ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2021 р. Справа №27/55 (914/208/21)

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді МАТУЩАКА О.І.

суддів: БОЙКО С.М.

ЯКІМЕЦЬ Г.Г.

За участю секретаря судового засідання Гулик Н.

за участю представників сторін від:

позивача: Квіткін Ю.М. (адвокат);

відповідача: Туз Б.М. (адвокат);

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства РОМА б/н від 30.09.2021 (вх.ЗАГС №01-05/3315/21 від 01.10.2021)

на рішення Господарського суду Львівської області від 02.09.2021, повне рішення 09.09.2021 (суддя Чорній Л.З.)

у справі №27/55 (914/208/21)

за позовом Спільного українсько-німецького підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Тристалко", м.Жовква, Львівська область

до відповідача Приватного підприємства РОМА, м.Рава- Руська, Львівська область

про стягнення 583 333, 36 грн заборгованості

в межах справи № 27/55

за заявою боржника Спільного українсько-німецького підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Тристалко", м.Жовква, Львівська область

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №27/55 за заявою боржника СУНП у формі ТОВ "Тристалко" про визнання банкрутом.

До суду звернувся боржник з позовом до ПП РОМА про стягнення 583 333,36 грн заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо сплати орендної плати цілісного майнового комплексу, згідно укладеного між сторонами договору оренди. Тому просить стягнути з відповідача часткову заборгованість з орендної плати у розмірі 583 333,36 грн.

Рішенням суду від 02.09.2021 у справі №27/55 (914/208/21) позов задоволено повністю та стягнуто з ПП РОМА на користь СУНП у формі ТОВ "Тристалко" - 583 333,36 грн заборгованості з орендної плати та 8 750,00 грн судового збору.

Вказане рішення мотивоване тим, що позивачем доведено наявність орендних правовідносин між сторонами та не виконання відповідачем обов`язку щодо сплати орендної плати за період з вересня 2018 року по грудень 2018 року.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду першої інстанції. Покликається на відсутність оцінки судом першої інстанції доказів та мотивованої оцінки доводів відповідача. Суд не встановив фактичного стану правовідносин між сторонами та не взяв до уваги копію виписки Західного ГРУ АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.09.2019 по 30.09.2019 та відповідь ГУ ДПС у Львівській області б/н від 29.06.2021.

В поданому відзиві позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Вважає подану апеляційну скаргу необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції таким, що прийняте відповідно до чинного законодавства та у такому надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, в тому числі доводи відповідача. На думку позивача, судом вірно встановлено стан правовідносин між сторонами та надано оцінку усі доказам у справі. Щодо пояснення ГУ ДПС у Львівській області, то таке є неналежним доказом. Зазначає, що позивач очікує понести витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 15 000 грн.

Інших додаткових заяв чи клопотань, в порядку ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, сторонами подано не було.

В судове засідання з`явилися представники позивача та відповідача, які навели доводи та заперечення по суті апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 02.01.2018 між СУНП у формі ТОВ «Тристалко» та ПП «Рома» укладено договір оренди, відповідно до умов якого, орендодавець передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) цілісний майновий комплекс Жовківський цегельний завод, який знаходиться за адресою: м. Жовква, вул. Дорошенка, 17.

Згідно з п. 2.1, 2.2 договору за користування орендованим майном орендар щомісяця сплачує орендодавцю орендну плату у розмірі 145 833,34 грн без ПДВ. Загальна суму цього договору становить 3 350 000,00 грн. Плата проводиться орендарем щомісячно шляхом переказу грошових коштів на поточний банківський рахунок орендодавця, але не пізніше 5-го числа наступного за місяцем оплати.

Відповідно до п.3.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у п.3.2. цього договору, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

Майно повинно бути передане орендодавцем і прийняте орендарем за актом приймання-передачі протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту підписання даного договору. Акт приймання-передачі підписується уповноваженими представниками сторін на скріплюється печатками, і є складовою та невід`ємною частиною даного договору, визначений як додаток № 1 (п.3.2 договору).

Наявність майна за адресою: Львівська область, м. Жовква, вул. Дорошенка, 17 підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 23.12.2019 за №194573656, копію якої долучено до позовної заяви.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач за актом приймання-передачі майна від 02.01.2018 передав відповідачу в оренду цілісний майновий комплекс Жовківський цегельний завод, що знаходиться за вказаною вище адресою.

