ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.12.2021 Справа №917/1500/18(917/1171/21)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "УПСК Діамент", 36014, м.Полтава, вул.Конституції, 13,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП ОІЛ СЕРВІС КОМПАНІ", 36020, м. Полтава, вул. Конституції, б. 13

про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна від 26.09.2017р. а саме: азотної газифіцируючої установки моделі 180 К-KS та кріогенної азотної ємності, укладений між ТОВ "Топ Оіл Сервіс Компані" та ТОВ "УПСК Діамент" та зобов`язати ТОВ "Топ Оіл Сервіс Компані" повернути вказане майно до ліквідаційної маси

у справі про банкрутство №917/1500/18

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський трубний завод", м.Дніпро, вул.Євпаторівська, 40, оф.7, ідент. код 36053445

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УПСК Діамент", м.Полтава, вул.Конституції, 13, ідент. код 37710195

про визнання банкрутом

Суддя Паламарчук В.В.

Секретар судового засідання Рожко О.П.

Учасники справи:

від заявника: арбітражна керуюча, ліквідатор Хорошевська Т.В.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УПСК Діамент" звернулося до господарського суду Полтавської області з заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Оіл Сервіс Компані" про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна від 26.09.2017р. а саме: азотної газифіцируючої установки моделі 180 К-KS та кріогенної азотної ємності, укладений між ТОВ "Топ Оіл Сервіс Компані" та ТОВ "УПСК Діамент" та зобов`язати ТОВ "Топ Оіл Сервіс Компані" повернути вказане майно до ліквідаційної маси.

Згідно протоколу від 20.07.2021 р. передачі справи раніше визначеному складу суду дану заяву було передано на розгляд судді Паламарчука В.В.

За ухвалою суду від 26.07.2021 р. суд прийняв заяву до розгляду в межах справи про банкрутство №917/1500/18 і відкрив провадження у справі. Постановив справу розглядати у порядку загального позовного провадження. Призначив підготовче засідання у справі на 25.08.2021р. та встановив сторонам строки на вчинення процесуальних дій. Витребував у Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Оіл Сервіс Компані" в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України договір від 26.09.2017 р. укладений між ТОВ "УПСК Діамент" та ТОВ "Топ Оіл Сервіс Компані" з купівлі-продажу майна ТОВ "УПСК Діамент", а саме: азотної газифіцируючої установки моделі 180 К-KS (код товару згідно з УКТ ЗЕД 2017 року №) та кріогенної азотної ємності (код товару згідно з УКТ ЗЕД 2017 року №).

За ухвалою суду від 25.08.2021 р., яка отримана відповідачем 03.09.2021, суд відклав підготовче засідання та повторно витребував у Товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Оіл Сервіс Компані" в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України договір від 26.09.2017 р. укладений між ТОВ "УПСК Діамент" та ТОВ "Топ Оіл Сервіс Компані" з купівлі-продажу майна ТОВ "УПСК Діамент", а саме: азотної газифіцируючої установки моделі 180 К-KS (код товару згідно з УКТ ЗЕД 2017 року №) та кріогенної азотної ємності (код товару згідно з УКТ ЗЕД 2017 року №).

Відповідач вимог ухвал суду від 26.07.2021 та 25.08.2021 не виконав.

12.10.2021р. суд повторно витребував у відповідача договір від 26.09.2017р. та застосував до останнього заходи процесуального примусу.

Відповідач вимог ухвал суду в частині надання договору від 26.09.2017р. не виконав.

За ухвалою суду від 28.10.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті.

11.11.2021 до суду надійшла заява АТ "Полтава-Банк" (вхід. №12487 від 11.11.2021р.) про залучення його до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

Для надання можливості учасникам справи ознайомиться з заявою АТ "Полтава-банк" з доданими до неї документами та надати письмові реагування на заяву, суд ухвалою від 25.11.2021 відклав розгляд справи на 09.12.2021.

25.11.2021 (після судового розгляду справи) від відповідача до суду надійшли:

- відзив на позовну заяву (вхід. №13051)

- заява про застосування строків позовної давності (вхід. №13050).

07.12.2021 та 08.12.2021 заявник надав заперечення на заяву АТ "Полтава-Банк" про вступ у справу в якості третьої особи на стороні відповідача (вхід. №13599 та вхід. №13678 відповідно).

