ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/730/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Мешко Р.В.

розглянувши матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю СЕРВІС ГРУП ЛТД, м. Харків до Тересвянської селищної ради Тячівського району, смт. Тересва Тячівського району, Тячівської міської ради, м. Тячів та до Солотвинської селищної ради Тячівського району, смт. Солотвино Тячівського району про стягнення суми 22.555,71грн.

За участю представників: - не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідачів про стягнення 22.555,71 грн. заборгованості по оплаті вартості спожитої електричної енергії за Договором №182/20-ЕЛ від 21.01.2020, укладеного між позивачем та Відділом культури Тячівської районної державної адміністрації.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 17.09.2021 р. позовну заяву залишено без руху.

24.09.2021 р. заявником подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 27.09.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 26.10.2021 р.

Позивач в засідання суду не з`явився, про причини неявки не повідомив.

04.10.2021 р. представником відповідача 1 подано відзив по справі, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд судове засідання провести за відсутності представника відповідача 1.

Відповідачем 3 станом на день судового засідання подано відзив на позовну заяву, яким просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідачем 2 також 18.10.2021 подано суду відзив на позов, яким просить у задоволенні заявлених позовних вимог відмовити у повному обсязі з підстав, наведених у ньому.

Ухвалою суду 26.10.2021 року відкладено підготовче засідання на 23.11.2021 р.

Позивачем відповіді на відзиви на день проведення підготовчого засідання 23.11.2021 суду не подано, свого повноважного представника у засідання суду не направлено.

Ухвалою суду від 23.11.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.12.2021 р.

Позивач свого повноважного представника у засідання суду не направив, водночас, прохальна частина позовної заяви мітить повідомлення позивача про можливість розгляду справи за відсутності повноважного представника. На день судового засідання позивач заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами. Зазначив, що між позивачем та Відділом культури Тячівської районної державної адміністрації (надалі Споживач) 21.02.2020 укладено Договір №182/20-ЕЛ, надалі Договір.

У січні 2020 року позивач поставив Споживачу електричну енергію обсягом 22569 кВт год на загальну суму 56621,83 грн. з ПДВ, що підтверджується актом приймання-передачі 1021 та Реєстром № 15-01-21 оператора системи розподілу ПрАТ «Закарпаттяобленерго» (код ЄДРПОУ-00131529, ЕІС-код 24XZAKARPATYAE-J) щодо фактичних (звітних) обсягів купівлі електричної енергії постачальником ТОВ «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» (код ЄДРПОУ-38772399, ЕІС-код 56X302) з розподілом за споживачами у тому числі з розбивкою на площадках вимірювання групи «а» та групи «б» Торгова зона «Острів Бурштинської ТЕС» за січень 2021 року.

Позивачем направлено на адресу Споживача акт приймання-передачі 1021, який останній не підписав та рахунок, який не оплачений.

Споживач вніс попередню оплату за Договором у сумі 31925,43 грн., таким чином залишок заборгованості за поставлену у січні 2021 року електричну енергію загальна сума заборгованості складає 24696,83 грн.

За доводами представника позивача, оскільки відповідно до розпоряджень Тячівської районної державної адміністрації об`єкти, яким постачалася еклектична енергія, та які перебували у володінні Споживача були передані Солотвинській селищній раді, Тячівській міській раді та Тересвянській селищній раді, у відповідачів виник обов`язок з оплати переданого товару.

Так залишок суми заборгованості щодо об`єктів переданих Солотвинській селищній раді складає 1923,89 грн., Тячівській міській раді 16440,75 грн. та Тересвянській селищній раді 4191,07 грн., вимоги щодо яких позивач просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідач - 1 Тересвянська селищна рада Тячівського району Закарпатської області у відзиві, що надійшов до суду 04.10.2021 р. проти позовних вимог заперечує повністю. В обґрунтування своєї позиції, зокрема вказує на те, що боргові зобов`язання за Договором від 21.02.2020 року № 182/20- ЕЛ, стосовно комунальних послух Тересвянській селищній раді не передавались, та акти передачі не проводились.

Відповідач - 2 Тячівська міська рада позовні вимоги не визнає, та просить у задоволенні таких відмовити повністю.

Поміж іншого представник відповідача -2 вказує на те, що установи, як суб`єкти правовідносин, які в січні місяці поточного року отримали від позивача електроенергію з приводу чого й виникла заборгованість, Тячівською районною радою у комунальну власність Тячівської міської територіальної громади не передавалися.

Звертає увагу на те, що рішенням Тячівської районної ради від 11 червня 2021 року за №114 в комунальну власність Тячівської міської ради передано будівлі (нерухоме майно) таких установ, а не власне такі установи.

