ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2021 р. Справа№ 910/7471/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Коротун О.М.

Майданевича А.Г.

за участі секретаря судового засідання Дерій В.В.

представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 07.12.2021

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Українське державне аерогеодезичне підприємство" в особі Закарпатської регіональної філії ДП "УкрДАГП" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2021

у справі № 910/7471/21 ( суддя - Комарова О.С.)

за позовом Державного підприємства "Українське державне аерогеодезичне підприємство" в особі Закарпатської регіональної філії ДП "УкрДАГП"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 468 948,21 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Державне підприємство "Українське державне аерогеодезичне підприємство" (далі - ДП "УКРДАГП", Підприємство) в особі Закарпатської регіональної філії ДП "УкрДАГП" (далі - Закарпатська РФ ДП "УкрДАГП", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця", відповідач) про стягнення 468 948,21 грн, посилаючись на неналежне виконанням відповідачем умов договору № 166/14 від 26.12.2014 на проведення робіт з інвентаризації земель ДТГО "Львівська залізниц" на території Рахівського району Закарпатської області щодо повної та своєчасної оплати за надані послуги, внаслідок чого виникла спірна заборгованість.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.08.2021 у справі № 910/7471/21 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з АТ "Українська залізниця" на користь ДП "УКРДАГП" в особі Закарпатської РФ ДП "УкрДАГП" 23 019,77 грн 3% річних, 52 139,62 грн інфляційних втрат та 1 127,39 грн судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що зважаючи на зміст позовних вимог, встановлені під час розгляду справи обставини позовні вимоги є обґрунтованими, однак вони підлягають частковому задоволенню, у зв`язку зі спливом строку позовної давності для вимог про стягнення основного боргу, пені, а також позивачем неправильно визначений період нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Північного апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2021 у справі № 910/7471/21 в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення основної заборгованості та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовну вимогу про стягнення на користь скаржника 255 541,80 грн основної заборгованості за договором від 26.12.2014 № 166/4.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач, серед іншого, зазначає, що судом належним чином не встановлено обставин, що мають значення для справи, не досліджено та не надано оцінку доказам, що стосуються фактів, на які посилається скаржник у позовній заяві від 19.04.2021, відповіді на відзив від 02.07.2021, клопотання від 19.07.2021.

Крім того, як зазначає скаржник суд першої інстанції не дослідив, а відповідач не надав доказів отримання (не отримання) філією "Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту" ПАТ "Укрзалізниця" коштів від Генерального Замовника у 2016 році.

Позивач вважає, що судом безпідставно залишено без розгляду клопотання скаржника від 19.07.2021 про повернення без розгляду відзиву відповідача та розгляд даної справи за наявними матеріалами.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянт просить поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2021 у справі № 910/7471/21.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та пояснень

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, зазначає, що скаржником не вказано, які норми процесуального права було порушено судом при винесенні оскаржуваного рішення.

Також відповідач, зокрема, стверджує, що разом із запереченнями на відповідь на відзив, останнім, з дотриманням строків встановлених ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України, було подано заяву про застосування строків позовної давності, а також документи на підтвердження повноважень належного представника, тобто до винесення судового рішення, а тому доводи скаржника щодо строків подання відзиву та підтвердження повноважень представника вважає безпідставними.

18.10.2021 від відповідача надійшло клопотання про скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей щодо правонаступників ДП «Закарпатгеодезцентр», а також відсутні відомості про припинення. Враховуючи, що у ДП "УКРДАГП" від імені якого діє Закарпатська РФ ДП "УкрДАГП" відсутні права та обов`язки щодо Договору № 167/14 від 26.12.2014, а тому підприємство є неналежним позивачем у справі.

15.11.2021 від позивача надійшло клопотання про залишення без розгляду клопотання відповідача від 12.10.2021 як безпідставного та необґрунтованого.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2021 апеляційну скаргу ДП "УКРДАГП" в особі Закарпатської РФ ДП "УкрДАГП" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2021 у справі № 910/7471/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 задоволено клопотання позивача про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2021 у справі № 910/7471/21 та поновлено зазначений строк, відкрито апеляційне провадження за апеляційною ДП "УКРДАГП" в особі Закарпатської РФ ДП "УкрДАГП" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2021 у справі № 910/7471/21, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2021 у справі № 910/7471/21, розгляд справи призначено на 19.10.2021, витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/7471/21.

В судовому засіданні 19.10.2021 оголошено перерву в розгляді справи до 02.11.2021.

В судовому засіданні 02.11.2021 оголошено перерву в розгляді справи до 16.11.2021.

