ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Рішення

"25" листопада 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/264/21

За позовом Мукачівського міськрайонного центру зайнятості, м. Мукачево Закарпатської області

до відповідача Приватного підприємства Фірма ПРО АУТ ВУУД, м. Мукачево Закарпатської області

про стягнення 17 053 грн. 88 коп. суми, отриманої як допомога по частковому безробіттю,

Суддя господарського суду Пригара Л.І.

Секретар судового засідання Тягнибок К.О.

представники:

Позивача не з`явився

Відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Мукачівським міськрайонним центром зайнятості, м. Мукачево Закарпатської області заявлено позов до відповідача Приватного підприємства Фірма ПРО АУТ ВУУД, м. Мукачево Закарпатської області про стягнення 17 053 грн. 88 коп. суми, отриманої як допомога по частковому безробіттю.

Позивач просить суд задоволити позов у повному обсязі, покликаючись на факт заподіяння йому відповідачем шкоди в розмірі 17 053 грн. 88 коп., спричиненої поданням останнім недостовірних відомостей, що передбачені п. 2 ч. 2 ст. 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття. Вказує, що 14.07.2020 року між Мукачівським міськрайонним центром зайнятості та ПП Фірма ПРО АУТ ВУУД укладено Договір № 702-134 про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, порушення умов якого з боку відповідача в подальшому зафіксовані Актом перевірки цільового використання коштів допомоги по частковому безробіттю на період карантину № 702-179 від 15.10.2020 року та Актом перевірки відомостей, поданих роботодавцем для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, № 702-180 від 15.10.2020 року. Стверджує, що на момент звернення роботодавця до позивача двоє осіб зі списку тих, щодо кого виконуються вимоги частини 3 статті 47-1 Закону України Про зайнятість населення, не перебували з ним у трудових відносинах, що фактично свідчить про неправомірне використання відповідачем коштів, отриманих як допомога по частковому безробіттю, та є безумовною підставою для стягнення таких із останнього.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 15.06.2021 року, проти позову заперечив, обґрунтовуючи вказане вибірковим трактуванням обставин справи та норм чинного законодавства з боку позивача. Зокрема, звертає увагу на те, що надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину гарантується не тим працівникам, із якими роботодавець перебуває у трудових відносинах протягом усієї процедури її отримання, а, натомість, офіційно оформленим працівникам, що втрачали частину заробітної плати впродовж строку вимушеного зупинення (скорочення) діяльності підприємства. Крім того, наголошує на тому, що підставою для звільнення осіб, про яких зазначає в позові Мукачівський міськрайонний центр зайнятості, слугувала ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України, з огляду на що дії відповідача не вважаються порушенням гарантій зайнятості працівників, котрим виплачувалась допомога по частковому безробіттю, і зазначене, таким чином, не створює підстав для повернення позивачу суми коштів, яку він має намір стягнути у примусовому порядку.

29.06.2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, де позивач вкотре стверджує про те, що роботодавцем порушено п. 6 укладеного між сторонами договору, внаслідок чого в останнього, згідно з нормами чинного законодавства, виникає обов`язок відшкодувати Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття в особі Мукачівського міськрайонного центру зайнятості заподіяну шкоду в розмірі 17 053 грн. 88 коп.

02.08.2021 року відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому, серед іншого, зазначено про те, що керівник ПП Фірма ПРО АУТ ВУУД надсилав на офіційну електронну адресу позивача заяву та пакет документів для отримання допомоги по частковому безробіттю ще 17.06.2020 року, проте, відповіді на наведений лист не отримав, що зумовило необхідність 08.07.2020 року повторно звертатися до Мукачівського міськрайонного центру зайнятості із вищевказаними документами на паперових носіях. Звертає увагу, що питання цільового використання коштів позивачем не заперечується, а факт припинення трудових відносин із працівниками, про яких останній зазначає у позові, не є підставою для повернення центру зайнятості грошової суми, отриманої як допомога по безробіттю.