В п. 3 акту зазначено, що технічний стан майна у момент його передачі є задовільний та такий, що відповідає технічним та санітарним вимогам. Ніяких зауважень або вимог від орендаря до орендодавця немає, доказів протилежного сторонами не надано.

Акт приймання-передачі від 02.01.2018 підписано уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб.

Судом першої інстанції встановлено, що в порушення умов п. 2.2 договору відповідач, станом на 20.01.2021, не сплатив орендну плату за: вересень 2018 року у розмірі 145 833,34 грн; жовтень 2018 року у розмірі 145 833,34 грн; листопад 2018 року у розмірі 145 833,34 грн та грудень 2018 року у розмірі 145 833,34 грн. Внаслідок зазначеного у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 583 333,36 грн, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Оцінка суду.

Частиною 1 ст. 175 Господарського кодексу Україну (ГК України) встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання, відповідно до статті 174 ГК України є господарський договір. Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди цілісного майнового комплексу. Даний факт підтверджується договором, актом приймання-передачі майна, відомостями щодо часткової оплати відповідачем заборгованості щодо орендної плати, долученими до матеріалів справи.

Частина 1 ст. 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст. 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Тобто, строк дії договору є істотною умовою договору найму (оренди). Користування річчю, внесення плати і обов`язок нести відповідальність за несплату орендних платежів здійснюється тільки на підставі і в рамках діючого договору оренди.

У договорі оренди від 02.01.2018 зазначено, що цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2019, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ) (ч. 2 ст. 283 ГК України).

Як підтверджується матеріалами справи, відповідач прийняв цілісний майновий комплекс Жовківський цегельний завод, який знаходить за адресою: м.Жовква, вул. Дорошенка, 17.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Отже, одним із основних обов`язків орендаря у зобов`язанні з оренди майна є своєчасне та у повному обсязі внесення орендної плати.

Згідно з ч. 1 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст.530, 610, 612 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи наявність орендних правовідносин між сторонами, які підтверджуються чинним договором оренди, який не визнано в судовому порядку недійсним, а також відсутність в матеріалах справи доказів здійснення відповідачем орендних платежів, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення із відповідача заборгованості у розмірі 583 333,36 грн.

В апеляційній скарзі апелянт покликається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги копію виписки Західного ГРУ АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.09.2019 по 30.09.2019, однак таке твердження спростовується текстом оскаржуваного рішення.

Так, суд першої інстанції правильно встановив, що у вказаній виписці зазначено, що ПП «Рома» 13.09.2019 здійснило оплату платіжним документом №1120 за оренду цілісного майнового комплексу згідно з рахунком №1 від 06.09.2019 на суму 50 000,00 грн. Також, 13.09.2019 відповідно до платіжного документа № 1092 ПП «Рома» здійснило оплату на суму 50 000,00 грн за оренду цілісного майнового комплексу згідно з рахунком №1 від 06.09.2019. Покликання апелянта на те, що часткова оплата проводилась в межах угоди про співробітництво та організацію взаємовідносин спростовуються вказаними матеріалами справи. Відтак з наведеного вбачається, що договір оренди від 02.01.2018 частково виконувався сторонами.

При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє посилання апелянта на наявність угоди про співробітництво та організацію взаємовідносин від 09.02.2016 за № 10 та існування боргу у позивача перед відповідачем за виконані роботи по даній угоді в сумі 438 217,00 грн, оскільки така угода не стосується спору і могла (може) лише бути підставою зустрічного чи нового позову.

Щодо доводів апелянта про відсутність в оскаржуваному рішенні оцінки такого доказу, як відповідь ГУ ДПС у Львівській області б/н від 29.06.2021, з якої вбачається недекларування позивачем орендних операцій з ПП «РОМА», суд апеляційної інстанції зазначає, що вказане може свідчити виключно про порушення платником податків вимог податкового законодавства, однак не спростовує наявність та не впливає на дійсність таких господарських операцій.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірних висновків місцевого господарського суду та апелянтом не доведено неправильного застосування норм матеріального і порушення процесуального права, як необхідної передумови для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.

Керуючись ст. 129, 269-270, 275, 276, 281-284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства РОМА залишити без задоволення, а оскаржуване рішення Господарського суду Львівської області від 02.09.2021 у справі №27/55 (914/208/21) без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Головуючий-суддя О.І. МАТУЩАК

Судді С.М. БОЙКО

Г.Г. ЯКІМЕЦЬ