15.11.2021 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від АТ "Українська залізниця" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з перебуванням представника на лікарняному. До клопотання надано витяг з електронного листа непрацездатності, з якого вбачається, що представник перебуває на лікарняному з 11.11.2021.

Ухвалою Північного апеляційного АТ "Українська залізниця" відкладено розгляд апеляційної скарги на 07.12.2021.

В судовому засіданні 07.12.2021 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

Представник відповідача у судовому засіданні 07.12.2021 проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У судове засідання 07.12.2021 позивач повноважних представників - не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою свого місцезнаходження.

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховуючи те, що матеріали справи містять достатній обсяг документів, які є необхідними для розгляду справи, учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників спору у судове засідання обов`язковою не визнавалась, дійшов висновку, що неявка зазначених вище представників позивача у судове засідання, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги та справи, у зв`язку з чим підстави для відкладення розгляду справи - відсутні. Крім того, судова колегія, з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися у судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників учасників справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду справи - відсутні.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

26.12.2014 між Державним підприємством "Дніпропетровський проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту України" (замовник) та Державним підприємством "Закарпатгеодезцентр" (виконавець) було укладено договір № 166/14 на проведення робіт з інвентаризації земель ДТГО "Львівська залізниця" на території Рахівського району Закарпатської області (далі - Договір).

07.12.2015 сторони уклали Додаткову угоду № 1 до Договору, якою змінено назву, юридичний статус, юридичну адресу і реквізити замовника на філію "Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 № 938 "Деякі питання акціонерного товариства "Українська залізниця", змінено тип публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство "Українська залізниця".

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 20.02.2019 № 45 "Про реорганізацію ДП "Закарпатгеодезцентр", ДП "Закарпатгеодезцентр" реорганізовано шляхом приєднання до державного підприємства "Українське державне аерогеодезичне підприємство".

У пункті 1.1 Договору визначено, що замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати роботи з інвентаризації земельних ділянок та виготовити технічні документації з інвентаризації земельних ділянок ДТГО "Львівська залізниця" на території Рахівського району Закарпатської області в межах населених пунктів орієнтовною площею 72 га.

Відповідно до пунктів 2.1-2.3 Договору, вартість робіт визначена на підставі погодженого сторонами кошторису на виконання робіт (Додаток № 2) з розрахунку за 1 (один) га та становить в межах, населених пунктів 4 461,96 грн.

Загальна вартість робіт з інвентаризації земельних ділянок за ним договором, є орієнтовною та становить 321 261,12 грн.

Замовник здійснює розрахунок з виконавцем у безготівковій формі протягом 30 банківських днів після підписання акту передачі-приймання робіт з виготовлення затвердженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в паперовій і електронній формі (на кожну земельну ділянку окремо) та після отримання коштів на розрахунковий рахунок від Генерального Замовника - ДТГО "Львівська залізниця".

Згідно п. 3.1 Договору після завершення робіт з виготовлення технічної документації з інвентаризації земельних ділянок Виконавець передає Замовнику акт передачі-приймання виконаних робіт у 3-х примірниках, 3 примірники технічної документації із землеустрою з інвентаризації земельних ділянок у паперовій та електронній формі.

Замовник протягом 15 календарних днів з дня одержання технічної документації з інвентаризації земельних ділянок в паперовій та електронній формах, зобов`язаний підписати та направити Виконавцеві підписаний акт передачі-приймання виконаних робіт або мотивовану відмову від приймання робіт з переліком необхідних доробок і визначеними термінами їх усунення (п. 3.2 Договору).

У пункті 4.1 Договору визначено строк виконання робіт, який становить - 6 (шість) місяців з моменту підписання договору.

Відповідно до п. 5.4 Договору, замовник зобов`язується прийняти виконані роботи відповідно до умов цього договору та оплатити їх на підставі актів передачі-приймання виконаних робіт.

Пунктом 8.6 Договору визначено, що за несвоєчасну оплату виконаних робіт, переданих замовнику за актом передачі-приймання виконаних робіт, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості, за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Згідно п. 11.1 Договору, в редакції Додаткової угоди від 10.12.2015, Договір набирає чинності з дати підписання сторонами та діє до 15.12.2016 (або більш тривалий строк), але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Як зазначає позивач, ним були виконані роботи з інвентаризації земельних ділянок ДТГО "Львівська залізниця" загальною площею 90,611 га в межах населених пунктів на території Рахівського району Закарпатської області, загальна вартість яких, згідно з кошторисом (Додаток № 2 до Договору) становить 404 302, 66 грн (90,611 га х 4 461,96 грн).

