 кв.м., що знаходяться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, провулок Володимира Кияна, 9 (а.с. 11).

Рішенням Господарського суду Волинської області від 13 липня 2021 року у справі №159/2106/19 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та визнано недійсним договір купівлі-продажу від 31 липня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" та Ковельською оптово-торговою базою Волинської облспоживспілки (а.с. 14-21).

Постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 2 вересня 2021 року у справі №159/2106/19 рішення Господарського суду Волинської області від 13 липня 2021 року у справі №159/2106/19 в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу залишено без змін (а.с. 22-35).

Таким чином, рішення Господарського суду Волинської області від 13 липня 2021 року вступило в законну силу.

12 жовтня 2021 року державним реєстратором Копачівської сільської ради Волинської області Данилевич І.Є. зареєстровано право власності на склад Д-1 та склад 0-1, що знаходяться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, провулок Володимира Кияна, 9 за ТОВ "Ковельська оптово-торгова база", що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20 жовтня 2021 року (а.с. 36-37).

Таким чином, вищевказані об`єкти нерухомості повернулися у власність відповідача, проте останній кошти в сумі 137 595,28 грн., які були сплачені за придбання об`єктів нерухомості, позивачу не повернув.

Таким чином, позивач просить суд застосувати наслідки недійсного правочину та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" на свою користь сплачені за договором купівлі - продажу кошти в сумі 137 595,28 грн.

Наведені обставини стали причиною звернення позивача з даним позовом та є предметом спору у справі, що розглядається.

Дослідивши матеріали справи, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані сторонами докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав заявлених вимог учасників судового процесу, дотримуючись принципів об`єктивної істини, добросовісності, розумності та справедливості суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Cудом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані з поверненням коштів за визнаним недійсним договором купівлі-продажу, який був укладений між позивачем та відповідачем, регулювання яких здійснюється ГК України, ЦК України тощо.

Таке врегулювання створює в цих відносинах правовий порядок, який вимагає від їх суб`єктів певної правової поведінки.

За приписами ст. 216 ЦК України недійсний правочин, яким є договір купівлі-продажу укладений сторонами спірних відносин визнано недійсним Рішенням Господарського суду Волинської області від 13 липня 2021 року у справі №159/2106/19, яке набрало законної сили в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу, не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

12 жовтня 2021 року державним реєстратором Копачівської сільської ради Волинської області Данилевич І.Є. зареєстровано право власності на склад Д-1 та склад 0-1, що знаходяться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, провулок Володимира Кияна, 9 за ТОВ "Ковельська оптово-торгова база", що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20 жовтня 2021 року.

Таким чином, вищевказані об`єкти нерухомості повернулися у власність відповідача, проте останній кошти в сумі 137 595,28 грн., які були сплачені за придбання об`єктів нерухомості, позивачу не повернув.

Приписами ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Враховуючи викладене, у спорі, що вирішується за вимогами про повернення безпідставно набутого майна/грошових коштів, як виконаного за недійсним (нікчемним) правочином на підставі пункту 1 частини третьої статті 1212 ЦК України, сторонами цього спору: позивачем та належним відповідачем; як правило є сторони недійсного (нікчемного правочину), що здійснили односторонню або двосторонню (взаємну) передачу відповідного майна/грошових коштів.

При цьому позивач та належний відповідач у такому спорі визначається предметом вимоги, тобто предметом, повернення якого як виконаного за недійсним (нікчемним) правочином вимагається як безпідставно набуте майно/грошові кошти.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 року у справі № 910/9544/19 .

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частиною першою, другою статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі N 6-2978цс15, від 03.06.2016 у справі N 6-1 ООцс 15, від 06.02.2020 № 910/13271 /18.

Відповідно до статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Для застосування зазначеної норми необхідно, по-перше, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої. Збільшення або збереження в попередньому розмірі майна однієї сторони є результатом відповідного зменшення майна у іншої сторони. По-друге, необхідно, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої відбулося без достатньої правової підстави, передбаченої законом або угодою. Безпідставно набуте майно повертається тому, за рахунок кого було набуте.

Відтак, після визнання недійсним договору купівлі-продажу від 31 липня 2018 року у ТОВ "Ковельська ОТБ" виникло право вимагати повернення безпідставно набутого майна на підставі пункту першого частини третьої статті 1212 ЦК України.

За таких обставин, суд вбачає підстави для застосування до спірних правовідносин, що виникли між сторонами у даній справі положень статті 1212 ЦК України.

Доказів сплати грошових коштів в розмірі 137 595,28 грн. на користь позивача відповідачем матеріали справи не містять.

Згідно з ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сукупним аналізом наведених вище норм права, взятих судом до уваги тверджень позивача та досліджених доказів, суд констатує, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 137 595 грн. 28 коп. безпідставно отриманих коштів підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати в частині сплати судового збору за позовом покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 237 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" (33013, Рівне, вул. Кавказька, 3, оф. 305, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" (45000, Волинська область, м. Ковель, пров. Володимира Кияна, 9, ) 137 595 (сто тридцять сім тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 28 коп. - безпідставно отриманих коштів та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 16 грудня 2021 року.

Суддя Романюк Ю.Г.