ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2021 Справа № 917/167/21

за позовною заявою Харківського національного університету внутрішніх справ, проспек Льва Ландау, 27, м. Харків, 61080, в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ, вул. Перемоги, 17/6, м. Кременчук, Полтавська область, 39605

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "АВІА", вул. Леонова, 2/27, м. Кременчук, Полтавська область, 39612

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

1. Міністерство освіти і науки України, проспект Перемоги, буд. 10, м. Київ, 01135;

2. Фонд державного майна України, вул. Генерала Алмазова, буд. 18/9, м. Київ, 01133,

про 1. визнання недійсним договору купівлі-продажу від 18.09.2002 року №69, що укладений між Кременчуцьким льотним коледжем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "АВІА" недійсним;

2. витребування з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "АВІА" будівлю слюсарної майстерні для виконання ремонтно-профілактичних робіт на складі паливо-мастильних матеріалів, загальною площею 42,20 кв. м. на користь Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ,

Суддя Тимощенко О.М.

Секретар судового засідання Отюгова О.І.

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явились

від відповідача: не з`явились

від третіх осіб: не з`явились

Повний текст рішення підписаний в перший робочий день після виходу судді Тимощенко О.М. з лікарняного, на якому суддя перебувала з 29.11.2021 року по 17.12.2021 року включно.

Обставини справи: 11.02.2021 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Харківського національного університету внутрішніх справ в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "АВІА" про: 1. визнання недійсним договору купівлі-продажу від 18.09.2002 року №69, що укладений між Кременчуцьким льотним коледжем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "АВІА" недійсним; 2. витребування з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "АВІА, будівлю слюсарної майстерні для виконання ремонтно-профілактичних робіт на складі паливо-мастильних матеріалів, загальною площею 42,20 кв. м. на користь Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що Кременчуцький льотний коледж при відчужені нерухомого майна за договором-купівлі продажу від 18.09.2002 № 69 мав отримати дозвіл Міністерства освіти України за погодженням з Фондом державного майна України, оскільки коледж не був власником нерухомого майна, а здійснював оперативне управління. Сторони при укладенні спірного договору купівлі-продажу в порушення ст. 63 Закону України «Про освіту», ст. 5 Закону України Про приватизацію державного майна", Положення про порядок продажу на аукціоні за конкурсом основних засобів, що є державною власністю, затверджене наказом Фонду державного майна України від 22 вересня 2000 р. N 1976 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2000 р. за N 692/4913 не дотримались встановленого порядку відчуження об`єкта державної власності, не врахували заборону його відчуження та не погодили таке відчуження з уповноваженим державою органом, що є підставою для визнання договору недійсним згідно зі статтею 215 та частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України та ст. 48 Цивільного кодексу УРСР.

Ухвалою від 16.02.2021 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 11.03.2021 року.

09.03.2021 року на адресу господарського суду Полтавської області від представника відповідача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів по справі №917/1755/20.

Ухвалою суду від 10.03.2021 року задоволено дане клопотання відповідача.

10.03.2021 року від відповідача надійшов відзив на позов (арк. с. 47-49), в якому відповідач заперечує проти позовних вимог а також просить суд застосувати позовну давність з оглядку на наступне. Оспорюваний договір купівлі-продажу укладено між ТОВ «НВО «АВІА» та Кременчуцьким льотним коледжем, який надалі було перейменовано у Кременчуцький льотний коледж Національного авіаційного університету. Ця юридична особа була в подальшому припинена внаслідок реорганізації, а правонаступником її є Національний авіаційний університет, до якого після припинення перейшли майно, права та обов`язки. Отже, саме Національний авіаційний університет є тією особою, що може вказувати на порушення його прав та інтересів, а у Харківського національного університету внутрішніх справ відсутні правовідносини правонаступництва щодо Кременчуцького льотного коледжу, що виключає наявність порушеного права як такого й відповідно звернення до суду за його захистом шляхом подання позовної заяви щодо оскарження договору купівлі-продажу № 69 від 18.09.2002 року та витребування майна.