Суд, розглянувши заяву АТ "Полтава-банк" (вхід. №12487 від 11.11.2021) про залучення його до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, приходить до висновку про залишення її без розгляду, виходячи з такого:

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Як зазначено вище, за ухвалою суду від 28.10.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті.

Заява АТ "Полтава-Банк" про залучення його до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача до суду надійшла 11.11.2021, тобто після закриття підготовчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 118 ГПК України, заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи, що АТ "Полтава-банк" з клопотаннями про поновлення процесуального строку до суду не звертався, наявні підстави для залишення заяви АТ "Полтава-банк" про залучення його до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача без розгляду.

В судовому засіданні 09.12.2021 представник заявника ліквідатор Хорошевська Т.В. заяву про визнання договору недійсним підтримала в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства за результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд постановляє ухвалу.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

В обґрунтування заяви про визнання договору недійсним ліквідатор Хорошевська Т.В. посилається на те, що в ході виконання ліквідаційної процедури ТОВ «УПСК Діамент», ліквідатором виявлений правочин щодо відчуження майна іншій юридичній особі, укладений товариством у підозрілий період, який унеможливив виконання останнім зобов`язань перед своїми кредиторами. З огляду на положення ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, даний правочин має бути визнаний недійсним.

Ліквідатор вказує, що після винесення Господарським судом Полтавської області постанови суду від 17.10.2019 року по справі № 917/1500/18, у встановлений законом строк, і в подальшому, керівник ТОВ «УПСК Діамент» Співак Андрій Юрійович добровільно, за своєю ініціативою не передав ліквідатору підприємства Хорошевській Т.В. бухгалтерську та іншу документацію банкрута, печатки і штампів, матеріальні та інші цінності банкрута; не надав необхідної інформації стосовно господарської діяльності боржника.

Окрім того, звернення ліквідатора банкрута до засновника ТОВ «УПСК Діамент» Чубаря І.Л., головного бухгалтера ТОВ «УПСК Діамент» Костюк Л.І. не дали жодного результату, документи підприємства передані ліквідатору не були, та не були виявлені в ході судових процедур банкрутства.

З метою отримання інформації по діяльності ТОВ «УПСК Діамент», арбітражний керуючий, ліквідатор Хорошевська Т.В. звернулася з відповідним запитом за вих. № 01-34/204 від 05.10.2020 року до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якому просила надати копії податкових накладних, оформлених за результатами продажу майна Товариством з обмеженою відповідальністю «УПСК Діамент» Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОП ОІЛ СЕРВІС КОМПАНІ».

На запит ліквідатора Головним управлінням ДПС у Полтавській області супровідним листом за вих. № ФОП/Х/7627/16-31-04-01-15 від 20.10.2020 року надано належним чином засвідчену копію податкової накладної № 16 від 26.09.2017 року, зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних 12.10.2017 року за реєстраційним номером .

Податкова накладна № 16 від 26.09.2017 року містить відомості про постачання ТОВ «УПСК Діамент» Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОП ОІЛ СЕРВІС КОМПАНІ» товару - азотної газифіцируючої установки моделі 180 K-SK та кріогенної азотної ємності.

Так, згідно податкової накладної № 16 від 26.09.2017 року з реєстраційним номером у реєстрі податкових накладних , сума коштів, що підлягає сплаті з урахуванням ПДВ - 259 333,26 грн.; номенклатура товарів продавця: азотна газифіцируюча установка моделі 180 К- SK з ціною постачання без урахування податку на додану вартість: 193 888,95 грн. та кріогенна азотна ємність з ціною постачання без урахування податку на додану вартість: 22 222,10 грн. Постачальник (продавець): ТОВ «УПСК Діамент», отримувач (покупець): ТОВ «ТОП ОІЛ СЕРВІС КОМПАНІ».

Тобто, про існування такого правочину арбітражний керуючий, ліквідатор ТОВ «УПСК Діамент» дізналася з листа податкової служби з вхідною датою у діловодстві арбітражного керуючого 20.10.2020 року.

У відповідності до норм Податкового кодексу України податок на додану вартість виникає одночасно із здійсненням господарської операції, і з метою його обліку відповідний суб`єкт господарювання зобов`язаний видати податкову накладну, котра реєструється в органах ДФС, оскільки у одного з контрагентів даної операції виникає податкових кредит, а у іншого податкове зобов`язання.

