ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року Справа № 923/839/21
м.Одеса, проспект Шевченка,29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.А. Мишкіної

суддів О.Ю. Аленіна, Л.В. Лавриненко

Розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду Херсонської області від 25 серпня 2021 року

у справі №923/839/21

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Фізичної особи-підприємця Герели Олени Миколаївни

про стягнення 92989,48грн. заборгованості за договором оренди

суддя суду першої інстанції: Пінтеліна Т.Г.

час і місце ухвалення рішення: 25.08.2021р., м.Херсон, господарський суд Херсонської області,

повне рішення складене 09.09.2021р.

ВСТАНОВИВ

22.06.2021р. Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд акціонерного товариства Українська залізниця (далі позивач, АТ «Укрзалізниця» в особі Філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд акціонерного товариства Українська залізниця) звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Герела Олени Миколаївни (далі відповідач, ФОП Герела О.М.) про стягнення 34856 грн. 95 коп. боргу за договором оренди, 46412 грн. 67 коп. неустойки, 2232 грн. 84 коп. боргу за договором відшкодування витрат балансоутримувача, 6758 грн. 88 коп. інфляційних збитків, 2728 грн. 20 коп. три проценти річних, судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав наступне:

- 23 липня 2010 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Херсонській області та ФОП Герелою Оленою Миколаївною був укладений Договір №820-10-065 оренди державного майна за яким орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно, а саме нежитлове приміщення площею 45,0 кв.м., розташоване за адресою: Херсонська обл., Генічеський р-н, с. Генічеська Гірка, вул.Набережна, 42, що перебуває на балансі виробничого структурного підрозділу Запорізьке територіальне управління філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд акціонерного товариства Українська залізниця.

-на утримання даного майна було укладено Договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна №ДН-1-11518 від 15.03.2011 між відповідачем та позивачем, дія Договору про відшкодування витрат балансоутримувача та утримання нерухомого майна подовжувалася.

-ПАТ Укрзалізниця відповідно до ст. 85 ГК України та ст. 115 ЦК України з 21.10.2015 набуло право власності на нерухоме майно згідно вищевказаного Договору оренди, а саме: склад з навісом С, який розміщений за адресою: Херсонська обл., Генічеський р-н, с. Генічеська Гірка, вул. Набережна, 42 (інвентарний №32010032). У зв`язку з переходом права власності на майно, яке є об`єктом оренди, в силу вимог закону, відбулася заміна сторони у зобов`язанні, внаслідок чого до ПАТ Укрзалізниця перейшли права та обов`язки Орендодавця по договору оренди. 18.03.2016 між ПАТ Українська залізниця та ФОП Герелою О.М. було укладено Додатковий договір до Договору оренди, за змістом якого сторони погодили, що орендодавцем майна, визначеного Договором оренди від 23.07.2010 № 820-10-065 є ПАТ Укрзалізниця. Термін дії по 30.06.2016 включно. В подальшому до Договору оренди укладалися додаткові договори 24.10.2016, 29.11.2016, 28.04.2017,30.06.2017, 22.12.2017, 10.01.2018, 26.04.2018, 08.05.2018.

-Додатковим договором від 26.04.2018 сторони встановили, що Договір діє з 01 квітня 2018 року по 30 червня 2018 року без подальшого продовження.

-листом №ФБМЕС-01/30 від 04.05.2018 позивач повідомив відповідача про свою відмову від Договору оренди, що дія Договору оренди від 23.07.2010 №820-10-065 закінчується 30.06.2018, просив звільнити орендоване приміщення та повернути майно за актом прийому-передачі.

- договір оренди державного майна №820-10-065 від 23.07.2010 є закінченим з 01.07.2018.

-умова договору оренди щодо повернення орендованого майна орендодавцю (п. 10.10 Договору оренди) відповідачем виконана несвоєчасно. Відповідач 04.07.2018 на Акті приймання-передавання до Договору оренди нерухомого майна від 23 липня 2010 року №820-10-065 власноруч написала, що повертати майно орендодавцю відмовляється у зв`язку з тим, що на теперішній час не має можливості перевезти обладнання.

-з 01 липня 2018 року відбувається прострочення повернення майна після припинення договору, як наслідок, нараховується неустойка у розмірі подвійної орендної плати за час прострочення згідно ч.2 ст.785 ЦК України.

-02.01.2019 року між позивачем та відповідачем був підписаний Акт приймання- передавання до Договору оренди нерухомого майна від 23 липня 2010 року №820-10-065 та майно повернуто з оренди.

-враховуючи безрезультатність досудового врегулювання спору, АТ Укрзалізниця змушене звернутись до Господарського суду Херсонської області з даним позовом.

Позивач зазначає, що станом на 10.05.2021:

- сума боргу за Договором оренди становить 34856 грн. 95 коп.;

-інфляційні збитки за Договором оренди складають - 6348 грн. 62 коп.;

-три проценти річних за Договором оренди складають - 2563 грн. 38 коп.;

-неустойка в розмірі подвійної орендної плати без ПДВ становить 46412 грн. 67 коп.;

-сума боргу за Договором відшкодування становить 2232 грн. 84 коп.;

-інфляційні збитки за Договором відшкодування складають - 410 грн. 26 коп.;

-три проценти річних за Договором відшкодування складають - 164 грн. 82 коп., про що детальніше викладено в розрахунках (Додатках 1, 2, 3, 4, 5) доданих до позовної заяви.

Ухвалою від 23.06.2021 господарський суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.

02.08.2021р. відповідачем подано відзив на позов, в якому ФОП Герела О.М. просила відмовити у задоволенні позову, зазначаючи наступне:

- відповідно до п.1. Додаткового договору від 08.05.2018 року до п.10.1 розділу 10 Договору оренди нерухомого (або іншого) майна від 23.07.2010 року № 820-10-065 внесені зміни, а саме визначено, що Договір № 820-10-065 діє до 30 червня 2018 року. Тому разом з припиненням дії Договору, припиняється обов`язок щодо сплати орендної плати, адже позивач безпідставно в такому випадку вимагає сплачувати орендну плату за період з 01.07.2018 року по 02.01.2019 року. До того ж, акти приймання-передачі за цей період орендодавцем не складались і Орендарю для підписання не надсилались, в договорі не зазначено за який місяць у цьому разі береться розмір орендної плати для сплати відповідачем за перший 2010 року чи за останній 2021р., а тому Орендар не мав можливості заперечувати щодо безпідставного нарахування орендної плати.

