ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

20.12.2021 м. Дніпро Справа № 908/4892/14

Суддя Центрального апеляційного господарського суду Білецька Л.М. (доповідач),

перевіривши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Шафак-88 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 02.11.2021 (повний текст складено 08.11.2021, суддя Ніколаєнко Р.А.) у справі № 908/4892/14

за заявою Приватного підприємства Захід-Сервіс Плюс (вих.№28/04 від 28.04.2021) про заміну кредитора правонаступником

Кредитори:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю Шафак-88 (08300, м. Бориспіль Київської області, вул. Сергія Оврашка, буд.1; адреса представника: 03058, м. Київ, вул. Машинобудівна, 8, кв.93)

2. Приватне підприємство Захід-Сервіс Плюс (03142, м. Київ, вул. Академіка Кримського, 27-А, ) правонаступник Командитного товариства Кастор 17 (62472, м. Мерефа Харківської області, вул. Дніпровська, 221, , припинено за судовим рішенням про припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом від 18.12.2018 у справі №922/662/18, державна реєстрація припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом 29.12.2018, запис № 9027831)

Боржник Товариство з обмеженою відповідальністю Бориспіль-Буд-Інвест (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Чапаєва, буд.2; 69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 63, код ЄДРПОУ 35980332)

про банкрутство

Ліквідатор арбітражний керуючий Підлужний В.М. (49000, м. Дніпро, вул. Князя Володимира Великого, 7а, кабінет 309)

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.11.2021 у справі № 908/4892/14, зокрема, заяву Приватного підприємства Захід-Сервіс Плюс (вих.№28/04 від 28.04.2021) про заміну кредитора правонаступником задоволено:

- замінено кредитора у справі Командитне товариство Кастор 17 () на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю Еліз (код ЄДРПОУ - 13608660) та Товариство з обмеженою відповідальністю Еліз (код ЄДРПОУ - 13608660) на правонаступника - Приватне підприємство Захід-Сервіс Плюс ();

- кредитором у справі замість Командитного товариства Кастор 17 () визнати Приватне підприємство Захід-Сервіс Плюс ().

Не погодившись із ухвалою місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю Шафак-88 звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:

- поновити строк на апеляційне оскарження;

- скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 02.11.2021 у справі № 908/4892/14 в частині заміни кредитора правонаступником та відмовити у задоволенні заяви Приватного підприємства Захід-Сервіс Плюс про заміну кредитора правонаступником.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку подання апеляційної скарги скаржник посилається на ті обставини, що повний текст оскаржуваного судового рішення він не отримав.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.12.2021 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Білецька Л.М. (доповідач), судді Вечірко І.О., Кузнецов В.О.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги на предмет дотримання заявником процесуальних норм, суддя-доповідач дійшла висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

За приписами ч. 2 ст. 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана ухвала постановлена Господарським судом Запорізької області 02.11.2021, повний текст складено 08.11.2021.

Таким чином, останнім днем для оскарження ухвали суду було 18.11.2021.

Однак, скаржником апеляційну скаргу подано 01.12.2021, тобто з пропуском визначеного ст. 256 ГПК України десятиденного строку на апеляційне оскарження ухвали.

Скаржник, заявляючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначає, що не був присутній у судовому засіданні 02.11.2021 під час постановлення оскаржуваної ухвали, її копію не отримував.

Водночас, апелянт є учасником справи про банкрутство ТОВ Бориспіль-Буд-Інвест, а саме кредитором.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану ухвалу 11.11.2021 надіслано на електронну адресу представника скаржника Кочмарук М.В.

За висновками Європейського суду з прав людини, викладеними у т.ч. у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Вказані правові позиції ЄСПЛ враховуються Верховним Судом, зокрема, у постановах від 23.07.2020 у справі № 620/3811/19, від 12.10.2021 у справі № 908/1487/21 (908/1624/21), в ухвалах від 08.10.2021 у справі № 5011-69/13195-2012, від 18.08.2021 у справі № 911/1117/20, від 30.07.2021 у справі № 910/4495/20 (910/11126/20), від 15.07.2021 у справі № 904/4030/18.