В судове засідання позивач явку уповноваженого представника не забезпечив, натомість, 23.11.2021 року подав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі, за наявними в такій матеріалами. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання в режимі відеоконференції не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином (шляхом надіслання процесуальних документів на офіційну юридичну адресу).

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Згідно зі ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому, відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників позивача та відповідача, за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення по даній справі прийнято судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами спірних правовідносин.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи,

суд встановив:

08.07.2020 року Приватне підприємство Фірма ПРО АУТ ВУУД (роботодавець, позивач у справі) звернулось до Мукачівського міськрайонного центру зайнятості (відповідача у справі) із заявою та необхідними документами, визначеними згідно з законодавчим переліком, для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину для виплати такої працівникам у зв`язку із втратою ними частини заробітної плати внаслідок вимушеного призупинення діяльності підприємства.

Наказом Закарпатського обласного центру зайнятості від 13.07.2020 року № 816, копія якого міститься в матеріалах справи, відповідачу надано вищезазначену допомогу по частковому безробіттю з 10.04.2020 року.

Відповідно до п. 12 Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 року № 306 (надалі Порядок № 306), у разі прийняття рішення про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину між центром зайнятості та роботодавцем протягом трьох робочих днів з дати прийняття такого рішення укладається договір про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину.

Мукачівським міськрайонним центром зайнятості та Приватним підприємством Фірма ПРО АУТ ВУУД 14.07.2020 року укладено договір № 702-134 про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2 (далі Договір).

Згідно з п. 2. Договору, центр зайнятості має право: 1) перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду; 2) перевіряти цільове використання коштів Фонду, наданих роботодавцем для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину; 3) отримувати від роботодавця необхідні документи та пояснення (у тому числі в письмовій формі) з питань, що виникають під час перевірки правильності використання коштів Фонду та достовірності поданих роботодавцем відомостей про виплату працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину.

Пунктом 3 Договору передбачено, що центр зайнятості зобов`язаний: 1) надавати роботодавцю кошти для виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину відповідно до Порядку та цього Договору; 2) перераховувати роботодавцю кошти для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину після отримання відомостей про осіб, щодо яких виконуються вимоги частини третьої статті 47-1 Закону України Про зайнятість населення, щомісяця протягом трьох робочих днів після зарахування відповідних коштів на рахунок центру зайнятості; 3) повідомляти роботодавцю про зміни у законодавстві, що регулює відносини у сфері надання допомоги по частковому безробіттю.

На підставі п. 5 Договору роботодавець зобов`язався: 1) забезпечувати цільове використання коштів Фонду, наданих як допомога по частковому безробіттю на період карантину; 2) подавати щомісяця до 10 числа (до закінчення строку дії цього договору) центру зайнятості відомості про осіб відповідно до пункту 15 Порядку, що є підставою для перерахування коштів Фонду для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період дії карантину, а також повідомляти про зміну зазначених відомостей протягом п`яти календарних днів; 3) виплачувати працівникам допомогу по частковому безробіттю на період карантину протягом трьох робочих днів після їх надходження на рахунок роботодавця за окремою платіжною відомістю для виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину (відомістю на виплату грошей); 4) подавати щомісяця не пізніше, ніж протягом п`яти календарних днів після виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину центру зайнятості копії платіжних відомостей для виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину з підтвердженням перерахування коштів на рахунки працівників; 5) письмово інформувати центр зайнятості про звільнення працівника (працівників) протягом шести місяців або протягом періоду, що дорівнює періоду виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину (якщо допомога по частковому безробітті на період карантину виплачувалася менше ніж 180 календарних днів) з підстав, зазначених у пункті 6 цього Договору; 6) повернути центру зайнятості за наявності підстав, передбачених пунктом 20 Порядку та пунктом 6 цього Договору, кошти в повному обсязі, надані роботодавцю для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину; 7) допускати представників центру зайнятості до проведення перевірок даних, що є підставою для перерахування коштів Фонду для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину.

