РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.12.2021Справа № 911/1081/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Фізичної особи-підприємця Мазура Сергія Вікторовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промбуд»

про стягнення 213.867,00 грн

Представники сторін: не викликались

Суть спору :

12.04.2021 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Мазура Сергія Вікторовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промбуд» про стягнення 213.867,00 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що між сторонами було укладено договір оренди нерухомого майна № ОР-20/03-03 від 03.03.2020, умовами якого встановлено, що відповідач зобов`язаний здійснювати орендну плату щомісячно у безготівковій формі із розрахунку 17.000,00 грн, що на момент підписання договору було еквівалентно 691,34 дол. США. Відповідним договором встановлено, що у випадку збільшення курсу долара США відносно української гривні на 5 або більше відсотків, орендна плата підлягає перерахунку за формулою визначеною договором. 31.12.2020 між сторонами підписано акт повернення приміщення, в якому було встановлено, що у відповідача наявна заборгованість за здійснення орендної плати. Враховуючи викладене та у зв`язку з неналежним виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № ОР-20/03-03 від 03.03.2020, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 213.867,00 грн, з яких 87.472,00 грн боргу по орендній платі, 4.167,19 грн боргу по сплаті комунальних послуг, 2.395,37 грн пені, 114.084,79 грн штрафу, 2.987,06 грн інфляційних втрат, 2.760,79 - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Київської області № 911/1081/21 від 23.04.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

25.06.2021 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.07.2021 відкрито провадження у справі № 911/1081/21; прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.09.2021 справу № 911/108121 передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Вказані матеріали надійшли до Господарського суду міста Києва 18.10.2021.

Згідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2021 для розгляду справи визначено суддю Сівакову В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 прийняти справу № 911/1081/21 до провадження.

Даною ухвалою суду зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 21.10.2021 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 499 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 09500, Київська обл., М.Тараща, вул. Шевченка, 28, 1-поверх, кімната 4, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач ухвалу суду від 21.10.2021, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 04.11.2021, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 499.

Відповідач вимог ухвали суду № 911/1801/21 від 21.10.2021 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2020 між Фізичною особою-підприємцем Мазур Сергієм Вікторовичем (орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промбуд» (орендар, відповідач) було укладено договір оренди нерухомого майна № ОР-20/03-03 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування нерухоме майно: приміщення № 71, розташоване за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 20/22 (далі - приміщення).

Приміщення, що орендується:

- корисна площа: загальна площе 44,00 кв. м;

- поверх: 1(перший);

- кількість кімнат: 2 (дві).

Згідно з п. 2.1 договору приміщення надається орендарю для ведення господарської діяльності (під офіс) орендаря.

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідачем в порушення умов договору не виконано основного обов`язку орендаря внаслідок чого виникла заборгованість з орендної плати та з відшкодування комунальних послуг, а також за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання нараховані штраф, пеня та інфляційні втрати.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

Відповідно до п. 3.1 договору орендодавець зобов`язаний протягом 2 (двох) місяців з моменту набуття чинності цим договором передати приміщення орендарю за актом здачі-приймання.

Згідно акту здачі-приймання приміщення від 12.03.2020 орендодавець передав, а орендар прийняв приміщення, визначене умовами договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 5.1 договору він набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками (за наявності) сторонами і діє до 03.03.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків за договором.

Згідно з п.7.1 договору даний договір може бути розірваний орендодавцем в односторонньому порядку за таких умов:

7.1.4. якщо орендар затримує оплати оренди більше ніж на один місяць;

7.1.5. якщо орендар систематично порушує умови договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач посилаючись на зазначені положення договору повідомленням № б/н від 28.12.2020 повідомив відповідача про розірвання договору в односторонньому порядку, у зв`язку з чим вимагав до 30.12.2020 звільнити приміщення та передати його за актом повернення приміщення.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що орендар зобов`язаний протягом 5 (п`яти) днів з моменту припинення цього договору передати, а орендодавець прийняти приміщення, в стані не гіршому, ніж на момент його отримання, з урахуванням нормального зносу. Орендна плата за зазначений період сплачується у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що згідно акту повернення приміщення від 31.12.2020 орендар повернув, а орендодавець прийняв з оренди приміщення. У акті сторонами зазначено, що заборгованість з орендної плати складає 99.084,00 грн.

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Згідно з п. 4.2 договору розмір щомісячної орендної плати визначається із розрахунку 17.000,00 грн без ПДВ, що на момент підписання договору еквівалентно 691,34 дол. США за офіційним курсом НБУ, де 1 долар США = 24,59 грн.

Відповідно до п. 4.3 договору у випадку збільшення курсу долара США відносно української гривні (згідно з офіційним курсом НБУ) на 5 (п`ять) або більше відсотків сума орендної плати, яка підлягає сплаті орендарем орендодавцеві, розраховується за наступною формулою:

А=А1*(К1і/К0), де

А - розмір орендної плати за поточний місяць (грн);

А1 - розмір орендної плати, встановлений п. 4.2. Договору;

К1 - офіційний курс долара США на дату виставлення рахунку орендодавцем;

К0 - офіційний курс долара США на дату підписання цього договору (24,59 грн за 1 долар США);

* - знак множення;

/ - знак ділення.