Як встановлено абзацом 1 пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно абзаців 1, 2 пункту 201.7. статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Відтак, в силу статті 201 Податкового кодексу України доказом проведення господарської операції є складання у встановленому порядку податкової накладної.

Ліквідатор зазначає, що господарська операція проведена 26.09.2017 року з купівлі-продажу азотної газифіцируючої установки моделі 180 K-SK та кріогенної азотної ємності, проведена між ТОВ «ТОП ОІЛ СЕРВІС КОМПАНІ» та ТОВ «УПСК Діамент», є підтвердженою, а складання у встановленому порядку податкової накладної в силу статті 201 Податкового кодексу України є доказом проведення такої господарської операції.

У даному випадку, враховуючи відсутність доступу ліквідатора ТОВ «УПСК Діамент» Хорошевської Т.В. до первинної документації, ліквідатор вважає, що відомості податкової інспекції є належними та допустимими доказами наявності господарської операції по купівлі-продажу вказаного майна (правочину), підтвердженням того, що дана операція є дійсною і підтвердженою на суму, визначену у податковій накладній - 259 333, 26 грн. з ПДВ; 216 111,05 грн. - без ПДВ.

Ліквідатор зазначає, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОП OIJI СЕРВІС КОМПАНІ» () зареєстровано за адресою: 36020, м. Полтава, вул. Конституції, 6.13.

Єдиним засновником ТОВ «ТОП OIJI СЕРВІС КОМПАНІ», кінцевим бенефіціарним власником (контролером) юридичної особи, керівником, підписантом є Співак Андрій Юрійович.

В той же час, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «УПСК Діамент» () зареєстровано за аналогічною з ТОВ «ТОП OIJI СЕРВІС КОМПАНІ» адресою: 36020, м. Полтава, вул. Конституції, 6.13.

Одним з засновників ТОВ «ТОП OIJI СЕРВІС КОМПАНІ», кінцевим бенефіціарним власником (контролером) юридичної особи, керівником, підписантом є Співак Андрій Юрійович.

Таким чином, ТОВ «ТОП ОІЛ СЕРВІС КОМПАНІ», яке за оскаржуваним договором, є покупцем, та ТОВ «УПСК Діамент», яке за оскаржуваним договором є продавцем, є між собою заінтересованими особами.

Ліквідатор вважає, що покупець, знав про наявність кредиторської заборгованості продавця і в той же час, придбав його майно, що свідчить про умисне «виведення» активів ТОВ «УПСК Діамент» на користь заінтересованої особи - ТОВ «ТОП ОІЛ СЕРВІС КОМПАНІ» з метою ухилення боржника від виконання грошових зобов`язань перед кредиторами.

Таким чином, ліквідатор вважає, що укладений боржником у підозрілий період правочин щодо купівлі-продажу азотної газифіцируючої установки моделі 180 K-SK та кріогенної азотної ємності має бути визнаний недійсними на підставі наступного:

1) правочин укладені з недодержанням в момент їх вчинення правочину вимог встановлених частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України і не був спрямований на настання реальних правових наслідків, а слугували метою ухилення ТОВ «УПСК Діамент» від виконання зобов`язань перед своїми кредиторами шляхом виведення з обороту ліквідних активів боржника;

2) відчуження майнових активів боржника - його основних засобів призвело до погіршення статей балансу підприємства, і як слід, призвело до його неплатоспроможності;

3) матеріальні активи, які підприємство утримувало з метою використання їх у процесі своєї господарської діяльності, були «виведені» на заінтересовану особу за вартістю, яка не відповідає справедливій ринковій вартості такого майна;

4) спірні майнові дії ТОВ «УПСК Діамент» були вчинені у підозрілий період, наслідком яких стала неспроможність товариства та неможливість виконання ним зобов`язань перед кредиторами;

5) відчуження належного боржнику на праві власності майна відбулося під час вже існуючої кредиторської заборгованості ТОВ «УПСК Діамент» перед кредиторами та розгляду в судах ряду майнових спорів про стягнення з боржника заборгованості на користь кредиторів, вимоги яких на даний час включені до реєстру вимог кредиторів ТОВ «УПСК Діамент»;

6) дані угоди переслідували мету порушення інтересів кредиторів, містили елементи зловживання правом та призвели до зменшення обсягу майна боржника (основних фондів), їх виконання мало вплив на фінансово-майновий стан боржника.