Національний авіаційний університет внаслідок відносин правонаступництва знав про укладення договору купівлі-продажу № 69 від 18.09.2002 року, оскільки зазначене в договорі купівлі-продажу нерухоме майно було розташоване на території аеродрому «Велика Кохнівка» Кременчуцького льотного коледжу.

Відповідач не знав, та не міг знати про те, що Кременчуцький льотний коледж не мав права на відчуження будівлі слюсарної майстерні для виконання ремонтно-профілактичних робіт. Відповідач правомірно здійснює своє право власності, а жодних претензій від Національного авіаційного університету до ТОВ «НВО «АВІА» щодо укладення вищезазначеного договору не надходило.

Крім того, відповідач вказує на те, що після придбання майна ним здійснено реконструкцію, внаслідок чого було утворено нові будівлі і споруди та зареєстровано право власності на майновий комплекс будівель та споруд за адресою вул. Сковороди, буд.56, с. Рокитне, Кременчуцький район, Полтавська область.

Позивачем разом з позовом було подано клопотання про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "АВІА" доказів у справі, а саме: оригіналу договору купівлі-продажу від 18.09.2002 року № 69, що укладений між Кременчуцьким льотним коледжем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "АВІА".

В судовому засіданні 11.03.2021 року суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотання позивача про витребування від відповідача оригіналу договору купівлі-продажу від 18.09.2002 року №69, що укладений між Кременчуцьким льотним коледжем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "АВІА".

В судовому засіданні 11.03.2021 року суд оголосив перерву в підготовчому засіданні до 05.04.2021 року.

11.03.2021 року (після судового засідання) через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання відповідача про витребування у позивача оригіналу договору купівлі-продажу від 18.09.2002 року №69 (аналогічне клопотання було усно заявлено представником в судовому засіданні 11.03.2021 року) (арк. с 57-61). Відповідач у відзиві повідомив, що вказані документи надати суду не має можливості в зв`язку з їх знищенням, що підтверджено актом про вилучення для знищення документів. Відповідач також зазначає, що Кременчуцький льотний коледж є стороною договору купівлі-продажу від 18.09.2002р. № 69, тому повинен мати оригінал цього договору у своєму розпорядженні. До клопотання додано витяг з акту про вилучення для знищення документів від 18.04.2017 року.

Позивач через систему «Електронний суд» подав заяву (вхід. № 3259 від 25.03.2021) про зміну підстав позову (без доказів направлення цієї заяви відповідачу) (арк. с. 64-70).

02.04.2021 року через систему «Електронний суд» позивачем подано:

1) заяву про зміну підстав позову (арк. с. 79-81) якій позивач змінив підстави позову до закінчення підготовчого провадження шляхом доповнення позовної заяви додатковою підставою наступного змісту: при укладенні спірного договору купівлі-продажу від 18.09.2020 року №69 сторони в порушення ст. 63 Закону України «Про освіту», ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна", Положення про порядок продажу на аукціоні, за конкурсом основних засобів, що є державною власністю, затверджене наказом Фонду державного майна України від 22 вересня 2000 р. N 1976 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2000 р. за N 692/4913 не дотримались встановленого порядку відчуження об`єкта державної власності, не врахувати заборону його відчуження та не погодили таке відчуження з уповноваженим державою органом, який повинен надавати згоду на його здійснення.

2) клопотання про витребування у Міністерства освіти і науки України належним чином завірену копію дозволу Міністерства освіти і науки України на відчуження будівлі слюсарної майстерні для виконання ремонтно-профілактичних робіт на складі паливо-мастильних матеріалів, загальною площею 42,20 кв.м. (договір купівлі-продажу № 69 від 18.09.2002 р.), які знаходяться на території аеродрому «Кременчук» (Велика Кохнівка) Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету (арк. с. 74-76).

3) клопотання про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Міністерство освіти і науки України та Фонд державного майна України (арк. с. 77-78).

