ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
14.12.2021 Справа № 914/2156/21
За заявою: Фізичної особи-підприємця Маслюх Руслана Богдановича, м. Львів
у справі № 914/2156/21
про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дейрес Логістик", м. Київ
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Маслюх Руслана Богдановича, м. Львів
про стягнення 82 910,75грн.
Суддя Мороз Н.В.
При секретарі Пришляк М.С.
Від позивача: не з`явився
Від відповідача: Смолин Я. В.
В провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа №914/2156/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дейрес Логістик" до Фізичної особи-підприємця Маслюх Руслана Богдановича про стягнення 82 910,75 грн.
В судовому засіданні 30.11.2021 проголошено вступну та резолютивну частину рішення Господарського суду Львівської області у справі №914/2156/21, яким у позові відмовлено повністю.
Повний текст рішення складено 10.12.2021.
Вказаним рішенням суду також було призначено судове засідання на 14.12.2021 для вирішення питання про розподіл судових витрат.
Як вбачається зі змісту рішення господарського суду від 30.11.2021 у справі № 914/2156/21, відповідач, в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України, до закінчення судових дебатів у справі заявив, що має намір подати докази судових витрат, понесених ним у зв`язку з розглядом справи.
07.12.2021 через службу діловодства господарського суду від представника відповідача надійшла заява від 06.12.2021 про вирішення питань про витрати на правову допомогу, згідно якої останній просить стягнути з позивача 17 876, 25 грн витрат на правову допомогу.
В судове засідання 14.12.2021 представник позивача не з`явився.
Представник відповідача (заявника) в судове засідання з`явився. Заяву про вирішення питань про витрати на правову допомогу просить задоволити.
Розглянувши подану заяву, заслухавши пояснення повноважного представника відповідача, судом встановлено.
Відповідно до ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
При вирішенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати на професійну правничу, допомогу суд, враховує наступне.
За змістом ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 3 ст. 244 ГПК України передбачено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
У заяві від 06.12.2021 про вирішення питань про витрати на правову допомогу, представником відповідача зазначено, що Фізичній особі-підприємцю Маслюх Руслану Богдановичу надано професійну правничу допомогу на суму 17 876,25 грн.
Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до положень ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 5 ст. 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч.8 ст. 129 ГПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
В матеріалах справи міститься: договір №10/08/2021 про надання правової допомоги від 10.08.2021, укладений між Фізичною особою-підприємцем Маслюх Русланом Богдановичем та адвокатом Смолин Ярославом Васильовичем; акт №1 приймання-передачі наданої правової допомоги №10/08/2021 від 10 серпня 2021 від 03.12.2021; ордер на надання правничої (правової) допомоги Фізичній особі-підприємцю Маслюх Руслану Богдановичу адвокатом Смолин Ярославом Васильовичем, згідно яких вбачається, що всього Фізичній особі-підприємцю Маслюх Руслану Богдановичу надано правничої допомоги на суму 17 876, 25 грн.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд у Постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, та у Постанові від 21.01.2020 у справі № 904/1038/19.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішеннях від 12 жовтня 2006 у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 у справі «Баришевський проти України» зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Таким чином, суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню.
Клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами від Товариства з обмеженою відповідальністю "Дейрес Логістик" не надходило.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги відповідача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є правомірними, такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відтак, вимога про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу підтверджена матеріалами справи та підлягає задоволенню в повному обсязі - у розмірі 17 876, 25 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 123, 126, 129, 234, 244 ГПК України, суд,
1. Заяву Фізичної особи-підприємця Маслюх Руслана Богдановича про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - задоволити.
Додаткове рішення складено 17.12.2021.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після його перегляду апеляційним господарським судом.
Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.