-позивач посилається на положення п.3.10 Договору оренди, яким встановлено, що у разі припинення (розірвання) договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно, однак за своєї суттю ця оплата є відповідальністю (санкцією) за вчинене правопорушення. Зважаючи на те, що позивач заявляє до стягнення ще й відповідно до положень ч. 2 ст. 785 ЦК України неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (яка також є штрафною санкцією в розумінні ст. 230 ГК України), то таким чином порушується норми ст.61 Конституції України, якими встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

-разом з припиненням дії Договору оренди нерухомого (або іншого) майна від 23.07.2010 року № 820-10-065 30 червня 2018 року та з припиненням обов`язку сплачувати орендну плату, зникає обов`язок відшкодування інфляційних збитків та за 3% річних нарахованих позивачем на неіснуючу заборгованість за договором оренди від 23.07.2010 року.

- щодо неустойки ч. 2 ст. 785 ЦК України - неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення є штрафною санкцією в розумінні ст. 230 ГК України та відповідно до статей 185, 188 ГПК України не вважається об`єктом оподаткування ПДВ, тому при стягненні неустойки ПДВ не має включатися до її складу(постанова КГС ВС від 20 листопада 2020 року у справі № 916/1319/19).

-позивачем (Орендодавцем) було прийнято дискримінаційне рішення про припинення з 30.06.2018 р. договору оренди майна в середині літнього курортного сезону 2018 року, незважаючи на те, що Додатковою угодою від 01.04.2018 року до основного договору оренди він надав Орендодавцю можливість допрацювати на орендованому майні до 30 вересня 2018 року (строк дії договору оренди було подовжено до 30.09.2018 року). При цьому не було враховано, що ФОП Герела О.М. має 3-х дітей яких треба годувати і самостійно здійснює підприємницьку діяльність. Про те, що відповідач не використовувала об`єкт оренди після закінчення строку дії Договору оренди, свідчить і той факт, що Орендар припинив постачання світла на об`єкт оренди у липні 2018 року (повідомлення про відключення надається), тому відповідач не мала можливості перевести майно та товар у інше місце та своєчасно повернути майно. Таким чином, умисність та вина у діях відповідачки відсутні, а їх наявність є обов`язковою умовою для застосування відповідальності передбаченою ч. 2 ст. 785 ЦК України.

-з наданих позивачем до матеріалів справи Актів про перевірку стану орендованого державного майна, який був складений за відсутності Відповідача - ФОП Герела О.М. не встановлено факту користування Відповідачем майном Позивача. А користування неповерненим орендованим майном є обов`язковою умовою для настання відповідальності у вигляді стягнення неустойки.

- протягом дії договору оренди - орендна плата змінювалася щомісячно і на початку дії договору дорівнювала 1780,54 грн. з ПДВ. Ні нормами ч. 2 ст. 785 ЦК України, ні змістом договору оренди не визначено, яка саме орендна плата та за який місяць є базовою для нарахування суми неустойки в розмірі подвійної орендної плати. На думку відповідача, це може бути саме орендна плата за перший місяць оренди в сумі 1780,54 грн. без ПДВ і саме її розмір треба брати для визначення розміру неустойки.

-за розрахунком відповідача розміру неустойки - 5 місяців * (1780,54 грн. - 356,10 грн. = 1424,43 грн.) = 7122,16 грн.

-позивачем арифметично невірно розраховано суму неустойки, застосовано за базову для розрахунку розмір орендної плати, який не визначений ні у нормах законодавства ні в умовах договору, не доведено наявності вини у не передачі об`єкта оренди відповідачем та не доведено факту користування відповідачем орендованим майном після закінчення дії договору оренди, вимоги позивача щодо стягнення суми неустойки в розмірі 46412,67грн є незаконними та необґрунтованими.

- щодо сплати заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних за Договором відшкодування усього в сумі 2807,92 грн. - це зобов`язання нерозривно пов`язано з перебуванням в оренді відповідача об`єкта оренди, а так як договір оренди нерухомого (або іншого) майна від 23.07.2010 року № 820-10-065 припинив свою дію 30.06.2018 року, то і обов`язок відповідача стосовно відшкодування витрат Орендодавця на утримання орендованого майна також припинився, а тому і вимоги щодо інфляційних втрат та 3% річних є такими, що не отримали права виникнення.

11.08.2021 позивачем подано відповідь на відзив, в якій позивач наголошує на тому, що позивачем правомірно нарахована та пред`явлена до стягнення орендна плата за період з моменту закінчення Договору оренди 01.07.2018 до моменту підписання відповідачем акту приймання-передавання 02.01.2019. Відповідно правомірно нараховані та пред`явлені до стягнення інфляційні збитки та 3% річних, нараховані на заборгованість з орендної плати. В пункті 3.10. Договору сторони встановили: у разі припинення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. В постанові Великої палати Верховного Суду від 16.05.2018р. №127/14633/16-ц вказано, що фактом початку та відповідно припинення правовідносин є підписання акта приймання-передачі нерухомого майна, як від орендаря до орендодавця, так і від орендодавця до орендаря. Сторони можуть установити й інший момент відліку строку, однак цю обставину вони повинні узгодити та викласти у договорі оренди.

Відповідач стверджує про те, що позивачем за період з 01.07.2018 по 02.01.2019 не складалися акти приймання-передавання та не надсилалися Орендарю для підписання, однак відповідно до п.10.11 Договору оренди - обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря; по-друге, в матеріалах справи наявна копія Акту приймання-передавання до Договору оренди нерухомого майна від 23 липня 2010 року №820-10-065, на якому відповідач 04.07.2018 власноруч написала - повертати майно орендодавцю відмовляюсь у зв`язку з тим, що на теперішній час не маю можливості перевезти обладнання та лишитися останнього засобу для моєї сім`ї.