4) клопотання про долучення до матеріалів справи доказів - копію адвокатського запиту № 326 від 11.03.2021 р.; копію листа-відповіді Фонду державного майна України № 10-24-6413 від 23.03.2021 р. (арк. с. 71-73).

Ухвалою від 05.04.2021 року суд продовжив строк проведення підготовчого провадження на 30 днів. Відклав підготовче засівання на 27.04.2021 року. Прийняв до розгляду заяву позивача про зміну підстав позову ( вх. №3631 від 02.04.2021 року). Встановив відповідачу строк для надання відзиву на заяву про зміну підстав позову 15 днів з дня вручення ухвали суду. Залучив до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Міністерство освіти і науки України та Фонд державного майна України. Встановив залученим третім особам строк для надання пояснень по справі - 15 днів з дня отримання цієї ухвали. Витребував у Міністерства освіти і науки України належним чином завірену копію дозволу Міністерства освіти і науки України на відчуження будівлі слюсарної майстерні для виконання ремонтно-профілактичних робіт на складі паливо-мастильних матеріалів, загальною площею 42,20 кв.м. (договір купівлі-продажу № 69 від 18.09.2002 р.), які знаходяться на території аеродрому Кременчук (Велика Кохнівка) Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету. Витребував від позивача оригінал договору купівлі-продажу № 69 від 18.09.2002 р.

16.04.2021 року від позивача до суду надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів по справі №917/1755/20.

Ухвалою суду від 19.04.2021 року задоволено дане клопотання позивача.

27.04.2021 року від відповідача надійшов відзив (після подання позивачем заяви про зміну підстав позову) (арк. с. 117-122). В поданому відзиві відповідач вказує на наступне.

Кременчуцьким льотним коледжем, як юридичною особою, станом на момент укладення оскаржуваного договору було прийнято рішення у відповідності до протоколу №14 засідання постійно діючої комісії по розгляду продажу відповідачу будівлі майстерні для виконання ремонтно-профілактичних робіт обладнання складу ПММ від 07.10.2002 року, п. 6 якого визначено, що реалізацію будівлі насосної станції на складі ПММ аеродрому В. Кохнівка здійснити через біржу згідно з "Типовою Інструкцією про порядок списання основних засобів бюджетних установ" здійснити через біржу.

Крім того, про продаж об`єкту нерухомості, що зазначений в оспорюваному договорі, у відповідності до Типової інструкції свідчить також акт №5 технічного стану будівлі слюсарної майстерні, для виконання ремонтно-профілактичних робіт від 04.07.2002 року, який складався у відповідності до пп. а) п. 7 вищезгаданої Інструкції.

Майновий комплекс, що передавався від Національного авіаційного університету до Харківського національного університету внутрішніх справ не включав в себе майно, що зазначено у оскаржуваному договорі купівлі-продажу, що свідчить про те, що майновий комплекс, який отримано Харківським національним університетом внутрішніх прав має можливість функціонувати без майна відповідача.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 186-р 13.03.2019 року цілісний майновий комплекс Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету передавався із сфери управління Міністерства освіти і науки до сфери управління Міністерства внутрішніх справ з приєднанням його до Харківського національного університету внутрішніх справ як відокремленого структурного підрозділу з найменуванням - Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ.

На момент прийняття вищезазначеного розпорядження цілісного майнового комплексу Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету не існувало, оскільки юридична особа, яка зазначена у вищезазначеному розпорядженні була припинена 24.04.2008 року, а Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ створено як відокремлений структурний підрозділ Харківського національного університету внутрішніх справ лише 28.05.2019 року, що виключає можливість порушення прав та інтересів як Харківського національного університету внутрішніх справ, так і Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ, як відокремленого структурного підрозділу.