Роботодавець гарантує, що не розриватиме трудовий договір з працівником, якому виплачувалася допомога по частковому безробіттю на період карантину, протягом шести місяців (якщо допомога виплачувалася менше ніж 180 календарних днів, протягом періоду, що дорівнює періоду виплати) з дня закінчення виплати допомоги з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 40 (крім повної ліквідації або припинення діяльності роботодавця), п. 1 ч. 1 ст. 36, ч. 3 ст. 38 Кодексу законів про працю України (п. 6 Договору).

Пунктом 7 Договору обумовлено, що сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством та цим Договором, за невиконання або неналежне виконання умов Договору.

За змістом п. 8 Договору роботодавець в установленому законодавством порядку відповідає за достовірність документів і відомостей, що є підставою для виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину, та цільове використання коштів Фонду. У разі подання недостовірних відомостей, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, використання роботодавцем коштів Фонду з порушенням установленого порядку роботодавець добровільно чи на підставі рішення суду повинен відшкодувати Фонду заподіяну шкоду.

Пунктом 9 Договору визначено, що за порушення роботодавцем порядку використання коштів Фонду накладається штраф у розмірі наданої Фондом суми, використаної з порушенням, відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

Цей Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до виконання ними всіх зобов`язань, передбачених цим Договором (п. 10 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, 20.07.2020 року Мукачівський міськрайонний центр зайнятості перерахував ПП Фірма ПРО АУТ ВУУД грошові кошти в сумі 39 859 грн. 94 коп. для виплати допомоги по частковому безробіттю за період із 10.04.2020 року по 30.06.2020 року чотирьом працівникам: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Листом б/н, б/д, що надійшов до позивача 23.07.2020 року, відповідач повідомив останнього про отримання вищевказаної суми коштів та скерування її за цільовим призначенням для виплати допомоги переліченим вище особам, у підтвердження чого додав платіжну відомість від 21.07.2020 року № 200721СТ271384.

В подальшому, 15.10.2020 року, на виконання п. 23 Порядку № 306, п. 2, пп. 7 п. 5 Договору, заступником начальника відділу взаємодії з роботодавцями Мукачівського міськрайонного центру зайнятості Зварич О.І. було проведено планову перевірку щодо дотримання ПП Фірма ПРО АУТ ВУУД законодавства України про зайнятість населення в частині використання коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, результати якої зафіксовано в Акті перевірки цільового використання коштів допомоги по частковому безробіттю на період карантину № 702-179 від 15.10.2020 року та Акті перевірки відомостей, поданих роботодавцем для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, № 702-180 від 15.10.2020 року.

Перевіркою встановлено, що на момент подання роботодавцем пакету документів для отримання допомоги по частковому безробіттю дві особи ОСОБА_1 (наказ про звільнення № 5-К від 30.06.2020 року) та ОСОБА_4 (наказ про звільнення № 6-К від 30.06.2020 року) вже не перебували з ним у трудових відносинах, що, у свою чергу, виступає порушенням Порядку № 306.

Відтак, на думку позивача, сума грошових коштів, яка була безпідставно виплачена вищезазначеним особам (8 526 грн. 94 коп. + 8 526 грн. 94 коп. = 17 053 грн. 88 коп.), підлягає поверненню відповідачем, про що останнього повідомлено листами від 04.11.2020 року № 2683 та від 20.11.2020 року № 2831 (копії містяться в матеріалах справи), та що в подальшому послугувало підставою для звернення до господарського суду з даним позовом.

Оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатним.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначає Закон України Про зайнятість населення.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) № 540-IX від 30.03.2020 року доповнено Закон України Про зайнятість населення статтею 47-1 Допомога по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Стаття 47-1 Закону набрала чинності 02.04.2020 року; в подальшому, на час виникнення спірних правовідносин, до неї були внесені зміни Законами України від 13.04.2020 року № 553-IX (чинна з 18.04.2020 року), від 13.05.2020 року № 591-IX (чинна з 29.05.2020 року).