Стосовно ПДВ позивач зазначає, що у позові вказано неустойка в розмірі подвійної орендної плати без ПДВ становить 46412 грн. 67 коп.; Додаток 1 до позовної заяви містить розрахунок неустойки, де зазначено неустойка в розмірі подвійної орендної плати без ПДВ.

Після припинення договору оренди користування майном стає неправомірним. Якщо орендар не повертає майно після закінчення строку договору оренди орендодавець вправі звернутися до суду з позовом про стягнення з орендаря неустойки, у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (частина друга статті 785 Цивільного кодексу України), в межах розгляду якого орендар вправі спростувати доводи щодо неповернення ним цього майна чи наявності вини у такому неповерненні. Договір оренди нерухомого майна є припиненим з 01.07.2018.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 25.08.2021р. частково задоволено позов Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд Акціонерного товариства Українська залізниця до Фізичної особи-підприємця Герели Олени Миколаївни стягнуто з ФОП Герели О.М. на користь АТ Українська залізниця в особі Філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ Українська залізниця 29557,32грн. неустойки за неповернення майна, 721,53грн. судового збору, у іншій частині позову відмовлено.

Рішення обгрунтоване посиланням на норми ч. 6 ст. 2 Закону України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, п. .2 загальних положень Статуту ПАТ Українська залізниця, п.п. 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України №200 від 25.06.2014, ст.11, 115, ст.251, ч. 1,2 ст.509, 525, 526, 530, 610, 611, 626, 628, ч.1 ст. 759, ч. 1, ч.5 ст.762, ст.. 785 ЦК України, ст. 85 ч.1 ст.283 ГК України, п. 1, 4 ст.285 ГК України та вмотивоване наступним:

-ані в переліку додатків доданих до позову, ані в переліку додатків доданих до відповіді на відзив не міститься Додаткового договору укладеного між сторонами 26.04.2018, яким встановлено що Договір діє з 01 квітня 2018 року по 30 червня 2018 року копії вказаного Додаткового договору від 26.04.2018р. матеріали справи не містять. Натомість до матеріалів справи додано копію Додаткового договору до Договору оренди нерухомого (або іншого) майна від 23.07.2010 №820-10-065 укладеного між сторонами 01.04.2018, яким зокрема абзац другий пункту 10.1 розділу 10.СТРОК ЧИННОСТІ, УМОВИ ЗМІНИ ПРИПИНЕННЯ ДОГОВОРУ викладено в наступній редакції: Цей Договір діє з 01 квітня 2018 року по 30 вересня 2018 року включно..

-Договір оренди закінчив свою дію не з 01.07.2018, як стверджує позивач, а припинив свою дію з 01.10.2018р.

-в порушення умов договору оренди відповідач зобов`язання з повернення об`єкта оренди не виконав в строк обумовлений Додатковим договором від 01.04.2018р. до Договору оренди нерухомого майна від 23.07.2010р. №820-10-065 та продовжив користування орендованим майном.

- неповернення об`єкту оренди у період після припинення дії договору оренди, що належить до державної власності відбулося з вини самого орендаря (відповідача), який добровільно не повернув об`єкт оренди позивачу, та продовжував користуватись орендованим майном.

-невиконання наймачем передбаченого частиною першою статті 785 ЦК України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі) у разі припинення договору є порушенням умов договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до частини другої статті 785 ЦК України такої форми майнової відповідальності як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України та висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені в постанові від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19 щодо застосування вказаної норми, спірні правовідносини не можуть врегульовуватись іншим чином, ніж визначено ч. 2 ст. 785 ЦК України (зокрема, з установленням для наймача (орендаря) будь - якого іншого (додаткового) зобов`язання, окрім того, що передбачений ч. 2 ст. 785 ЦК України.

-заявлені позивачем вимоги про стягнення орендної плати в розмірі 34856,95 грн., а також 3% річних у розмірі 2728,20 грн., інфляційних втрат у розмірі 6758,88 грн., які нараховані на суму заборгованості зі сплати орендних платежів у період з 01.07.2018р. по 02.01.2019р., а так само і заявлена Позивачем сума боргу за Договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна №ПР/ДН-1-11518/НЮдч від 15.03.2011р. в сумі 2232,84 грн. є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

-щодо вимог в частині стягнення передбаченої ч.2 ст.785 ЦК України неустойки за неповернення майна з оренди після припинення дії договору - судом встановлено та не заперечувалось у наданому відповідачем відзиві, що відповідач після закінчення строку дії Договору оренди не повернув позивачу орендоване майно з користування, а повернув лише 02.01.2019р., про що було складено відповідний акт. Надаючи оцінку наявності вини відповідача у порушенні зобов`язання та неповерненні орендованого майна, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення неустойки, передбаченої ст. 785 ЦК України, у розмірі 29557,32 грн. за період з 01 жовтня 2018 року по 02 січня 2019 року.

04.10.2021р.до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд Акціонерного товариства Українська залізниця на рішення від 25.08.2021р., в якій скаржник просить суд:

- прийняти до розгляду у якості додаткового доказу роздруківку файлу (або файлу в електронному вигляді), надісланого відповідачем позивачу як відзив на позовну заяву;

- скасувати оскаржене рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 16855,35грн. неустойки у подвійному розмірі орендної плати, 34856,95грн. боргу за договором оренди, 2232,84грн. боргу за договором відшкодування, 6758,88грн. інфляційних збитків, 2728,20грн. трьох відсотків річних;

-ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» щодо стягнення з міського комунального закладу культури «Дніпровська дитяча музична школа №13» про стягнення суми боргу за договором оренди 34856 грн. 95 коп., неустойки 46412 грн. 67 коп., суми боргу за договором відшкодування 2232 грн. 84 коп., інфляційних збитків 6758 грн. 88 коп., трьох відсотків річних 2728 грн. 20 коп..

- судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає наступне:

-позивачем до позовної заяви був наданий додатковий договір від 08.05.2018 до Договору оренди нерухомого майна від 23.07.2010 №820-10-065, за яким Договір діє з 0І квітня 2018 року до30 червня 2018 року без подальшого продовження. Через помилку позивача у позовній заяві суд констатував відсутність в переліку додатків, доданих до позову, та в переліку додатків, доданих до відзиву, копії додаткового договору від 26.04.2018, хоча позивачем лише була допущёна помилка при зазначенні дати укладення цього додаткового договору, а саме замість дати укладання 08.05.2018 помилково зазначено 26.04.2018. Судом не досліджено та не надано оцінку наданому та існуючому в переліку додатків до позовної заяви доказу - додаткового договору від 08.05.2018.

-суд дійшов помилкового висновку про те, що Договір оренди припинив свою дію не з 01.07.2018, а з 01.10.2018 на підставі недостовірного доказу, наданого до суду відповідачем. Про існування наданого відповідачем Додаткового договору до Договору оренди нерухомого ( або іншого) майна від 23.07.2010 №820-10-065, укладеного між сторонами 01.04.2018р., позивач дізнався лише із судового рішення. Разом з відзивом на позов вказаний договір позивачу не направлявся та позивач був позбавлений можливості надати з цього приводу пояснення та спростування. Уповноваженими особами позивача даний Додатковий договір не підписувався, з жодним з орендарів не було укладено будь-яких додаткових угод, якими строк чинності договорів оренди був продовжений більше, ніж до 30 червня 2018 року.

- позивачем доведений факт припинення Договору оренди з О1.07.20 на підставі доказів, які були надані позивачем разом з позовною заявою;

- суд не врахував правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №127/14633/16-ц, зокрема, що в статті 795 ЦК України законодавець передбачив загальне правило, за яким визначається як початок, так і припинення договірних правовідносин з оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини). Фактом початку та відповідно припинення правовідносин є підписання акта приймання-передачі нерухомого майна як від орендаря до орендодавця, так і від орендодавця до орендаря»;

-у розгляді справ зі спорів, що виникають з договорів оренди будівель або інших капітальних споруд, господарські суди мають враховувати умови договору та спеціальні норми статті 795 ЦК України, в силу яких договір найму припиняється з моменту оформлення відповідних документів (актів), що підтверджують повернення наймачем предмета договору найму;

-після закінчення строку дії договору оренди відповідачем допущено порушення зобов`язання в частині вчасного повернення майна з оренди та в частині сплати орендної плати за фактичне користування майном. При цьому обов`язок щодо ініціювання процедури повернення майна з орендного користування та складання акту приймання-передачі майна за умовами договору оренди покладався на відповідача;

-враховуючи обставини щодо припинення дії договору оренди у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, невиконання відповідачем зобов`язання щодо сплати орендної плати за фактичне користування майном та обов`язку щодо негайного повернення майна з оренди, наявні підстави для стягнення з відповідача боргу з орендної плати, компенсаційних втрат та неустойки;

-порушення виконання цього обов`язку є застосування до відповідача самостійної майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин у вигляді сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за час прострочення. Основне зобов`язання відповідача сплачувати орендну плату за весь час фактичного користування майном, яке виникло з договору оренди, не припиняється, оскільки його припинення у розумінні ст. 795 ЦК України пов`язано не з закінченням строку, на який було укладено договір, а з моментом підписання сторонами відповідного документу (акту) про повернення орендарем предмета договору оренди.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.10.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд Акціонерного товариства Українська залізниця, відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Встановлено іншим учасникам справи згідно з нормами ст.263 ГПК України строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 18.11.2021р., роз`яснено іншим учасникам справи їх право в строк до 18.11.2021р. подати до суду разом з відзивом на апеляційну скаргу або окремо будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, зупинено дію рішення Господарського суду Херсонської області від 25 серпня 2021 року у справі №923/839/21.

11.11.2021р. від ФОП Герели О.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги позивача та залишити оскаржуване рішення господарського суду без змін.

В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що позивач просто не погоджується з беззаперечним фактом того, що Додатковим договором до Договору оренди нерухомого майна від 23.07.2010р. №820-10, укладеним між сторонами 01.04.2018р., було вказано інший ніж вказує позивач у позові строк закінчення договору , а саме 01.10.2018р. Позивач безпідставно стверджує що вказаний додатковий договір ним не підписувався. Разом з припиненням дії договору оренди нерухомого майна від 23.07.2010р. та з припиненням обов`язку сплачувати орендну плату зникає обов`язок відшкодування інфляційних збитків та 3 відсотків річних нарахованих позивачем на існуючу заборгованість за договором оренди., а також інфляційних, 3% річних та заборгованості за договором відшкодування, оскільки це нерозривно пов`язано із перебуванням об`єкта оренди в оренді.

12.11.2021р. від АТ «Українська залізниця» в особі Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» надійшло клопотання, в якому позивач вказує, що у п.3 прохальної частини апеляційної скарги допущена помилка відносно назви відповідача - замість «фізичної особи - підприємця Герели Олени Миколаївни» зазначено - «міського комунального закладу культури «Дніпровська дитяча музична школа №l3», у зв`язку із чим надає виправлену апеляційну скаргу, відповідно до якої просить:

- скасувати рішення Господарського суду Херсонської області від 25 серпня 2021 року по справі №923/839/21 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 16855 грн. 35 коп. неустойки в подвійному розмірі орендної плати, 34856 грн. 95 коп. боргу за договором оренди, 2232 грн. 84 коп. боргу за договором відшкодування, 6758 грн. 88 коп. інфляційних збитків, 2728 грн. 20 коп. трьох відсотків річних.

-ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» щодо стягнення з фізичної особи - підприємця Герели Олени Миколаївни про стягнення суми боргу за договором оренди 34856 грн. 95 коп., неустойки 46412 грн. 67 коп., суми боргу за договором відшкодування 2232 грн. 84 коп., інфляційних збитків 6758 грн. 88 коп., трьох відсотків річних 2728 грн. 20 коп..

-судові витрати покласти на відповідача.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 23 липня 2010 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Херсонській області (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Герелою Оленою Миколаївною (орендар) був укладений Договір оренди державного майна №820-10-065 (а.с.33-35), відповідно до п 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно - нежитлове приміщення площею 45,0 кв.м., розташоване за адресою: Херсонська обл., Генічеський р-н, с. Генічеська Гірка, вул.Набережна, 42, та перебуває на балансі пансіонату Прибій - структурного підрозділу ДП Придніпровська залізниця (Балансоутримувач).