Так, виконані роботи оформлені актами здачі-прийомки виконаних послуг № 1 від 26.10.2015 на суму 69 194,74 грн, № 166-2/14 від 22.12.2015 на суму 79 566,12 грн, № 166-3/14 від 12.01.2016 на суму 55 479,12 грн, № 166-4/14 від 12.01.2016 на суму 70 880,02 грн, № 166-5/14 від 12.01.2016 на суму 129 182,66 грн.

Виконавцем виставлялись замовнику рахунки на оплату виконаних робіт.

Зокрема, в матеріалах справи наявні:

- рахунок № 1 від 05.01.2016 на суму 69 194, 74 грн виставлений згідно акту здачі-прийомки виконаних послуг № 1, за Договором № 166/14 від 26.12.2014;

- рахунок № 2 від 05.01.2016 на суму 162 366, 86 грн виставлений згідно акту здачі-прийомки виконаних послуг № 1, за Договором № 167/14 від 26.12.2014;

- рахунок № ДП-045-2/15 від 28.02.2016 на суму 79 566,12 грн виставлений згідно акту здачі-прийомки виконаних послуг № 166-2/14, за Договором № 166/14 від 26.12.2014.

В підтвердження здійснення відповідачем часткових оплат за отримані послуги, в матеріалах справи містяться банківські виписки за 05.01.2016, з якої вбачається сплата відповідачем 231 561,60 грн та за 29.02.2016 про сплату 41 811,12 грн.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем оплачені послуги згідно актів здачі-прийомки виконаних послуг № 1 від 26.10.2015 на суму 69 194, 74 грн та № 166-2/14 від 22.12.2015 на суму 79 566,12 грн.

Решта грошових коштів, сплачених 05.01.2016 були зараховані в погашення зобов`язань за іншим правочином, а саме за Договором № 167/14 від 26.12.2014.

Як зазначає позивач, відповідачем було прийнято надані позивачем послуги на загальну суму 404 302,66 грн, натомість власні зобов`язання щодо їх оплати виконав частково, сплативши лише 148 760,86 грн, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначив, що у задоволенні позовних вимог має бути відмовлено через сплив строку позовної давності.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Статтею 11 Цивільного кодексу України, передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Статтею 837 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до частини другої зазначеної статті договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За змістом частини першої статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Частиною першою статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Частиною першою статті 548 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За змістом статті 256 ЦК України позовна давність - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частиною першою і пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За умовами частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення ГПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходять своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах.

Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.

Відповідно до частини першої статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер.

За змістом частини восьмої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр), щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що станом на дату подання позову та прийняття рішення у цій справі в Єдиному державному реєстрі відсутні відомості щодо припинення ДП «Закарпатгеодезцентр» і, відповідно, щодо правонаступництва Підприємства. Отже, процедура припинення ДП «Закарпатгеодезцентр» ще не завершена.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що Передавальний акт Державного підприємства "Закарпатський Геодезичний Центр", затверджений Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 11.02.2021 № 77 (з додатками) (т.1 а.с.23-47), на який посилається позивач в обгрунтування права на подання позову, не містить інформації щодо передання заборгованості від Державного підприємства "Закарпатгеодезцентр" до позивача за договором № 166/14 на проведення робіт з інвентаризації земель ДТГО "Львівська залізниця" на території Рахівського району Закарпатської області від 26.12.2014 р.

З урахуванням зазначеного, права та обов`язки ДП «Закарпатгеодезцентр», у тому числі за Договором, до позивача не перейшли, а відтак, Підприємство є неналежним позивачем у цій справі.

Отже, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів зазначає, що обставини, викладені Державним підприємством "Українське державне аерогеодезичне підприємство" в особі Закарпатської регіональної філії ДП "УкрДАГП" в апеляційній скарзі, частково знайшли своє підтвердження під час розгляду даної справи, однак, зважаючи за звернення з даним позовом неналежним позивачем, зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2021 у справі № 910/7471/21 прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення - скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Судові витрати

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в позові, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Українське державне аерогеодезичне підприємство" в особі Закарпатської регіональної філії ДП "УкрДАГП" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2021 у справі № 910/7471/21 - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство "Українське державне аерогеодезичне підприємство" в особі Закарпатської регіональної філії ДП "УкрДАГП".

4. Матеріали справи № 910/7471/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 287 та ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 17.12.2021.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді О.М. Коротун

А.Г. Майданевич