ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

"17" грудня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1336/21

Господарський суд Житомирської області у складі судді Соловей Л.А.,

розглянувши матеріали позовної заяви

Басейнового управління водних ресурсів річки Прип`ять (м.Житомир)

до Фізичної особи-підприємця Кутишенка Дмитра Олександровича (с.Новина Коростенського району Житомирської області)

про розірвання договору та додаткових угод до нього, стягнення 53378,52грн,

ВСТАНОВИВ:

Басейнове управління водних ресурсів річки Прип`ять звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про розірвання договору про спільну господарську діяльність від 01.11.2007, додаткових угод до договору від 01.11.2007, укладених між позивачем та Фізичною особою-підприємцем Кутишенком Дмитром Олександровичем, та стягнення 53378,52грн, з яких: 47015,80грн заборгованості за договором, 3471,25грн пені, 852,29грн 3% річних, 2038,18грн інфляційних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язань щодо оплати коштів за договором, у зв`язку з чим Басейнове управління водних ресурсів річки Прип`ять просить розірвати договір про спільну господарську діяльність від 01.11.2007 та додаткові угоди до нього, а також стягнути заборгованість.

Дослідивши матеріали позовної заяви б/н від 13.12.2021, суд дійшов до висновку про відмову в її прийнятті з огляду на наступне.

За приписами ст.45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Положення ч.1 ст.20 ГПК України передбачають, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Згідно із ч.1, 2 ст.ст.50, 51 Цивільного кодексу України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб-підприємців є відкритою. До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

У відповідності до ч.1, 2 ст.55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючі господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання, зокрема є: громадяни України, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом (ч.1 ст.58 Господарського кодексу України).

За приписами ч.1 ст.128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до ст.58 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч.1 ст.1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачено, що державна реєстрація фізичних осіб-підприємців це, зокрема, офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Кутишенка Дмитра Олександровича про розірвання договору про спільну господарську діяльність від 01.11.2007, додаткових угод до договору та стягнення заборгованості у розмірі 53378,52грн.

Договір, який є фактично-правовою підставою звернення до суду, укладений між сторонами 01.11.2007 року.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за параметрами пошуку "код " та "Кутишенко Дмитро Олександрович" з а п и с і в н е з н а й д е н о.

Разом з тим, для вирішення питання про те, чи підлягає розгляду спір у порядку господарського судочинства, зокрема з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.20 ГПК України, необхідно з`ясувати статус фізичної особи, у даному випадку відповідача у справі, станом на дату укладення правочину, щодо виконання якого виник спір.

Долучена позивачем до матеріалів позовної заяви копія Свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Кутишенка Дмитра Олександровича від 06.02.2001 не приймається судом як належний доказ на підтвердження наявності у відповідача статусу суб`єкта підприємницької діяльності на момент укладання договору від 01.11.2007, з огляду на наступне.

1 липня 2004 року набув чинності Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003 (у подальшому змінено назву на Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").

Відповідно до частини першої статті 4 "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

1 липня 2010 року прийнято Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", який набув чинності 3 березня 2011 року.

Відповідно до підпунктів 2, 3 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення цього Закону процес включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, з а в е р ш у є т ь с я ч е р е з р і к, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Усі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв.

Пункт 3 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у зв`язку із набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедур припинення юридичних осіб та підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців за їх рішенням" від 19 травня 2011 року викладено в наступній редакції:

Усі юридичні особи та фізичні особи-підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру. Державний реєстратор при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов`язаний, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, провести включення відомостей про діючі юридичні особи та фізичних осіб - підприємців і видати їм виписку з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до пунктів 7, 8 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців спеціально уповноважений орган з питань державної реєстрації протягом місяця з дати завершення процесу включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, передає відомості про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, включених до Єдиного державного реєстру, органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, які в межах своїх повноважень ведуть облік юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та/або проводять реєстрацію юридичних осіб будь-яких організаційно-правових форм та фізичних осіб-підприємців. Після закінчення передбаченого для включення відомостей до Єдиного державного реєстру строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до Єдиного державного реєстру.

Пунктом 4 та абзацом 2 пункту 8 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців передбачено, що свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку в в а ж а ю т ь с я н е д і й с н и м и; за результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, включаються до Єдиного державного реєстру з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, вважаються недійсними.

Отже, долучене позивачем до матеріалів позовної заяви Свідоцтво про державну реєстрацію відповідача як ФОП старого зразка, видане 06.02.2001 є недійсним, а тому не приймається судом як належний доказ наявності у відповідача статусу фізичної особи-підприємця станом як на день укладення договору про спільну господарську діяльність від 01.11.2007, так і на день звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 440/2149/19 та від 15.09.2020 у справі №500/1762/19.

Отже, відповідач у даному спорі виступає, як фізична особа без статусу суб`єкта підприємницької діяльності, а тому зазначений позов за своїм суб`єктним складом не відноситься до юрисдикції господарських судів.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

За таких обставин, враховуючи те, що позивачем не долучено до матеріалів позовної заяви належних та допустимих доказів наявності у відповідача статусу суб`єкта підприємницької діяльності (на момент укладення договорів від 01.11.2007, 02.01.2019, 02.01.2020, 27.04.2021), суд дійшов до висновку, що позовна заява не підлягає розгляду в господарському суді, тому суд відмовляє у прийнятті позовної заяви.

Одночасно судом роз`яснюється, що позовна заява може бути розглянута в порядку господарського судочинства, у разі подання позивачем доказів, що на дату укладення договору про спільну діяльність від 01.11.2007 та додаткових угод до нього від 02.01.2019, 02.01.2020, 27.04.2021 відповідач був зареєстрований в установленому порядку як фізична особа-підприємець, яка має право здійснювати підприємницьку діяльність.

Керуючись ст.ст.175,234 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Басейнового управління водних ресурсів річки Прип`ять до Фізичної особи-підприємця Кутишенка Дмитра Олександровича про розірвання договору про спільну господарську діяльність від 01.11.2007 та стягнення заборгованості у розмірі 53378,52грн.

Ухвала набрала законної сили 17.12.2021 та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5007/

Суддя Соловей Л.А.

друк. 2 прим.

1- у справу

2- позивачу (рек. з повід)