За приписами ч. 1 ст. 47-1 Закону України Про зайнятість населення (в редакції, чинній на момент звернення роботодавця до центру зайнятості із відповідною заявою), допомога по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі допомога по частковому безробіттю на період карантину), надається територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, застрахованим особам у разі втрати ними частини заробітної плати або доходу внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності через проведення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, за зверненням роботодавця або фізичної особи - підприємця, який є застрахованою особою, для її виплати працівникам або фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою. Сума допомоги по частковому безробіттю на період карантину надається роботодавцям, у тому числі фізичним особам - підприємцям, які є застрахованими особами, із числа суб`єктів малого та середнього підприємництва на строк зупинення (скорочення) діяльності, а також протягом 30 календарних днів після завершення карантину. Допомога по частковому безробіттю на період карантину надається у разі сплати роботодавцем або фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування протягом шести місяців, що передують даті зупинення діяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 47-1 зазначеного Закону, для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину роботодавець або фізична особа - підприємець, який є застрахованою особою, звертається до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за місцем реєстрації його як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та подає такі документи: 1) заяву у довільній формі; 2) копію наказу із зазначенням дати початку зупинення (скорочення) діяльності; 3) відомості про працівників та/або фізичну особу підприємця, який є застрахованою особою (прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний державний орган і мають відмітку в паспорті), у яких виникло право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину згідно з цією статтею; 4) довідку про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за останні шість місяців, що передують даті зупинення діяльності.

Право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину відповідно до цієї статті мають застраховані особи, в тому числі працівники, з якими роботодавцем оформлено трудові відносини (крім осіб, які отримують пенсію) (ч. 3 Закону України Про зайнятість населення).

Частинами 4-7 ст. 47-1 Закону України Про зайнятість населення визначено, що допомога по частковому безробіттю на період карантину встановлюється за кожну годину, на яку працівникові або фізичній особі підприємцю, який є застрахованою особою, було скорочено передбачену законодавством тривалість робочого часу, з розрахунку двох третин тарифної ставки (окладу), встановленої працівникові відповідного розряду, або з розрахунку двох третин бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичної особи - підприємця, який є застрахованою особою. Розмір допомоги визначається виходячи з фінансових можливостей Фонду і не може перевищувати розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом. Виплата працівникам або фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою, допомоги по частковому безробіттю на період карантину здійснюється роботодавцем або територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, з першого дня скорочення тривалості їх робочого часу у межах строку зупинення (скорочення) діяльності, але не більше 30 календарних днів після завершення карантину.

У разі порушення гарантій зайнятості осіб, яким виплачувалася допомога по частковому безробіттю на період карантину (розірвання трудового договору протягом шести місяців (якщо допомога виплачувалася менше ніж 180 календарних днів, - протягом періоду, що дорівнює періоду виплати допомоги), з дня закінчення виплати допомоги з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 (крім повної ліквідації або припинення діяльності роботодавця), пунктом 1 статті 36, частиною третьою статті 38 Кодексу законів України про працю, кошти повертаються в повному обсязі до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Роботодавець або фізична особа - підприємець, який є застрахованою особою, може звернутися за отриманням допомоги по частковому безробіттю на період карантину протягом 90 календарних днів з дня зупинення (скорочення) виробництва. Період виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину у разі, якщо роботодавцем або фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, вживалися заходи щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, не враховується при розгляді звернення за наступним одержанням допомоги по частковому безробіттю на період карантину з причин виробничого характеру.

Згідно з ч. 8 ст. 47-1 Закону України Про зайнятість населення, рішення про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину приймається територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на регіональному рівні протягом трьох робочих днів з дня подання роботодавцем або фізичною особою підприємцем, який є застрахованою особою, документів, передбачених цією статтею, до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції за місцем реєстрації як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Розмір, порядок надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 9 ст. 47-1 Закону України Про зайнятість населення).

Механізм надання коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, визначено Порядком надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 року № 306.

Відповідно до п. 3 Порядку № 306, допомога по частковому безробіттю на період карантину надається центром зайнятості застрахованим особам, в тому числі працівникам, з якими роботодавцем оформлено трудові відносини (крім осіб, які отримують пенсію), у разі втрати ними частини заробітної плати або доходу внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності за зверненням роботодавця або фізичної особи - підприємця, який є застрахованою особою, для її виплати працівникам, з якими не припинено трудові відносини, або фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою.