Так, Касаційний господарський суд у складі колегії суддів Верховного Суду, залишаючи касаційну скаргу без руху, в ухвалі від 18.08.2021 у справі № 911/1117/20 зазначив: "відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 у справі № 911/1117/20 надіслано судом до реєстру 17.06.2021, зареєстровано 18.06.2021, оприлюднено 22.06.2021. Беручи до уваги те, що повний текст оскаржуваної постанови оприлюднено у встановленому законом порядку, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржник був або мав бути обізнаний з результатом розгляду справи № 911/1117/20 щонайменше з 22.06.2021, проте звернувся до суду касаційної інстанції 13.07.2021, тобто через 21 день. Верховний Суд зазначає, що скаржник не був позбавлений права та можливості раніше ознайомитися з прийнятою постановою від 08.06.2021 та звернутися до Верховного Суду з касаційною скаргою в межах строків, визначених статтею 288 ГПК України, а звернувся тільки 13.07.2021".

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Богонос проти Росії" від 05.02.2004 наголошується, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу.

Суд також враховує, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом (ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Єдиного державного реєстру судових рішень, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Оскільки в Єдиному державному реєстрі судових рішень оскаржувана ухвала суду першої інстанції зареєстрована 10.11.2021 і оприлюднена 11.11.2021, суд доходить висновку, що скаржник мав можливість дізнатись про результат розгляду справи, а відтак і подати апеляційну скаргу у встановлені процесуальним законом строки.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас, як наголошує Європейський суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 37 - 38 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мушта проти України").

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (пункт 52 рішення ЄСПЛ у справі "Рябих проти Росії", № 52854/39, пункт 46 рішення ЄСПЛ у справі "Устименко проти України" № 32053/13).

Отже, забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд і втручання суду в усталені правовідносини допускається у виняткових випадках.

Здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили і є чинним, призведе до порушення принципу правової певності як однієї з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд, тому таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ГПК України певних процесуальних дій.

Інститут строків в господарському процесі сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників господарського процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відтак, статтею 119 ГПК України не передбачено конкретного переліку обставин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

При цьому, поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яке він використовує, виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 ГПК України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд вважає, що несвоєчасне оскарження ухвали місцевого господарського суду у даній справі зумовлене не об`єктивними обставинами, а обставинами суб`єктивного характеру і залежало виключно від волевиявлення самого скаржника.

Вжиття заходів для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою покладається на апелянта.

Отже, підстави, на які посилається скаржник, визнаються судом неповажними та апелянту надається можливість вказати інші підстави для поновлення пропущеного процесуального строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім того, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Склад учасників у справі про банкрутство та їх термінологічне визначення наведено у ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно з визначенням, наведеним у ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, учасники у справі про банкрутство - це сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір. Сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут).

Разом з тим, до апеляційної скарги скаржником не надано доказів направлення копії апеляційної скарги і доданих до неї документів за місцезнаходженням арбітражного керуючого Підлужного В.М.: 49000, м. Дніпро, вул. Князя Володимира Великого, 7а, кабінет 309 (згідно з даними Єдиного реєстру арбітражних керуючих), а також за місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю Бориспіль-Буд-Інвест (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Чапаєва, 2 (згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

Відповідно до ч. 2 ст. 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суддя - доповідач доходить висновку про залишення апеляційної скарги без руху та надання скаржнику строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 174, 232-235, 258, 260 ГПК України, апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Шафак-88 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 02.11.2021 у справі № 908/4892/14 залишити без руху.

Скаржнику протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, а саме:

- письмово вказати інші підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження;

- надати суду докази надсилання копії апеляційної скарги і доданих до неї документів за місцезнаходженням арбітражного керуючого Підлужного В.М. та Товариства з обмеженою відповідальністю Бориспіль-Буд-Інвест.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя - доповідач Л.М. Білецька