ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2021 Справа № 917/1508/21

за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НВП ПОЛОВОЧТОРГ», 36003, м. Полтава, вул. Дмитра Коряка, 3, оф. 431 Код

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА БІРЖА», 36039, м. Полтава, вул. Шевченка, 52 Код

про стягнення 294 257, 73 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін:

від позивача: Пащенко В.В., док. в справі

від відповідача: не з`явилися

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НВП ПОЛОВОЧТОРГ» звернулося до суду з позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА БІРЖА» про стягнення 294 257, 73 грн., з яких: основна заборгованість за договором поставки № ДГ-19/05 від 19.05.2020 року у розмірі 290800, 00 грн., пеня за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 3457,73 грн.

Ухвалою від 04.10.2021р. суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 04.11.21, запропонувати відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

Відповідач подав до суду пояснення, в яких просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою від 04.11.2021р. суд постановив відкласти підготовче засідання на 18.11.21, запропонувати учасникам справи вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження.

Ухвалою від 18.11.2021р. суд постановив відкласти підготовче засідання на 02.12.21, запропонувати учасникам справи вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження.

Від позивача відповідь на відзив не надходила.

Інші заяви по суті до суду не надходили.

У підготовчому засіданні, 02.12.2021р., судом здійснено дії та з`ясовані всі питання, передбачені ст.ст.177, 182 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 02.12.2021р. суд постановив закрити підготовче провадження у справі № 917/1508/21, призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 16.12.2021.

15.12.21 від відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання за відсутності відповідача.

В судовому засіданні 16.12.21 суд заслухав вступне слово представника позивача стосовно предмета та підстав заявленого позову, з`ясував обставини, на які посилаються учасники справи та дослідив доказів, якими вони обгрунтовуються, після чого суд перейшов до судових дебатів.

Позивачем позовні вимоги підтримані в повному обсязі.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 16.12.21 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

19.05.2020 року між «УКРАЇНСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА БІРЖА», яка реорганізована шляхом перетворення у ТОВ «УКРАЇНСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА БІРЖА» (Покупець) та ТОВ «НВП ПОЛОВОЧТОРГ» (Постачальник) було укладено договір поставки № ДГ-19/05 (далі Договір), у відповідності до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність пакети поліетиленові з флексодруком (рекламні), а покупець - прийняти і оплатити товар за цінами, в кількості й асортименті, вказаними у рахунках-фактурах та/або видаткових накладних, які є невід`ємними частинами даного договору.

Згідно п. 3.2 Договору перехід права власності на товар відбувається в момент підписання сторонами відповідних накладних. Постачальник несе всі ризики загибелі, пошкодження, псування товару тільки до моменту переходу права власності на товар до покупця.

Передача товару постачальником і його приймання покупцем здійснюється на підставі відповідної накладної (п. 3.3 Договору).

Відповідно п. 3.7 Договору покупець здійснює приймання товару за кількістю та якістю відповідно до супровідних документів на товар.

У пункті 4.1 Договору зазначено, що ціна за кожну партію товару визначена в рахунках-фактурах або видаткових накладних.

Ціна товару, яка входить в партію поставки, остаточно узгоджується та визначається сторонами в накладній на поставку партії товару. Зміна остаточно погодженої сторонами ціни товару після його поставки не допускається (п. 4.2 Договору).

У пункті 5.1 Договору сторонами погоджено, що розрахунок за отриманий товар (партію товару) здійснюється Покупцем шляхом оплати вартості товару (партії товару) протягом 5 (п`яти) робочих днів після його отримання на підставі видаткової накладної (п. 5.1 Договору в редакції Додаткової угоди №3 від 13.05.2021).

Відповідно до п. 6.2 Договору, Покупець зобов`язаний оплачувати товар в розмірах і терміни, установлені Договором.

Пунктом 7.2.1 Договору Сторони передбачили відповідальність за порушення строків оплати поставленого товару, а саме: Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплачених грошових коштів за кожен день прострочення. .

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до « 31» грудня 2021 року, але в будь-якому випадку до його повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань (п. 8.1 Договору в редакції Додаткової угоди №1 від 18.05.2021).

Позивач стверджує, що на виконання своїх зобов`язань за Договором відповідно до видаткової накладної № РН-0000364 від 26.08.2021 року, рахунку-фактури №СФ-0000372 від 26.08.2021 року поставив товар у кількості 20000 шт., на загальну суму 490800, 00 грн. (у т. ч. ПДВ = 81800, 00 грн.), чим виконав свої зобов`язання у повному обсязі.

За даними позивача, відповідач відповідно до платіжного доручення № 2337 від 22.09.2021 року, сплатив лише частину заборгованості на рахунок ТОВ «НВП ПОЛОВОЧТОРГ», а саме суму 200000,00 грн.

Таким чином, вказує позивач, ТОВ «УКРАЇНСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА БІРЖА», не повністю, а також не у строк, визначений Договором, виконала грошове зобов`язання перед Постачальником з оплати поставленого товару, що призвело до утворення з боку Покупця (Відповідача) заборгованості перед Постачальником (Позивачем) в сумі 290800, 00 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 294 257, 73 грн., з яких: основна заборгованість за договором поставки № ДГ-19/05 від 19.05.2020 року у розмірі 290800, 00 грн., пеня за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 3457,73 грн.