Оскарження договору купівлі-продажу №69 від 18.09.2002 року та витребування майна, Національним авіаційним університетом не здійснювалось внаслідок того, що він у своєму розпорядженні мав документи первинного бухгалтерського обліку, які свідчили про те, що відповідне майно було реалізоване на біржі в порядку реалізації майна, що підлягає списанню, а не в порядку приватизації державного майна. У розпорядженні відповідача наявні оригінали лише частини вищезазначених документів, а про їх наявність відповідачу стало відомо з матеріалів архівної справи.

Правонаступником Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету, як юридичної особи, є Національний авіаційний університет (), що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач заперечує будь-яке правонаступництво відокремленого підрозділу Кременчуцький льотний коледж Національного авіаційного університету та підрозділу Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ.

Під час розгляду справи у підготовчому засіданні 27.04.2021 року було оголошено протокольну ухвалу про перерву в підготовчому засіданні до 27.05.2021 р. до 10.00 год.

27.05.2021 року через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання від представника відповідача про витребування доказів в порядку ст. 81 ГПК України з поновленням строків (арк. с. 148-152). В поданому клопотанні відповідач просив суд поновити строк, який встановлено законом на подання клопотання про витребування доказів та витребувати від Національного авіаційного університету: належним чином завірену копію протоколу №14 засідання постійно діючої комісії по розгляду продажу ТОВ "НВО "АВІА" будівлі слюсарної майстерні для виконання ремонтно-профілактичних робіт на складі ПММ від 07.10.2002 року та належним чином завірену копію акту №5 технічного стану будівлі слюсарної майстерні для виконання ремонтно-профілактичних робіт на ПММ від 04.07.2002 року.

Суд протокольною ухвалою від 27.05.2021 року задовольнив клопотання представника відповідача про поновлення строку на подачу клопотання про витребування доказів та задовольнив клопотання представника відповідача про витребування доказів, що відображено у протоколі судового засідання. Відповідна ухвала про витребування доказів була направлена до Національного авіаційного університету.

В судовому засіданні 27.05.2021 року суд оголосив перерву в підготовчому засіданні до 17.06.2021 року.

16.06.2021 року від Національного авіаційного університету надійшло повідомлення про неможливість подати витребувані судом докази (арк. с. 167-168).

25.06.2021 року від Фонду державного майна України надійшли письмові пояснення щодо предмету спору разом із клопотанням про поновлення строку на подачу таких пояснень (арк. с. 173-179). В поданих поясненнях третя особа вказує на те, що посилання позивача на норми Положення про порядок відчуження основних засобів, що є державною власністю є безпідставним, оскільки це Положення стосується регулювання виключно державних підприємств. Посилання позивача на Положення про порядок продажу на аукціоні, за конкурсом основних засобів, що є державною власністю, є також безпідставним, оскільки це положення стосується майна, яке передано до органів приватизації, а спірне майно в стадії приватизації не знаходиться.

У 2002 році питання, пов`язані із продажем (відчуженням) матеріальних цінностей з балансу установ, основна діяльність яких здійснювалася за рахунок коштів державного та/або місцевих бюджетів, регламентувались Типовою інструкцією про порядок списання матеріальних цінностей з балансу бюджетних установ, затвердженою наказом Державного казначейства України, Міністерства економіки України від 10.08.2001 № 142/181 та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 05.09.2001 за № 787/5978, яка не передбачала погодження з Фондом відчуження нерухомого майна таких установ.

Відомості стосовно майна, зокрема будівлі слюсарної майстерні для виконання ремонтно-профілактичних робіт на складі паливно-мастильних матеріалів, загальною площею 42,20 кв. м., суб`єктом управління до Фонду з метою внесення до Єдиного реєстру об`єктів державної власності не надавалися.

З урахуванням мотивів, наведених третьою особою у клопотанні, та з метою з`ясування всіх обставин справи суд задовольнив клопотання про поновлення строку на подачу таких пояснень. Також Фонд просив суд здійснювати розгляд справи без участі його представника. Дане клопотання суд задовольнив.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці судове засідання 17.06.2021 року не відбулося.