У відзиві на позовну заяву відповідач факт укладення договору не заперечує, тексту самого договору не надає, та зазначає, що :

- на момент укладення (26.09.2017р.) оспорюваного договору не існувало жодних підстав для визнання його недійсним;

- станом на момент укладення та виконання договору купівлі-продажу Кодекс України з процедур банкрутства не діяв, а тому його неможливо застосувати до спірних правовідносин, які виникли між сторонами. До правовідносин, що склалися до 21.10.2019 підлягають застосуванню приписи ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закону);

- спеціальні підстави за ст. 20 Закону не передбачали такої підстави для визнання договору недійсним як укладення його заінтересованими особами;

- у відповідності до витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, станом на 26.09.2017 та 17.11.2017 ТОВ "Топ Оіл Сервіс Компані" було розташоване за юридичною адресою: м. Полтава, вул. Гоголя, 20-а, офіс 212, засновником був ОСОБА_1 , а директором підприємства був ОСОБА_2 . Отже, ОСОБА_3 не мав на той час жодного відношення до укладення оспорюваного договору і взагалі до відповідача;

- заявником не надано доказів порушення прав та інтересів боржника ТОВ "УПСК "Діамент" оспорюваним правочином.

Також відповідач просить суд застосувати строки позовної давності до вимог ліквідатора.

При розгляді заяви суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Банкрутство за своєю природою є особливим правовим механізмом врегулювання відносин між неплатоспроможним боржником та його кредиторами, правове регулювання якого регламентовано Кодексом України з процедур банкрутства, який введено в дію з 21.10.2019, а до введення в дію цього Кодексу - Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", які визначають особливості провадження у справах про банкрутство, тобто є спеціальними у застосуванні при розгляді цих справ.

Законодавство у сфері банкрутства містить спеціальні та додаткові, порівняно із нормами ЦК України та ГК України, підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними, і застосовуються коли боржник перебуває в особливому правовому режимі, який врегульовано законодавством про банкрутство.

У контексті зазначеного можна зробити висновок, що застосування спеціальних норм законодавства про банкрутство можливо лише при наявності відкритого провадження у справі про банкрутство боржника, а відтак правочин (договір), укладений до відкриття провадження у справі про банкрутство, не може оцінюватись судом на предмет його відповідності/невідповідності вимогам спеціального закону про банкрутство.

До того ж, на відміну від вимог ЦК України та ГК України, законодавство про банкрутство (як ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, так і ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не визначає вимоги до укладеного правочину, а врегульовує спеціальні правила та процедуру визнання недійсними правочинів, укладених боржником, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, та містить спеціальні положення щодо строків (сумнівного періоду протягом якого боржник вчиняє правочини), суб`єктів (осіб які мають ініціювати право визнання договорів недійсними) і переліку підстав, за наявності яких можна визнавати правочини недійсними.

Критерієм для застосування норм ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства та ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у тому числі і до заяв, поданих після введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства, є дата відкриття провадження у справі про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи, Договір купівлі-продажу, з заявою про визнання недійсним якого ТОВ "УПСК Діамент"" звернулося у липні 2021 року (тобто після введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства), було укладено сторонами 26.09.2017.

Провадження у цій справі №917/1500/18 про банкрутство ТОВ "УПСК Діамент" порушено ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.01.2019 відповідно до норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" , умови та підстави визнання недійсними правочинів (договорів) та спростування майнових дій боржника в якому було врегульовано ст. 20 цього Закону.

Так, згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у зазначеній вище редакції) правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов`язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна; боржник прийняв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Виходячи з аналізу ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", наведена норма, у частині підстав визнання недійсними правочинів боржника підлягає застосуванню у справах про банкрутство, провадження у яких відкрито під час дії Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", та до правочинів (договорів) або майнових дій боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство.

У зв`язку з викладеним, враховуючи, що провадження у цій справі про банкрутство порушено на підставі норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"" (у редакції, чинній з 19.01.2013), суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування при розгляді заяви ліквідатора про визнання недійсним договору підстав недійсності правочину, передбачених ст. 42 Кодексом України з процедур банкрутства.