Виходячи з наведеного за доводами відповідача - 2 про правонаступництво тут говорити не доводиться. Також не є Тячівська міська рада також правонаступником відділу культури Тячівської районної державної адміністрації як контрагента позивача за договором про постачання електроенергії.

Представник відповідача 2 зауважує, що комісія з припинення відділу культури Тячівської районної державної адміністрації під час здійснення ліквідаційних заходів зобов`язана була виявити свого кредитора - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс групп ЛТД» та задовольнити відповідно до законодавства його вимоги. З невідомих міській раді причин цього зроблено не було. Проте, очевидно, що таке недбале здійснення ліквідаційною комісією своїх обов`язків не може вважатися підставою для покладення на міську раду обов`язку сплатити заборгованість за спожиту електроенергію ліквідованого відділу культури.

Відповідач - 3 Солотвинська селищна рада Тячівського району Закарпатської області проти позовних вимог заперечив з підстав наведених у поданому суду відзиві на позовну заяву. Зокрема зауважує, що у пункті 6.1 розпорядження Тячівської районної державної адміністрації «Про реорганізацію відділу культури Тячівської районної державної адміністрації» від 16.01.2021 р. №9, конкретно вказано, що правонаступником прав та обов`язків відділу культури Тячівської районної державної адміністрації є - Управління освіти, культури, охорони здоров`я та спорту Тячівської районної державної адміністрації.

З огляду на наведене зазначає, що станом на січень 2020 року Солотвинська селищна рада Тячівського району Закарпатської області не була споживачем відповідно вищевказаного договору, та не є правонаступником «Відділу культури Тячівської районної адміністрації», а отже не має жодного відношення до заборгованості.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, який завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та Відділом культури Тячівської районної державної адміністрації (надалі Споживач) 21.02.2020 укладено Договір №182/20-ЕЛ, (надалі Договір).

Відповідно до умов Договору позивач зобов`язувався передати у власність Споживача електричну енергію, а Споживач зобов`язувався прийняти та оплатити її відповідно до умов Договору.

Додатковою угодою №5 від 22.12.2020 строк дії Договору продовжено до на строк достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року.

У січні 2020 року позивач поставив Споживачу електричну енергію обсягом 22 569 кВт год на загальну суму 56 621,83 грн. з ПДВ, що підтверджується актом приймання-передачі 1021 та Реєстром № 15-01-21 оператора системи розподілу ПрАТ «Закарпаттяобленерго» (код ЄДРПОУ-00131529, ЕІС-код 24XZAKARPATYAE-J) щодо фактичних (звітних) обсягів купівлі електричної енергії постачальником ТОВ «СЕРВІС ГРУПП ЛТД» (код ЄДРПОУ-38772399, ЕІС-код 56X302) з розподілом за споживачами у тому числі з розбивкою на площадках вимірювання групи «а» та групи «б» Торгова зона «Острів Бурштинської ТЕС» за січень 2021 року.

Позивачем направлено на адресу Споживача акт приймання-передачі 1021, який останній не підписав та рахунок, який не оплачений.

За п. 5.5., п. 5.7. Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його Споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого Споживачем. Споживач вніс попередню оплату за Договором у сумі 31925,43 грн., таким чином залишок заборгованості за поставлену у січні 2021 року електричну енергію загальна сума заборгованості складає 24696,83 грн.

Згідно з даними з ЄДР юридичну особу Споживача припинено 09.07.2021 відповідно до Розпорядження Тячівської районної державної адміністрації «Про реорганізацію відділу культури Тячівської районної державної адміністрації» від 16.01.2021 №9.

У пункті 6.1 розпорядження Тячівської районної державної адміністрації «Про реорганізацію відділу культури Тячівської районної державної адміністрації» від 16.01.2021 р. №9, визначено, що правонаступником прав та обов`язків відділу культури Тячівської районної державної адміністрації є - Управління освіти, культури, охорони здоров`я та спорту Тячівської районної державної адміністрації.

Розпорядженнями Тячівської районної державної адміністрації №№650-658 від 30.12.2020 відповідні заклади культури передано Бедевлянській сільській раді, Дубівській селищній раді, Нересницькій сільській раді, Тересвянській селищній раді, Тячівській міській раді, Солотвинській селищній раді, Углянській сільській раді та Усть-Чорнянській селищній раді.

Рішенням Тячівської районної ради від 11.06.2021 №114 вирішено безоплатно передати у комунальну власність Тячівської міської територіальної ради: будівлю районного будинку культури за адресою місто Тячів, вул. Незалежності, 40; будівлю Центру дитячої та юнацької творчості за адресою місто Тячів вул. Нересенська, 3.