Ухвалою від 23.07.2021 року призначено підготовче засідання по справі № 917/167/21 на 12.08.2021 року.

Ухвалою від 12.08.2021 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті 20.09.2021 року.

В судовому засіданні 20.09.2021 року суд оголосив перерву в засіданні при розгляді справи по суті до 21.10.2021 року.

21.10.2021 р. від представника позивача на адресу суду (електронна пошта) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку його перебуванням в іншому судовому засіданні.

21.10.2021 р. від Браташ Ю. П. на адресу суду (підсистема "Електронний суд") надійшла заява про припинення повноважень представника у зв`язку з розірванням договору на професійну правничу допомогу № 17/02-21 від 17.02.2021 р.

Також 21.10.2021 року від адвоката Кондрик Н.Г надійшла заява, в якій зазначено, що 20 жовтня 2021 року між адвокатом Кондрик Наталією Григорівною та відповідачем у справі - ТОВ «НВО «АВІА» був укладений договір на надання юридичній особі правової допомоги. В свою чергу домовленості щодо представлення інтересів юридичної особи адвокатом Браташем Юрієм Павловичем припинено. З метою забезпечення процесуальних прав ТОВ «НВО «АВІА», як учасника процесу, представник відповідача просив суд відкласти розгляд у справі, надати можливість ознайомитись з письмовими матеріалами господарської справи №917/167/21 з можливістю знімати фотокопії документів.

Ухвалою від 21.10.2021 року суд відклав розгляд справи на 18.11.2021 року.

В судове засідання призначене на 18.11.2021 року учасники справи представництво не забезпечили, останні були належним чином та завчасно повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, про що свідчать матеріали справи (повідомлення про вручення поштових відправлень в матеріалах справи).

18.11.2021 р. від представника позивача на адресу суду (електронна пошта) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку його перебуванням у відрядженні.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи враховуючи наступне.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами.

Отже, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Позивач втретє заявив клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд враховує, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на те, що суд неодноразово відкладав судові засідання, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, не знаходить підстав для задоволення клопотання та відкладення розгляду справи.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних).

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника позивача про відкладення розгляду даної справи та вважає можливим розглянути справу у відсутності представників за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Згідно договору купівлі-продажу № 69 від 18.09.2002 року Кременчуцький льотний коледж продав, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «АВІА» (відповідач) придбало будівлю слюсарної майстерні для виконання ремонтно-профілактичних робіт на складі паливно-мастильних матеріалів, загальною площею 42,20 м2, 1986 року забудови, яка розташована на території аеродрому «Велика Кохнівка» Кременчуцького льотного коледжу (арк. с.17).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.10.2009 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.10.2009 року за Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «АВІА» (відповідач) зареєстровано майновий комплекс будівель та споруд за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Рокитне, вул. Сковороди, буд. 56, а саме: будівля майстерні по обслуговуванню високотехнологічного обладнання, А, А-1, А-2, а, 377,5 кв. м; будівля насосної станції, Г, 65,5 кв. м; будівля слюсарної майстерні для виконання ремонтно-профілактичних робіт, будівля зварювальної майстерні, Д, Д-1, Д-2, д, 171,0 кв. м; будівля пункту зберігання та видачі олив, Е, 31,0 кв. м; надземні резервуари Р-75, № 1-20; резервуари РВС-2000, № 21-22; резервуари Р-60, № 23-26; резервуари Р-25, № 27-29; резервуар Р-15, №30 (арк. с.15-16).

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13.03.2019 № 186-р цілісний майновий комплекс Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету вирішено передати зі сфери управління Міністерства освіти і науки України до сфери управління Міністерства Внутрішніх справ України з приєднанням його до Харківського національного університету внутрішніх справ (ХНУВС) як відокремленого структурного підрозділу та надалі іменувати його - Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ.

