УХВАЛА

15 грудня 2021 року

м. Київ

Справа №914/445/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кролевець О.А.

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго"

на рішення Господарського суду Львівської області

у складі судді Щигельська О.І.

від 03.06.2021,

додаткове рішення Господарського суду Львівської області

у складі судді Щигельська О.І.

від 14.06.2021

та постанову Західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Плотніцький Б.Д., Кравчук Н.М., Скрипчук О.С.

від 27.10.2021

за позовом Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Орант"

про стягнення 223 905,95 грн,

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2021 року Приватне акціонерне товариство "Львівобленерго" (далі - Скаржник) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Львівської області від 03.06.2021, додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 27.10.2021. Крім того, до касаційної скарги Скаржник додав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.06.2021, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.10.2021, у задоволенні позову відмовлено. Крім того, додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 14.06.2021, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.10.2021, стягнуто з позивача на користь відповідача 14 300,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відмовляючи у задоволенні позову суди виходили з того, що рішення комісії Стрийського РЕМ ПрАТ "Львівобленерго" з розгляду актів про порушення ПКЕЕ було прийняте 15 серпня 2018 року, однак позивачем не було дотримано п. 8.2.6. Правил роздрібного ринку електричної енергії, оскільки повторний перегляд Акта про порушення відбувся лише 10 червня 2020 року.

При цьому суди врахували, що рішенням Господарського суду Львівської області від 05.04.2019, залишеним без змін постановами Західного апеляційного господарського суду від 22.10.2019 та Верховного Суду від 31.01.2020, у справі №914/2117/18 було відмовлено ПрАТ "Львівобленерго" в задоволенні позову про стягнення з ТОВ "Орант" вартості необлікованої електричної енергії, розрахованої на підставі акта про порушення, тому позивач на виконання п. 8.2.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії повинен був скасувати акт про порушення №029810 від 31.01.2018. Однак після прийняття судових рішень у справі №914/2117/18 позивачем 10 червня 2020 року неправомірно було повторно розглянуто акт №029810 про порушення Правил користування електричною енергією об`єкта ТОВ "Орант" за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Успенська, 40.

Задовольняючи частково заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суди дійшли висновку, що підлягають до стягнення з позивача 14 300,00 грн, оскільки саме цю суму суд вважає підтвердженою, обґрунтованою доказами та співмірною.

Перевіривши касаційну скаргу, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

За приписами пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина сьома статті 12 ГПК України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року у сумі 2270,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення 223 905,95 грн. Відтак справа №914/445/21 у розумінні приписів статті 12 ГПК України є малозначною.

Підставою касаційного оскарження судових рішень Скаржник у касаційній скарзі визначив пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, а також зазначив про порушення частини першої статті 6, статей 13, 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Першого Протоколу до неї.

Однак Суд зазначає, що Скаржник не обґрунтував та не зазначив будь-яких доводів стосовно підстав касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини третьої статті 287 ГПК України.

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а", "б", "в", "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, аргументованих обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

Враховуючи викладене, з огляду на принципи господарського судочинства, зокрема, змагальності та диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності, Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі №914/445/21 за касаційною скаргою Скаржника на підставі пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження Суд не розглядає клопотання Скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 163, 234, 287, 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №914/445/21 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" на рішення Господарського суду Львівської області від 03.06.2021, додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 27.10.2021.

2. Надіслати копії ухвали учасникам справи.

3. Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді Н. Губенко

О. Кролевець