Пунктом 6 Порядку визначено, що виплата працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину здійснюється роботодавцем, з яким оформлено трудові відносини (крім осіб, які працюють у роботодавця за сумісництвом).

Перерахування роботодавцю коштів для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину здійснюється центром зайнятості на підставі відомостей про осіб, щодо яких виконуються вимоги частини третьої статті 47-1 Закону України Про зайнятість населення, наданих роботодавцем за формою згідно з додатком 2, щомісяця протягом трьох робочих днів після зарахування відповідних коштів на рахунок центру зайнятості (п. 15 Порядку).

Відповідно до п. 19 Порядку, роботодавець/фізична особа підприємець, який є застрахованою особою, несе відповідальність за достовірність документів і відомостей, що є підставою для надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, та цільове використання коштів Фонду відповідно до законодавства.

Приписами п. 21 Порядку встановлено, що за наявності підстав, передбачених пунктом 20 цього Порядку, центр зайнятості вживає заходів до повернення в повному обсязі коштів, наданих роботодавцю для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину, відповідно до законодавства.

На підставі п. 23 Порядку, центр зайнятості має право перевіряти відомості, подані роботодавцем/фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, для отримання коштів Фонду.

Як встановлено судом за матеріалами справи, роботу ПП Фірма ПРО АУТ ВУУД призупинено з 10.04.2020 року до особливого розпорядження та скасування обмежувальних протиепідемічних заходів, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями наказу № 2-К від 10.04.2020 року та табелів обліку робочого часу за квітень червень 2020 року.

Відповідачем були подані позивачу відомості за квітень, травень, червень 2020 року щодо осіб, у яких виникло право на отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину на підставі ч. 3 ст. 47-1 Закону України Про зайнятість населення. Після отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину роботодавець здійснив перерахування допомоги зазначеним працівникам; цільове використання коштів Мукачівським міськрайонним центром зайнятості не оспорюється.

Обґрунтовуючи підстави для повернення відповідачем суми виплаченої допомоги по частковому безробіттю на період карантину, позивач посилається те, що двоє осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на дату звернення роботодавця до центру зайнятості вже не перебували з ним у трудових відносинах.

Разом з тим, суд констатує, що вищенаведені працівники були звільнені 01.07.2020 року на підставі ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України (що не може вважатися порушенням умов Договору), тобто, після закінчення періоду, за який Мукачівський міськрайонний центр зайнятості нарахував їм допомогу по частковому безробіттю (10.04.2020 року 30.06.2020 року), і фактично отримали грошові кошти за період карантину, в який вони мали право їх отримувати відповідно до ст. 47-1 Закону України Про зайнятість населення (за квітень червень 2020 року).

Вказане спростовує посилання позивача на надання відповідачем недостовірних відомостей щодо осіб, у яких виникло право на отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину на підставі ч. 3 ст. 47-1 Закону України Про зайнятість населення, та дає підстави для відмови в задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі.

У даному контексті суд також бере до уваги, що жодна з вищевикладених правових норм у сфері зайнятості населення не містить імперативного припису стосовно наявності трудових відносин між роботодавцем, що подає звітність, та найманими працівниками саме станом на дату її подання. Таким чином, наявність або відсутність гарантованих державою виплат залежить виключно від наявності або відсутності трудових відносин у звітному періоді.

Стягнення перерахованих відповідачеві, а в подальшому, його найманим працівникам, грошових коштів за відпрацьований період, що уособлюють собою державні гарантії допомоги по безробіттю, нівелюють саму мету прийняття відповідних нормативних актів, зокрема, Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 року № 306.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Позивач доказів на підтвердження наведених ним обставин та обґрунтувань суду не надав. Аргументи позивача не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи та положеннях законодавства.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 73 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

3. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

4. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено та підписано 21.12.2021 року.

Суддя Пригара Л.І.