Рішенням Вченої ради Харківського національного університету внутрішніх справ від 28.05.2019 № 7/4 створено Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ, як відокремлений підрозділ.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 423 від 30.05.2019 затверджений акт приймання-передачі від 23.05.2019, згідно якого цілісний майновий комплекс Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету прийнятий до сфери управління МВС (арк. с.24, 18-23).

Розпорядженням Полтавської обласної державної адміністрації від 17.01.2020 № 30 вирішено надати Харківському національному університету внутрішніх справ в постійне користування земельну ділянку площею 441,15 та (кадастровий номер :000:0001), для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти, яка знаходиться на території Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області (арк. с.25).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що після здійснення державної реєстрації права користування на вказану земельну ділянку та проведення інвентаризації основних активів, розмішених на аеродромі, він встановив, що на частині зазначеної земельної ділянки знаходяться будівлі та споруди, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «АВІА» (відповідачу).

Позивач листом від 12.02.2020 № 1/7-413 звертався до відповідача з проханнями надати інформацію щодо підстав їх присутності на території Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ та надати завірені копії правовстановлюючих документів на нерухоме майно (арк. с. 13).

Відповідач із листом від 11.03.2020 № 93 надав позивачу копію витягу з реєстру права власності на нерухоме майно, право власності на яке виникло 23.10.2009 року та знаходиться за адресою: село Рокитне, вул. Сковороди, буд. 56 (арк. с.14-16).

Позивач вказує на те, що відчужене нежитлове приміщення (будівля слюсарної майстерні для виконання ремонтно-профілактичних робіт на складі паливно-мастильних матеріалів, загальною площею 42,20 м2, 1986 року забудови), яка розташована на території аеродрому «Велика Кохнівка» Кременчуцького льотного коледжу за договором купівлі-продажу від 18.09.2021 № 69, що укладений між Кремечуцьким льотним коледжем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «АВІА» за своєю правовою природою є приватизацією.

Отже, на думку позивача, при укладенні спірного договору купівлі-продажу від 18.09.2002 року № 69 його сторони в порушення ст. 63 Закону України «Про освіту», ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна", Положення про порядок продажу на аукціоні, за конкурсом основних засобів, що є державною власністю, затверджене наказом Фонду державного майна України від 22 вересня 2000 р. N 1976 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2000 р. за N 692/4913 не дотримались встановленого порядку відчуження об`єкта державної власності, не врахували заборону його відчуження та не погодили таке відчуження з уповноваженим державою органом, який повинен надавати згоду на його здійснення. Оскільки спірний договір купівлі-продажу № 67 від 17.09.2002 року не відповідає вимогам закону, цей договір підлягає визнанню недійсним.

Враховуючи вище викладене, позивач, вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду за захистом своїх прав з вимогами про: 1. визнання недійсним договору купівлі-продажу від 18.09.2002 року №69, що укладений між Кременчуцьким льотним коледжем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "АВІА" недійсним; 2. витребування з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "АВІА" будівлю слюсарної майстерні для виконання ремонтно-профілактичних робіт на складі паливо-мастильних матеріалів, загальною площею 42,20 кв. м. на користь Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази: копію листа від 12.02.2020 № 1/7-413; копію листа від 11.03.2020 № 93; копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25254853 від 26.10.2009 року; копію свідоцтва про власності на нерухоме майно ССР №521145 від 23.10.2009 року; копію договору купівлі-продажу №69 від 18.09.2002 року; копію акту приймання-передачі цілісного майнового комплексу Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету від 30.05.2019 року №423; копію розпорядження Полтавської обласної державної адміністрації від 17.01.2020 №30; копію листа відповіді виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 06.07.2020 року №01-28/902; копію адвокатського запиту від 11.03.2021 року №326; копію листа від 23.03.2021 року №10-24-6413; копію адвокатського запиту від 11.03.2021 року №325 з доказами його направлення; копію статуту Кременчуцького льотного коледжу затвердженого 16.10.1997 року; копію інформаційної довідки від 09.04.2021 року №7/692.

