УХВАЛА

м. Київ

16.12.2021Справа № 910/18307/21

Суддя Н.Плотницька, розглянувши

зустрічну позовну заяву Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід ресурс плюс"

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

10.11.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід ресурс плюс" з вимогами до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною про стягнення 3 231 827 грн 95 коп. заборгованості за договором відповідального зберігання від 01.12.2016 № 0112/2016, в тому числі: 2 562 650 грн 00 коп. основної заборгованості, 460 787 грн 46 коп. інфляційних втрат та 208 390 грн 49 коп. 3 % річних.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання з оплати наданих послуг, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 2 562 650 грн 00 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 460 787 грн 46 коп. інфляційних втрат та 208 390 грн 49 коп. 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2021 відкрито провадження у справі № 910/18307/21 та прийнято позовну заяву до розгляду, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.12.2021.

09.12.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід ресурс плюс" про визнання недійсним договору відповідального зберігання від 01.12.2016 № 0112/2016 з підстав невідповідності частині 7 статті 2 Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до норм частин 1-3 статті 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку щодо необхідності залишення позовної заяви без руху на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, оскільки до позовної заяви не додано документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Статтею 164 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік документів, що подаються до позовної заяви, зокрема вказано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення віл сплати судового збору відповідно до закону та документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 № 1082-IX, з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить - 2 270 гривень.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється в 1 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи викладене, при зверненні з позовом до суду з вимогою про визнання недійсним укладеного сторонами договору відповідального зберігання від 01.12.2016 № 0112/2016 позивач повинен був сплатити судовий збір за 1 немайнову вимогу в розмірі 2 270 гривень.

Як вбачається з позовної заяви від 06.12.2021 позивачем не додано доказів сплати судового збору.

Разом з тим, позивачем заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Судом встановлено, що позивачем не надано доказів в підтвердження наявності умов, з якими закон пов`язує можливість відстрочення судового збору для позивача.

Окрім того, господарському суду надано лише право, а не покладено обов`язок у будь-якому випадку задовольняти клопотання учасників судового процесу про відстрочення від сплати ними судового збору.

При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не є підставою для відстрочення, розстрочення сплату судового збору та звільнення від такої сплати.

З огляду на вищевикладене та враховуючи рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд дійшов висновку про необґрунтованість зазначеного клопотання, оскільки позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження наявності передбачених законом умов для позивача за яких можливе відстрочення сплати судового збору, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору суд відмовляє.

Таким чином, позивач повинен надати суду докази сплати судового збору у розмірі 2 270 гривень.

Керуючись ч. 1 ст. 174, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху дня усунення недоліків позовної заяви.

Попередити позивача, що відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Суддя Н.Плотницька