Відповідно до п. 10.1 Договору оренди цей Договір укладено строком на два роки 11 місяців, що діє з 23.07.2010р. до 23.06.2013р.

Відповідно до п.10.4 Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід`ємною частиною договору, у разі якщо за три місяці до спливу строку договору не надійшло повідомлення від органу уповноваженого управляти майном, що знаходиться в оренді, про неможливість продовження дії договору оренди у зв`язку із наміром використовувати це майно для власних потреб, і за умови внесення орендарем протягом місяця після підписання додаткового договору завдатку, передбаченого п.3.9 договору оренди.

Майно вважається повернутим орендодавцю та балансоутримувачу з моменту підписання орендодавцем, балансоутримувачем та орендарем акта приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря (п.10.11 договору ).

Факт передачі в оренду вищевказаного майна підтверджується актом приймання передавання державного майна, складеного сторонами 23.07.2010р., що є додатком до Договору (а.с.37).

Між сторонами було укладено низку додаткових угод до Договору оренди №820-10-065 від 23.07.2010, якими вносились зміни та доповнення до вказаного договору, а саме: Додатковий договір №1 від 10.01.2011р., Додатковий договір №2 від 01.06.2011р., Додатковий договір №3 від 01.09.2011р., Додатковий договір №4 від 01.06.2012р., Додатковий договір №5 від 20.08.2012р., Додатковий договір №6 від 03.06.2013р., Додатковий договір №7 від 21.06.2013р., Додатковий договір №8 від 18.09.2013р., якими вносилися зміни до п.1.1, 3.1 договору оренди.

Додатковим договором №9 від 02.06.2014р. про внесення змін до Договору оренди державного майна від 23.07.2010 №820-10-065, сторони домовились викласти вказаний Договір у наступній (іншій) редакції.

Пунктом 3.6 Додаткового договору №9 визначено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступаючого за звітнім місяцем з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропозицій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Згідно п.3.11 договору у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до Державного бюджету та балансоутримувачу.

Згідно п. 5.3, 5.10, 5.11 договору Орендар зобов`язаний: своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату; у разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцеві та балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати або втрати (повної або часткової орендованого майна) з вини орендаря; здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна. Протягом 15 робочих днів після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

В силу п.9.1 договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань згідно з цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Згідно п.10.4. Додаткового договору №9 у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця та у разі якщо за три місяці до спливу строку Договору не надійшло повідомлення від органу, уповноваженого управляти Майном, що знаходиться в оренді, про неможливість продовження дії Договору оренди у зв`язку з наміром використовувати це Майно для власних потреб, Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Зазначені дії оформлюються Додатковим договором, який є невід`ємною частиною Договору.

В п. 10.6 договору сторони погодили, що чинність цього договору припиняється, зокрема, внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до п. 10.10 договору у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю та балансоутримувачу. У разі якщо орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження.

Згідно п.10.12 Додаткового договору №9 якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення майна орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном за час прострочення. Нарахування орендарю неустойки здійснюється орендодавцем за весь період невиконання зобов`язань орендаря щодо повернення майна за актом приймання-передавання.

З 01 грудня 2015 року розпочало фінансово-господарську діяльність публічне акціонерне товариство Українська залізниця. Згідно ч. 6 ст. 2 Закону України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування та ч.2 загальних положень Статуту ПАТ Українська залізниця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735, Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Згідно з п.п. 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України №200 від 25.06.2014 на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1 було утворено ПАТ Українська залізниця, статутний капітал якого сформовано шляхом внесення до нього, зокрема, майна підприємств, зазначених у додатку 1, крім майна, яке закріплюється за товариством на праві господарського відання згідно із Законом України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, та іншого майна, яке відповідно до законодавства не може бути включене до статутного капіталу.

Зі зведеного передавального акту державного підприємства Придніпровська залізниця, затвердженого Міністром інфраструктури України 18.08.2015 підтверджується вартість і склад активів та зобов`язань державного підприємства Придніпровська залізниця, правонаступництво щодо яких після його реорганізації шляхом злиття перейшло до ПАТ Українська залізниця (а.с.91-99).

Як вбачається із Зведеного переліку майна державного підприємства Придніпровська залізниця, що вноситься до статутного капіталу ПАТ Укрзалізниця, затвердженого Міністром інфраструктури України 18.08.2015, склад з навісом С, який розміщений за адресою: Херсонська обл., Генічеський р-н, с. Генічеська Гірка, вул. Набережна, 42 (інвентарний №32010032), був включений до статутного капіталу ПАТ Укрзалізниця (а.с.100-104).

Додатковим договором № б/н від 18.03.2016р. (а.с.60) сторони погодили, що орендодавцем майна, визначеного Договором оренди від 23.07.2010 № 820-10-065 є ПАТ Укрзалізниця, пункт 3.1. розділу 3.ОРЕНДНА ПЛАТА викладено в іншій редакції, а саме 3.1. Орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, за базовий місяць розрахунку листопад 2015 року становить 744,98 грн. без ПДВ. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством. Пункт 3.5 розділу 3. ОРЕНДНА ПЛАТА викладено в іншій редакції, «орендна плата 100% перераховується на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним.

У п.9 Додаткового договору сторони домовились, що умови цього додаткового договору поширюються на взаємовідносини Сторін, що виникли з 01.12.2015. Цей додатковий договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 30.06.2016 включно.

Додатком №1 до додаткового договору від 18.03.2016р. сторони підписали відповідний розрахунок плати за перший (базовий) місяць оренди майна, листопад 2015р. в розмірі 744,98 грн. (а.с.61).

Сторони уклали Додаток №2 до додаткового договору від 18.03.2016р. акт приймання передавання в оренду нерухомого (або іншого) майна, підписано сторонами 18.03.2016р. (а.с.62).