Аналогічний висновок був викладений Верховним Судом у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 28.10.2021 р. у справі № 911/1012/13.

Разом з тим, аналізуючи положення статті 20 Закону про банкрутство, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, та положення статті 42 КУзПБ, яка набрала чинності на момент звернення з відповідним позовом та його розгляду судом, Верховний Суд звертає увагу, що положення цих статей щодо підстав, наслідків не є повністю тотожними.

Так, на момент виникнення спірних правовідносин Законом про банкрутство не було передбачено трирічного строку на звернення, не було встановлено таких підстав для визнання правочину недійсним як боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.

Отже, твердження заявника щодо можливості застосування положень статті 42 КУзПБ в частині встановленого законодавцем для звернення із заявою про визнання правочину недійсним у частині укладення договорів заінтересованою особою в межах трирічного періоду, є передчасними.

На підставі вищевказаного та з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16, до спірних правовідносин застосовуються положення статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", які, як вже було зазначено, не містять такої підстави недійсності оспорюваного правочину як укладання боржником договору із заінтересованою особою протягом трирічного періоду.

Ліквідатор мав навести та довести суду підстави недійсності оспорюваного правочину, передбачених положеннями статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", цивільного та господарського законодавства.

Отже, відсутність підстав для застосування статті 42 КУзПБ з огляду на непоширення її дії на правовідносини, що склалися до вступу в дію КУзПБ, не виключає можливості визнання недійсним правочину боржника, спрямованого на уникнення звернення стягнення на його майно, на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом за умови доведеності відповідних обставин заявником.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як убачається із заяви ліквідатора та його пояснень, він вважає, що існують підстави для застосування ст. ст. 203, 215, 234 ЦК України та ч. 1 ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", відповідно до якої боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов`язання, які були не спрямовані на настання реальних правових наслідків в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим. Крім того, на думку ліквідатора, оскаржуваний правочин відповідає ознакам фраудаторного (вчиненого боржником на шкоду кредиторам).

Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторний договір), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції "фраудаторності" при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дають змогу кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент, з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника (постанова Верховного Суду від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16).

Як вже встановлено вище, факт укладення договору купівлі-продажу підтверджується лише податковою накладною від 26.09.2017. В той же час, факт укладення договору сторонами визнається. Ліквідатором не надано доказів того, що між боржником та ТОВ "Топ Оіл Сервіс Компані" укладено договір купівлі-продажу майна за ціною нижче ринкової вартості, покупцем не здійснено повний розрахунок за договором, не передано майно. Крім того, ліквідатором не доведено, що вказаний договір завдав шкоди інтересам кредиторів.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, приймаючи до уваги недоведеність ліквідатором обставин, які б свідчили про те, що оспорюваний договір купівлі-продажу майна укладений сторонами без мети досягнення правового результату, обумовленого ним, без наміру набуття покупцем права власності на майно і без наміру отримання грошових коштів продавцем, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ліквідатора про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна від 26.09.2017.

Жодних інших підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 26.09.2017 ліквідатором у своїй заяві зазначено не було

Стосовно заяви ТОВ "ТОП Оіл Сервіс Компані" про застосування наслідків спливу строків позовної давності до спірних правовідносин, суд зазначає, що з огляду на відмову в задоволенні заяви ліквідатора про визнання недійсним договору купівлі-продажу, відсутні будь-які підстави для їхнього розгляду.

У зв`язку з відмовою у задоволенні заяви ліквідатора про визнання недійсним договору купівлі-продажу 26.09.2017, витрати зі сплати судового збору за подання вказаної заяви покладаються на заявника.

Керуючись ст. 50, 118, 234, ГПК України, ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву АТ "Полтава-Банк" (вхід. №12487 від 11.11.2021р.) про залучення його до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - залишити без розгляду.

2. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "УПСК Діамент" про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна від 26.09.2017р. а саме: азотної газифіцируючої установки моделі 180 К-KS та кріогенної азотної ємності, укладений між ТОВ "Топ Оіл Сервіс Компані" та ТОВ "УПСК Діамент" та зобов`язати ТОВ "Топ Оіл Сервіс Компані" повернути вказане майно до ліквідаційної маси - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту оголошення (підписання) (ч.5 ст.231, ст.ст.235,255 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали складено та підписано 14.12.2021р.

Суддя В.В. Паламарчук