ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" грудня 2021 р. Справа№ 910/15871/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Коробенка Г.П.
суддів: Козир Т.П.
Кравчука Г.А.

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
на ухвалу Господарського суду міста Києва
від 04.10.2021
у справі №910/15871/21 (суддя Паламар П.І.)
за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
до фізичної особи-підприємця Випущенко Людмили Миколаївни
про стягнення 10079,18 грн,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України передано за підсудністю до Господарського суду Полтавської області.
Ухвала мотивована тим, що позов пред`явлено до відповідача, місцезнаходженням якого є місто Полтава, а тому, враховуючи правила територіальної підсудності за місцезнаходженням відповідача, встановлені ч. 1 ст. 27 ГПК України, позовна заява Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до фізичної особи-підприємця Випущенко Людмили Миколаївни про стягнення 10079,18 грн підлягає передачі за підсудністю до Господарського суду Полтавської області. При цьому, суд зазначив про неможливість застосування альтернативної підсудності, закріпленої у частині п`ятій статті 29 ГПК України, виходячи з того, що предметом спору є стягнення неустойки за неналежне виконання зобов`язання за договором №130/ВЗЗ-2020 від 02.09.2020, який не пов`язаний з виконанням обов`язку в певному місці.
Не погодившись з вказаною ухвалою, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/15871/21 та направити справу за підсудністю на розгляд до Господарського суду міста Києва.
Підставою для скасування ухвали скаржник зазначив порушення норм процесуального та матеріального права, зокрема, частини першої статті 27 ГПК України, частини другої статті 532 ЦК України. При цьому апелянт стверджує, що Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України правомірно скористалась наданим їй процесуальним правом щодо вибору суду, у відповідності до положень частини першої статті 27 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на визначення сторонами у договорі місця виконання м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А та предмет дослідження у даній справі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/15871/21; постановлено здійснювати розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить ухвалу суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування судового рішення є безпідставними та необґрунтованими, а ухвалу суду постановлено у відповідності до вимог чинного законодавства. При цьому, відповідач вказує про відсутність підстав для застосування частини п`ятої статті 29 ГПК України, посилаючись на те, що умовами договору не врегульовано питання щодо місця виконання грошового зобов`язання. Спір про стягнення грошових коштів (штрафу) у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору безпосередньо не пов`язаний з місцем виконання угоди; зобов`язання з оплати грошових коштів не є такими, які належать, через їх особливість, виконувати тільки в певному місці.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.
Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця Випущенко Людмили Миколаївни про стягнення штрафу в розмірі 10079,18 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за договором №130/ВЗЗ-2020 від 02.09.2020 щодо поставки товару, вказуючи, що відповідачем поставлено товар за видатковими накладними №ВЛ-0037650 від 17.11.2020 та №ВЛ-003676 від 24.11.2020 з порушенням вимог щодо маркування та тари, що встановлено під час приймального контролю.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (стаття 1 ГПК України).
Параграфом 3 глави 2 ГПК України урегульовано територіальну юрисдикцію (підсудність).
Відповідно до частин першої, другої статті 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом; для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 31 ГПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Згідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день постановлення оскаржуваної ухвали, місцезнаходженням відповідача у справі фізичної особи-підприємця Випущенко Людмили Миколаївни, є наступна адреса: АДРЕСА_1 .
Подаючи позов до Господарського суду міста Києва, позивач керувався частиною п`ятою статті 29 ГПК України, вказуючи, що у договорі на постачання товару сторонами узгоджено місце його виконання (м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А).
Згідно з частиною п`ятою статті 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.
Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачено ст. 532 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: 1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна; 2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові; 3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання; 4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання; 5) за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника. Зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Як встановлено вище, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача штрафу, нарахованого у відповідності до підпункту 8.4.1 пункту 8.4 розділу 8 договору поставки, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором щодо поставки товару (як стверджує позивач, товар, доставлений замовнику з порушенням вимог до маркування та тари).
Отже, спір у справі виник з приводу виконання договірних зобов`язань.
Як вбачається з матеріалів справи, 02.09.2020 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України та фізичною особою-підприємцем Випущенко Людмилою Миколаївною укладено договір №130/B33-2020 (далі Договір), у відповідності до пунктів 1.1 -1.2 якого відповідач зобов`язується у визначені Договором строки поставити позивачу якісний товар, зазначений у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору, а позивач прийняти і оплатити такий товар; найменування (номенклатура, асортимент) товару оброблені фрукти та овочі за кодом CPV за ДК 021:2015-15330000-0 (консерви бобові «Горошок зелений консервований» у кількості 15000 кг).
Специфікацією до Договору визначено місце постачання відповідачем товару, яким є м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А з подальшим транспортуванням за рахунок відповідача в м. Одеса, м. Харків, м. Маріуполь, м. Львів, м. Дніпро та смт. Калинівка Вінницької області.
Виходячи зі змісту пункту 6.1. розділу 6 Договору, місцем його виконання є м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А.
Отже, умовами Договору місцем його виконання визначено м. Київ.
З огляду на викладене, враховуючи те, що спір у даній справі виник з договору, в якому визначено місце виконання, враховуючи те, що предметом дослідження у даній справі є належне/неналежне виконання відповідачем негрошових зобов`язань за Договором з поставки товару, які підлягали виконанню саме в м. Києві, колегія суддів дійшла висновку, що у позивача наявне право обирати суд, який має розглянути спір, або за місцезнаходженням відповідача відповідно до ч. 1 ст. 27 ГПК України, або за місцем виконання робіт згідно з положеннями ч. 5 ст. 29 ГПК України.
За таких обставин, позивач, звернувшись з позовом до Господарського суду міста Києва, правомірно скористався наданим йому процесуальним правом щодо вибору суду у відповідності до положень ч. 5 ст. 29 ГПК України.
Відтак, беручи до уваги право позивача на вибір суду, якому підсудна справа, та звернення позивача саме до Господарського суду міста Києва, справа №910/15871/21 має розглядатись цим судом.
Отже, при винесенні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо необхідності передачі справи за територіальною підсудністю до Господарського суду Полтавської області, з підстав визначених положеннями ст. 27 ГПК України, що призвело до прийняття неправомірної ухвали.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За наведених обставин, апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з передачею справи №910/15871/21 за підсудністю на розгляд Господарського суду міста Києва.
Згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи.
Керуючись ст.ст. 240, 255, 269, 275, 280 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задовольнити.
Ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/15871/21 скасувати.
Справу №910/15871/21 передати за підсудністю на розгляд до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Т.П. Козир

Г.А. Кравчук