В подальшому до Договору оренди укладалися додаткові договори від 24.10.2016 (а.с.63), від 29.11.2016 (а.с.65), від 28.04.2017 (а.с.66), від 30.06.2017 (а.с.67), від 22.12.2017 (а.с.69), від 10.01.2018 (а.с.70), якими вносилися зміни до договору оренди в частині розміру орендної плати (п. 3.1 договору оренди) та строку дії договору (п.10.1 Договору оренди).

08.05.2018р. сторонами укладено додатковий договір (а.с.71) до Договору оренди нерухомого майна від 23.07.2010 №820-10-065, за яким другий абзац пункту 10.1 розділу 10. строк чинності, умови зміни та припинення договору викладено в наступній редакції Цей Договір діє з 01 квітня 2018 року до 30 червня 2018 року без подальшого продовження.

На утримання орендованого майна Державне підприємство Придніпровська залізниця (балансоутримувач) та ФОП Герела О.М. (орендар) укладено Договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна №ПР/ДН-1-11518/НЮдч від 15.03.2011р. (з відповідними додатками), відповідно до п. 1.1 якого балансоутримувач здійснює обслуговування майна, а саме нежитлове приміщення, загальною площею 45,0кв.м., розміщене за адресою:Херсонська обл.., Генічеський р-н, с.Генгорка, вул..Набережна 42, вартість якого, згідно експертної оцінки станом на 27.03.2010р. становить 118 710,00грн., а орендар відшкодовує витрати балансоутримувача та сплату податку на землю.

Додатковою угодою №2 (б/д) сторони погодили, що згідно вказаного договору, з урахуванням внесених змін Додатковою угодою №2, він набуває чинності з моменту укладання та діє протягом строку дії Договору оренди від 23.07.2010р. №820-10-065. Умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладання, починаючи з 01.06.2018р. але в будь-якому разі його умови розповсюджуються на відносини сторін до повернення майна орендарем балансоутримувачу згідно з актом приймання-передавання.

Листом №ФБМЕС-01/30 від 04.05.2018 (а.с. 73) позивач повідомив відповідача про те, що згідно додаткового договору термін дії основного договору оренди №820-10-065 від 23.07.2010р. закінчується 30.06.2018р. тому направили два примірники Акту приймання-передачі нерухомого майна, орендованого по Договору оренди, просили у найкоротший термін після отримання, підписати та повернути 2 примірника Акту. Позивач в листі повідомив, що після закінчення строку дії зазначеного договору оренди на наступний період договір продовжуватися не буде та після закінчення строку дії договору оренди майно необхідно повернути балансоутримувачу шляхом підписання акту приймання передачі орендованого майна, сплативши належні кошти від оренди.

Також, цим листом відповідача попереджено про те, що відповідно до ст.785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язки щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Матеріали справи містять копію акту приймання передавання до Договору оренди нерухомого майна від 23.07.2010 №820-10-065 (а.с.74), без дати, без підписів сторін, на якому наявний допис, наступного змісту Повертати майно орендодавцю відмовляюсь, у зв`язку з тим, що на теперішній час не маю можливості перевезти обладнання та лишитися останнього засобу доходу моєї сім`ї. 04.07.18р. Герела О.М..

Листом «Попередження»№2695 від 17.07.2018 позивач повідомив відповідача, що дія Договору оренди закінчилася 30.06.2018 та запропонував відповідачу звільнити нерухоме майно, сплатити заборгованість та передати майно за актом прийому-передачі (а.с.75).

За актом перевірки стану орендованого державного нерухомого майна на об`єктах виробничого підрозділу «Запорізьке територіальне управління» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» АТ «Укрзалізниця» № 34, складеного 05.09.2018р. комісія АТ Українська залізниця провела обстеження орендованого нерухомого майна, що перебуває на балансі виробничого підрозділу Запорізьке територіальне управління філії БМЕС АТ Укрзалізниця, а саме склад з навісом С нежитлове приміщення складу з навісом С пансіонату Прибій, загальною площею 45,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Херсонська область, Генічеський район, с.Генгорка, вул.Набережна, 42, встановила наступне: дія договору оренди закінчилася 30.06.2018р., ФОП Герела О.М. не повернула з оренди склад, Акт приймання передавання майна не підписаний, на території об`єкта оренди розміщене майно орендаря (а.с.76).

09.12.2018р. складеного акт перевірки стану орендованого державного нерухомого майна №42 (а.с.77) аналогічного змісту.

26.12.2018р. позивачем була направлена відповідачу Претензія №ТУ БМЕС-3-10-4432 з вимогою сплатити заборгованість в сумі 54371,21 грн. та повернути майно, шляхом підписання акту приймання передачі; після підписання, повернути по одному екземпляру актів звірки взаєморозрахунків (а.с.88-90).

02 січня 2019 року позивачем та відповідачем був підписаний Акт приймання-передавання до Договору оренди нерухомого майна від 23 липня 2010 року №820-10-065 - майно повернуто з оренди (а.с.87).

В подальшому листами № ТУ БМЕС-3-10/2665 від 09.09.2020, №ТУ БМЕС-3-10/285 від 27.01.2021, №ТУ БМЕС-3-10/1374 від 31.03.2021 позивач пропонував відповідачу сплатити заборгованість по договору оренди та по договору відшкодування витрат на утримання приміщення, яка станом на 31.03.2021 (згідно останнього листа) складала: по договору оренди №820-10-065 81269,62грн., по договору відшкодування витрат на утримання приміщення №ПР/ДН-1-1-11518/НЮ 2232,84грн.

Посилаючись на припинення дії Договору оренди, його умови (п.3.11), повернення орендарем майна з оренди несвоєчасно, приписи ст. 629 ЦК України, частини другої ст. 785 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача суму несплаченої орендної плати за період фактичного користування орендованим приміщенням з 01.07.2018 по 02.01.2019 включно у розмірі 34856 грн. 95 коп.; та враховуючи невиконання відповідачем його зобов`язань за Договором оренди, а також за Договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна №ПР/ДН-1-11518/НЮдч від 15.03.2011р. нараховані інфляційні збитки, три проценти річних, неустойку в розмірі подвійної орендної плати без ПДВ, що станом на 10.05.2021: інфляційні збитки за Договором оренди 6348 грн. 62 коп.; три проценти річних за Договором оренди 2563 грн. 38 коп.; неустойка в розмірі подвійної орендної плати без ПДВ 46412 грн. 67 коп.; сума боргу за Договором відшкодування 2232 грн. 84 коп.; інфляційні збитки за Договором відшкодування 410 грн. 26 коп.; три проценти річних за Договором відшкодування 164 грн. 82 коп. (розрахунки а.с.14-19,20,21-26,27,28-32).