Відповідно до п. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначає, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 4.6 договору передбачено, що орендна плата за поточний місяць сплачується до 10 числа поточного місяця на підставі наданих орендодавцем рахунків.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 6.4.2 договору орендар зобов`язався своєчасно сплачувати орендну плату.

Проте, матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов`язання щодо своєчасного внесення орендної плати в повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість, яка не оспорена відповідачем та становить 87.472,00 грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті орендної плати в повному обсязі не подано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача 87.472,00 грн боргу по орендній платі.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті комунальних послуг в розмірі 4.167,19 грн за період з вересня по грудень 2020 року суд відзначає наступне

Відповідно до п. 4.5 договору, в редакції додаткової угоди від 01.09.2020, до орендної плати не включається вартість комунальних послуг (теплопостачання, гаряче та холодне водопостачання і водовідведення, інші комунальні послуги), послуг телефонного зв`язку та Інтернет, спожитої орендарем електричної енергії, послуг сигналізації та користування домофоном.

Згідно з п. 4.5.1 договору, в редакції додаткової угоди від 01.09.2020, вартість зазначених послуг сплачуються орендарем самостійно на підставі рахунків, виставлених надавачами таких послуг, виходячи з обсягів фактичного споживання та встановлених тарифів, із дотриманням визначених надавачами строків внесення плати/попередньої оплати вартості послуг. Копії документів про оплату вартості таких послуг надаються орендарем орендодавцю у строки, встановлені для внесення орендної плати.

З умов договору не вбачається, що орендар має здійснювати відшкодування витрат позивача по сплаті за комунальні послуги.

Також позивачем не надано: 1) доказів укладення договорів із постачальниками відповідних послуг; 2) доказів в підтвердження надання відповідачу зазначених комунальних послуг та їх обсяг; 3) доказів понесення позивачем витрат по сплаті комунальних послуг, які має відшкодувати відповідач.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які свідчили про існування у відповідача обов`язку зі сплати позивачу комунальних послуг у заявленому розмірі.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 4.167,19 грн боргу за комунальні послуги необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки орендну плату не вніс, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 8.1 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної сплати орендної плати, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру заборгованості за кожен день прострочення за весь період прострочення.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При укладанні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов`язання щодо оплати за поставлений товар.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

При укладанні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов`язання щодо оплати орендної плати за інший період нарахування ніж встановлений законом.

В зв`язку з тим, що взяті на себе зобов`язання по сплаті орендної плати відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу пеню, розмір якої за обґрунтованими розрахунками позивача становить 2.395,37 грн (із застосуванням однієї облікової ставки НБУ, а не подвійної).

Вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 2.395,37 грн обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 8.2 договору у випадку порушення строку оплати орендної плати більше ніж на 30 календарних днів, орендар сплачує орендодавцю штраф у розмірі орендної плати за 1 (один) місяць, встановленої п.п. 4.2, 4.3 договору.

Оскільки прострочення з оплати орендної плати за визначеними позивачем місяцями оренди мало місце понад 30 календарних днів, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 114.084,79 грн штрафу (за обґрунтованими розрахунками позивача).

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, пені та штрафу не суперечить статті 61 Конституції України.

В зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення з повернення коштів, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 2.987,06 грн інфляційних втрат та 2.760,79 грн - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

За розрахунками суду (знаходиться в матеріалах справи) розмір 3% річних становить 1.101,41 грн та позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В іншій частині вимоги позивача про стягнення 3% річних задоволенню не підлягають, оскільки нараховані позивачем з порушенням чинного законодавства України, а саме нараховані на суми, що складаються з боргу по орендній платі та штрафу за відповідні місяці оренди, однак штраф не є зобов`язанням в розумінні положень ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, а тому до відповідних правовідносин не застосовуються положення ст. 625 Цивільного кодексу України.

За розрахунками суду (знаходиться в матеріалах справи) розмір інфляційних втрат становить 418,81 грн та позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В іншій частині вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат задоволенню не підлягають, оскільки нараховані позивачем з порушенням чинного законодавства України, а саме нараховані позивачем на суми, що складаються з боргу по орендній платі та штрафу за відповідні місяці оренди. Також здійснено нарахування не на сукупний індекс інфляції за період, коли мало місце прострочення, а на сукупний індекс інфляції починаючи з січня 2020 року по місяць в якому виникла заборгованість.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Мазура Сергія Вікторовича є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 231, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промбуд» (09500, Київська обл., М.Тараща, вул. Шевченка, 28, 1-поверх, кімната 4, ) на користь Фізичної особи-підприємця Мазура Сергія Вікторовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 87.472 (вісімдесят сім тисяч чотириста сімдесят дві) грн. 00 коп. боргу по орендній платі, 2.395 (дві тисячі триста дев`яносто п`ять) грн 37 коп. пені, 114.084 (сто чотирнадцять тисяч вісімдесят чотири) грн 79 коп. штрафу, 418 (чотириста вісімнадцять) грн. 81 коп. інфляційних втрат, 1.101 (одна тисяча сто одна) грн 41 коп. 3% річних, 3.082 (три тисячі вісімдесят дві) грн 08 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В. Сівакова