При вирішенні справи судом досліджено докази, наявні у матеріалах справи.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частини перша та шоста статті 265 Господарського кодексу України передбачають, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

За змістом статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити продукцію (товар) після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором чи товарно-розпорядчими документами не визначено іншого строку оплати.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що відповідно до видаткової накладної № РН-0000364 від 26.08.2021 року, рахунку-фактури №СФ-0000372 від 26.08.2021 року Постачальник поставив товар у кількості 20000 шт., на загальну суму 490800, 00 грн., чим виконав свої зобов`язання у повному обсязі.

У пункті 5.1 Договору сторонами погоджено, що розрахунок за отриманий товар (партію товару) здійснюється Покупцем шляхом оплати вартості товару (партії товару) протягом 5 (п`яти) робочих днів після його отримання на підставі видаткової накладної (п. 5.1 Договору в редакції Додаткової угоди №3 від 13.05.2021).

З врахуванням п.. 5.1 Договору в редакції Додаткової угоди №3 від 13.05.2021, строк для оплати товару, поставленого Постачальником, сплинув 01.09.2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, відповідач виконав зобов`язання щодо оплати за відвантажений товар частково, та з порушенням терміну, визначеного умовами договору, зокрема, відповідно до платіжного доручення № 2337 від 22.09.2021 року сплатив 200000, 00 грн.

Суд зазначає, що відповідачем у поясненнях повідомлено суд про неможливість надання доказів оплати товару у повному обсязі у зв`язку з наявністю у Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА БІРЖА» станом на дату подання письмових пояснень основної заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «НВП ПОЛОВОЧТОРГ» за договором поставки № ДГ-19/05 від 19.05.2020р. в розмірі 290 800,00 грн.

З огляду на викладене, оскільки невиконання зобов`язання відповідачем за Договором підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості відповідач не надав, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 290 800,00 грн. основного боргу визнаються судом обґрунтованими.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

З огляду на ч.6 ст.232 Господарського кодексу, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2.1 Договору Сторони передбачили відповідальність за порушення строків оплати поставленого товару, а саме: Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплачених грошових коштів за кожен день прострочення.

Позивачем на підставі вказаних положень нараховано відповідачу пеню на суму 290800, 00 грн. з моменту прострочення виконання грошового зобов`язання з 02.09.2021 року та по 27.09.2021р. включно, яка склала 3457,73 грн. (детальний розрахунок доданий до позовної заяви).

Перевіривши розрахунки позивача щодо стягнення пені суд дійшов висновку, що він є правильним, заявлений розмір пені відповідає вимогам п. 6 ст. 232 ГК України, Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", вимоги про стягнення пені є правомірними та обґрунтованими.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідачем належними доказами обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростовано, контррозрахунку заявлених до стягнення з нього сум не надано.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають заборгованість за договором поставки у розмірі 290800, 00 грн. та пеня за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 3457,73 грн.

Що стосується твердження відповідача про необхідність звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання за договором поставки № ДГ-19/05 від 19.05.2020р. на суму основної заборгованості в розмірі 290 800,00 грн. та пені за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 3 457,73 грн., так як це порушення сталося внаслідок форе- мажорної обставини (обставини непереборної сили), суд зазначає таке.

Так, в обгрунтування необхідності звільнення від відповідальності відповідач вказує, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12. 2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами, затверджені Постановою КМУ від 22.09.2021 р. №981 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України») КАРАНТИН ПРОДОВЖЕНО до 31 грудня 2021 року.

Водночас, суд зазначає, що умовами договору сторони узгодили:

- п.11.1. Жодна із сторін не несе відповідальності перед іншою Стороною за невиконання зобов`язань, обумовлене обставинами, що виникли мимо волі й бажання сторін, і які не можна передбачити або уникнути, включаючи оголошену або фактичну війну, громадянські хвилювання, епідемії, блокаду, ембарго, землетруси, повені, пожежі та інші стихійні лиха тощо.

- п.11.2. Свідоцтво, видане відповідною торгівельноюпалатою чи іншим компетентним органом, є достатнім підтвердженням наявності і тривалості дії непереборної сили.

- п.11.3. Сторона, що не виконує свого зобов"язання повинна повідомити іншу сторону про перешкоду та її вплив на виконання зобов`язань за договором.

Згідно частини другої статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

При цьому, Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким доповнено ч. 2 ст. 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" положенням про віднесення до форс-мажорних обставин карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, не передбачає будь-яких законодавчих змін (виключень/особливостей) щодо підтвердження існування такої обставини (постанова Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №910/9258/20).

Отже, єдиним достатнім підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України, який відповідачем до матеріалів даної справи не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В матеріалах справи відсутні сертифікати, видані Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання договору поставки № ДГ-19/05 від 19.05.2020 року.

Крім того, відповідачем не подано суду жодних доказів на підтвердження вжиття усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, в суду відсутні правові підстави для звільнення відповідача від відповідальності за порушення взятого на себе зобов`язання у зв`язку з відсутністю вини, оскільки вказані обставини не доведені належними та допустимими доказами у справі.

З урахуванням вимог ст. 123, 126, 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 4413,87 грн.

Керуючись статтями 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА БІРЖА», 36039, м. Полтава, вул. Шевченка, 52 Код на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НВП ПОЛОВОЧТОРГ», 36003, м. Полтава, вул. Дмитра Коряка, 3, оф. 431 Код основну заборгованість у розмірі 290800, 00 грн., пеню у розмірі 3457,73 грн., а також судовий збір у розмірі 4413,87 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 20.12.21

Суддя Киричук О.А.