Відповідно до частин першої - третьої статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

За договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або єдиний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як єдині майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Відповідно до частини першої статті 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Господарський суд в оскаржуваному рішенні дійшов висновку, що договір оренди нерухомого (або іншого) майна від 23.07.2010 №820-10-065 припинив свою дію з 30.09.2018р., та саме з 01.10.2018 вірним є нарахування неустойки за неповернення майна з оренди після припинення дії договору.

Однак колегія суддів не може погодитися з таким висновком господарського суду.

Так, відповідачем до матеріалів справи додано копію Додаткового договору до Договору оренди нерухомого (або іншого) майна від 23.07.2010 №820-10-065 укладеного 01.04.2018, яким абзац другий пункту 10.1 розділу 10 строк чинності, умови зміни та припинення договору викладено в наступній редакції: Цей Договір діє з 01 квітня 2018 року по 30 вересня 2018 року включно.

Проте позивачем до позовної заяви наданий додатковий договір від 08.05.2018р. до Договору оренди нерухомого майна від 23.07.2010 №820-10-065, за яким другий абзац пункту 10.1 розділу 10. строк чинності, умови зміни та припинення договору викладено в наступній редакції Цей Договір діє з 01 квітня 2018 року до 30 червня 2018 року без подальшого продовження.

Позивач заперечує факт підписання Додаткового договору від 01.04.2018 до Договору оренди нерухомого (або іншого) майна від 23.07.2010 №820-10-065.

На переконання суду апеляційної інстанції обставина підписання/не підписання позивачем Додаткового договору від 01.04.2018 до Договору оренди нерухомого (або іншого) майна від 23.07.2010 №820-10-065 не впливає на визначення строку дії договору, оскільки після 01.04.2018р., а саме 08.05.2018р. АТ «Укрзалізниця» та ФОП Герела О.М. уклади Додатковий договір до Договору оренди нерухомого (або іншого) майна від 23.07.2010 №820-10-065, за яким другий абзац пункту 10.1 розділу 10. строк чинності, умови зміни та припинення договору викладено в наступній редакції Цей Договір діє з 01 квітня 2018 року до 30 червня 2018 року без подальшого продовження.

Додатковий договір від 08.05.2018р. підписаний ФОП Герела О.М., відповідачем не спростовано чинності вказаного додаткового договору від 08.05.2018р. та у суду відсутні докази визнання його недійсним, у будь-якому випадку він був укладений пізніше ніж 01.04.2018р., безвідносно до того, чи в дійсності укладався Додатковий договір від 01.04.2018р.

Таким чином, останніми змінами до договору оренди в частині строку дії договору сторони погодили, що Договір діє з 01 квітня 2018 року до 30 червня 2018 року без подальшого продовження.

Більш того, листом №ФБМЕС-01/30 від 04.05.2018 позивач повідомив відповідача про те, що згідно з додаткового договору термін дії основного договору оренди №820-10-065 від 23.07.2010р. закінчується 30.06.2018р., направляв два примірники Акту приймання-передачі нерухомого майна, орендованого по Договору оренди, просив у найкоротший термін після отримання, підписати та повернути 2 примірника Акту.

Заперечень щодо отримання вказаного листа чи щодо його змісту відповідачем не наведено.

Натомість матеріали справи містять копію акту приймання передавання до Договору оренди нерухомого майна від 23.07.2010 №820-10-065 (а.с.74), без дати, на якому наявний допис, наступного змісту Повертати майно орендодавцю відмовляюсь, у зв`язку з тим, що на теперішній час не маю можливості перевезти обладнання та лишитися останнього засобу доходу моєї сім`ї. 04.07.18р. Герела О.М., підпис.

Незгоди з приводу закінчення строку дії договору 30.06.2018р. чи що строк договору не закінчився відповідачем при цьому не було викладено.

З приводу твердження господарського суду про те, що у позові позивач посилається на наявність Додаткового договору, укладеного між сторонами 26.04.2018, яким вони встановили, що Договір діє з 01 квітня 2018 року по 30 червня 2018 року без подальшого продовження, а в переліку додатків доданих до позову та доданих до відповіді на відзив копії Додаткового договору від 26.04.2018р. відсутня, колегія суддів вказує, що дійсно, в додатках до позову відсутній Додатковий договір від 26.04.2018р., однак наявний від 08.05.2018р., згідно якого строк дії договору оренди продовжений до 30 червня 2018 року без подальшого продовження.

Описка в тексті позову щодо дати додаткової угоди за умови наявності в додатках до позову додаткової угоди з відповідним змістом не може слугувати підставою для неврахування такої додаткової угоди, оскільки це не перешкоджає суду встановити обставини відповідно до мотивів та тверджень позивача з урахуванням оцінки поданих доказів згідно ст.. 86 ГПК України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з аргументом скаржника, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку стосовно припинення строку дії договору оренди 30.09.2018р., натомість, убачає, що дія договору по строку закінчилася 30.06.2018р., а з 01.07.2018р. почалася прострочка зобов`язання з повернення майна Орендарем за актом.

Відповідно до частини першої статті 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Договір є підставою виникнення права наймача (орендаря) користуватися орендованим майном упродовж строку дії договору зі сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору; а припинення договору є підставою виникнення обов`язку наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Користування майном за договором є правомірним, якщо воно відповідає умовам укладеного договору та положенням чинного законодавства, які регулюють такі правовідносини з урахуванням особливостей предмета найму та суб`єктів договірних правовідносин.

Відносини найму (оренди) у разі неправомірного користування майном можуть регулюватися умовами договору, що визначають наслідки неправомірного користування майном, та нормами законодавства, які застосовуються до осіб, які порушили зобов`язання у сфері орендних відносин.