За доводами представника позивача, оскільки відповідно до розпоряджень Тячівської районної державної адміністрації об`єкти, яким постачалася еклектична енергія, та які перебували у володінні Споживача були передані Солотвинській селищній раді, Тячівській міській раді та Тересвянській селищній раді, у відповідачів виник обов`язок з оплати переданого товару.

Так, залишок суми заборгованості щодо об`єктів переданих Солотвинській селищній раді складає 1923,89 грн., Тячівській міській раді 16440,75 грн. та Тересвянській селищній раді 4191,07 грн., вимоги щодо яких позивач просить задовольнити у повному обсязі.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Приписами статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 54 Господарського процесуального кодексу України визначено форму та зміст позовної заяви та передбачено, що позовна заява - процесуальний документ, за допомогою якого реалізується право на звернення до господарського суду. Подання позовної заяви є формою реалізації права на позов.

Реалізуючи встановлене статтею 55 Конституції України та статтею 4 Господарського процесуального кодексу України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Предметом спору в даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення суми 22.555,71 грн. заборгованості по оплаті вартості спожитої електричної енергії.

Обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення коштів, позивач стверджує, що вартість поставленої Споживачу електричної енергії має бути відшкодована відповідачами, у зв`язку з тим, що відповідно до розпоряджень Тячівської районної державної адміністрації об`єкти, яким постачалася еклектична енергія, та які перебували у володінні Споживача були передані Солотвинській селищній раді, Тячівській міській раді та Тересвянській селищній раді, що зумовило виникнення у них як у правонаступників Споживача обов`язку з оплати переданого товару.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частина друга статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Суд зазначає, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц.

Суд вказує, що у ході розгляду справи може бути виявлено, що позов пред`явлений не тією особою, якій належить право вимоги, чи не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, тобто встановлено, що позивач чи відповідач не є правозобов`язаними суб`єктами матеріальних правовідносин.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 48 ГПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Суд зазначає, що Господарським процесуальним кодексом України не передбачено право суду за власною ініціативою здійснити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Водночас, як вбачається зі ст. 48 ГПК України, заміна первісного відповідача належним відповідачем можлива виключно за клопотанням позивача.

У ч. 5 ст. 13 ГПК України зазначено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з даними з ЄДР юридичну особу Споживача припинено 09.07.2021 відповідно до Розпорядження Тячівської районної державної адміністрації «Про реорганізацію відділу культури Тячівської районної державної адміністрації» від 16.01.2021 №9.

У пункті 5.2 розпорядження Тячівської районної державної адміністрації «Про реорганізацію відділу культури Тячівської районної державної адміністрації» від 16.01.2021 р. №9, встановлено строк з`явлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється та їх розгляд, два місяці, з дня оприлюднення повідомлення на офіційному вебсайті Міністерства юстиції України.

Пунктом 6.1 вказаного розпорядження визначено, що правонаступником прав та обов`язків відділу культури Тячівської районної державної адміністрації є - Управління освіти, культури, охорони здоров`я та спорту Тячівської районної державної адміністрації.

Суд відмічає, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України. Водночас, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.12.2018 року у справі №902/672/16.

З огляду на наведене суд приходить до висновку, що Відповідачі 1, 2, 3 не є зобов`язаними за вимогою суб`єктами.

В ході судового розгляду позивачем не було заявлено клопотання про заміну первісних відповідачів на належного, як і не надано належних доказів правонаступництва відповідачів прав та обов`язків Споживача.

З огляду на наведене суд вважає за необхідне зазначити, що передання майна не тягне за собою автоматичне правонаступництво прав та обов`язків Споживача, натомість матеріалами справи встановлено, що правонаступником прав та обов`язків відділу культури Тячівської районної державної адміністрації є - Управління освіти, культури, охорони здоров`я та спорту Тячівської районної державної адміністрації.

Доводи відповідача про перехід прав і обов`язків від Споживача за договором до Відповідачів, судом не беруться до уваги, оскільки такі спростовуються вищенаведеними висновками суду та матеріалами справи.

У зв`язку з наведеним позовна вимога про стягнення суми 22.555,71 грн. задоволенню не підлягає.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю СЕРВІС ГРУП ЛТД, м. Харків до Тересвянської селищної ради Тячівського району, смт. Тересва Тячівського району, Тячівської міської ради, м. Тячів та до Солотвинської селищної ради Тячівського району, смт. Солотвино Тячівського району про стягнення суми 22.555,71грн. задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 191, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 21.12.2021

Суддя О. Ф. Ремецькі