Після спливу строку дії договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною другою статті 785 ЦК України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.

З урахуванням викладеного апеляційний суд доходить висновку, що користування майном після припинення договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за договором найму (оренди) та нормам ЦК України та ГК України.

Після закінчення строку дії договору у дату, визначену у договорі, нових зобов`язань у орендаря зі сплати орендної плати виникнути не може, адже строк дії договору оренди закінчився. Орендодавець може звертатися до суду за стягненням заборгованості по орендній платі лише у випадку, якщо така заборгованість орендаря перед орендодавцем виникла у період дії договору оренди, що узгоджується з положеннями ст.. 631 ЦК України: строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Вказана позиція відповідає висновкам, викладеним, зокрема, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі №910/11131/19.

У зазначеній постанові Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Верховний Суд відступила від попередньої позиції Верховного Суду, викладеної в постановах у справах № 924/195/16 та № 926/2119/17 (яка полягала у тому, що зобов`язання орендаря оплачувати орендну плату за весь час користування майном не припиняється зі спливом строку дії договору оренди) і зазначила про те, що обов`язок орендаря сплачувати орендну плату за користування орендованим майном зберігається до припинення договору (до спливу строку дії договору оренди).

Колегія суддів враховує, що суди під час вирішення спору у подібних правовідносинах мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для нарахування позивачем суми заборгованості з орендної плати за період після закінчення строку його дії та вважає, що місцевий господарський суд правильно відмовив у задоволенні позову про стягнення 34856,95грн. основного боргу за договором оренди.

Крім того врахувавши обставини відсутності у відповідача перед позивачем заборгованості з орендної плати суд, також дійшов правильного висновку і про відсутність правових підстав для застосування до відповідача правових наслідків, що виникають у разі порушення грошового зобов`язання, у вигляді стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Оскільки договір оренди припинив свою дію з 01.07.2018р., вимоги про стягнення заборгованості за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна після 30.06.2018р. та нарахованих на суму боргу інфляційних та відсотків річних також є безпідставними, оскільки вказаний договір укладався на виконання п.5.11 договору оренди.

Щодо стягнення неустойки за порушення строків повернення орендованого майна колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.1,2 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Враховуючи встановлення судом апеляційної інстанції припинення дії Договору оренди нерухомого майна від 23.07.2010 №820-10-065 30.06.2018р. нарахування неустойки за неповернення майна з оренди після припинення дії договору починається з 01.07.2018р. і припиняється 02.01.2019р., оскільки згідно ч.2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

При цьому, для нарахування неустойки згідно ч.2 ст. 785 ЦК України не має значення, чи мало місце фактичне користування об`єктом оренди, адже неустойка нараховується за неповернення об`єкту оренди за Актом.

Відповідачем не заперечується, що після закінчення строку дії Договору оренди він не повернув позивачу орендоване майно з користування, а повернув лише 02.01.2019р., про що було складено відповідний акт, не спростовано наявність вини у неповерненні раніше орендованого приміщення позивачеві.

З наведеного позивачем підставно нараховано неустойку за неповернення майна з оренди після припинення дії договору оренди за період з 01.07.2018р. по 01.01.2019р. включно, а висновок суду, що момент прострочення цього зобов`язання припадає на 01.10.2018р. є помилковим.

Згідно п.10.12 договору оренди (в редакції додаткового договору №9) якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення майна орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном за час прострочення. Нарахування орендарю неустойки здійснюється орендодавцем за весь період невиконання зобов`язань орендаря щодо повернення майна за актом приймання-передавання, цей період визначається з 01.07.2018р. по 02.01.2019р.

Додатковим договором від 30.06.2017р. сторони погодили що орендна плата, визначена за домовленістю сторін з 01.06.2017р. становить 4399 грн без ПДВ.

Відповідно до п. 3.3 договору оренди орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми неустойки колегія суддів вважає обґрунтованою заявлену до стягнення суму неустойки в розмірі 46412,67грн., підставність якого відповідачем не спростована.

Колегією суддів відхиляються аргументи відповідача, викладені у відзиві на позов, стосовно того, що для розрахунку неустойки має братися розмір орендної плати, встановлений за перший місяць оренди (1780,54грн. без ПДВ встановлена на момент укладання договору в 2010 році), оскільки умовами договору не передбачено, що неустойка обраховується виходячи з розміру орендної плати, визначеного саме при укладенні договору.

Посилання скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №127/14633/16-ц є безпідставними, оскільки обставини зазначеної справи є відмінними від обставин цієї справи, зокрема предметом спору у справі №127/14633/16-ц є стягнення заборгованості з орендної плати за час дії договору оренди, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань та штрафу за дострокове розірвання договору.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ч.1ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є : нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та/або резолютивної частини (ч.4 ст.277 ГПК України).

На підставі вищевикладеного, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення слід змінити в частині суми стягнутої неустойки та судового збору. В решті рішення господарського суду Херсонської області слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, у зв`язку із зміною рішення господарського суду в частині стягнення неустойки, витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог (49,91%): до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 1132грн. 96 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1698грн.94коп судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240,269, 270,275, 277, 281- 284 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Рішення господарського суду Херсонської області від 25.08.2021р. у справі №923/839/21 змінити в частині суми стягнутої неустойки та судового збору, виклавши п.2 резолютивної частини рішення у наступній редакції:

«Стягнути з Фізичної особи підприємця Герели Олени Миколаївни на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд акціонерного товариства Українська залізниця, виробничий структурний підрозділ Запорізьке територіальне управління 46412грн. 67 коп. неустойки за неповернення майна, 1132грн. 96 коп. судового збору».

В решті рішення господарського суду Херсонської області від 25.08.2021р. у справі №923/839/21 залишити без змін.

Стягнути з Фізичної особи підприємця Герели Олени Миколаївни на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд акціонерного товариства Українська залізниця, виробничий структурний підрозділ Запорізьке територіальне управління 1698грн.94коп судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Херсонської області видати накази із зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова в порядку ст. 282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст. 284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.ст. 287,288 ГПК України.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Л.В. Лавриненко