На підтвердження обґрунтованості своїх заперечень відповідач надав наступні докази: копію акту вилучення знищення документів від 18.04.2017 року; копія протоколу №14 від 07.10.2002 року; копія договору купівлі-продажу №164 11.09.2002 року; копія картки реєстраційної угоди №164 11.09.2002 року; копія протоколу №40 11 вересня 2002 року; копію акту №5 від 04.07.2002 року; копію листа від 06.04.2021 року ПІ-65/0-88/0/63-21; копію листа від 31.03.2021 року №192/422-21; копію державного акту на право постійного користування землею ІІ-ПЛ №002291; копію плану.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Відповідно до ст. 48 Цивільного кодексу УРСР (1963 року, в редакції чинній на момент укладення спірного договору; далі - ЦК УРСР) недійсною є угода, яка не відповідає вимогам закону.

Згідно із ст. 41 ЦК УРСР, чинній на момент укладення спірного договору, угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦК УРСР в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як-от: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦК УРСР зобов`язання виникають з договору або інших підстав, зазначених у статті 4 ЦК УРСР.

Згідно зі ст. 4 ЦК УРСР цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки, зокрема:

- з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

- з адміністративних актів, у тому числі для державних, кооперативних та інших громадських організацій з актів планування;

- в результаті відкриттів, винаходів, раціоналізаторських пропозицій, створення творів науки, літератури і мистецтва;

- внаслідок заподіяння шкоди іншій особі, а так само внаслідок придбання або збереження майна за рахунок коштів іншої особи без достатніх підстав;

- внаслідок інших дій громадян і організацій;

- внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання цивільно-правових наслідків.

Відповідно до Статуту Кременчуцького льотного коледжу, прийнятого Конференцією трудового колективу від 12.09.1997 (протокол № 23), затвердженого Міністерством освіти України 16.10.1997 року та зареєстрованого у виконкомі Кременчуцької міської ради розпорядженням № 1332 від 05.11.1997 (арк. с. 82-84), коледж є вищим закладом освіти II рівня акредитації, заснованим на державній формі власності і підпорядкований Міністерству освіти України. Коледжу передаються засновником у користування та оперативне управління об`єкти права власності: будівельні споруди, повітряні судна, машини, обладнання, транспортні засоби, грошові кошти. Відчуження майна, що закріплене за коледжем, здійснюється за погодженням Міністерства освіти України у порядку, встановленому чинним законодавством.

Отже, вказаний Коледж мав статус державного навчального закладу.

Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на те, що сторонами договору порушено вимоги Положення про порядок продажу на аукціоні, за конкурсом основних засобів, що є державною власністю, затверджене наказом Фонду державного майна України від 22 вересня 2000 р. N 1976 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2000 р. за N 692/4913.

Як зазначено в преамбулі даного Положення, воно визначає порядок відчуження майна шляхом продажу державного майна, закріпленого за державними підприємствами; державного майна, наданого в оренду; державного майна підприємств, які перебувають у процесі приватизації; державного майна тих суб`єктів підприємницької діяльності, щодо яких, відповідно до їхнього Статуту, поширюються норми чинного законодавства України, встановлені для державних підприємств; державного майна, що перебуває на балансі суб`єктів підприємницької діяльності недержавної форми власності.

Отже, дане Положення стосується регулювання виключно державних підприємств, а до регулювання установ, якою був Кременчуцький льотний коледж, відношення не мало.

Обґрунтування позову порушенням Положення про порядок продажу на аукціоні за конкурсом основних засобів, що є державною власністю, затвердженого наказом Фонду державного майна України № 1976 від 22.09.2000 року є безпідставним, оскільки зазначене положення стосується майна, функції з управління яким передано до органів приватизації.

Позивач не довів жодним доказом того, що спірне майно було передано до органів приватизації.

Крім того, третя особа 1 (Фонд державного майна України) в своїх письмових поясненнях повідомила суду про те, що спірне майно в стадії приватизації не знаходилося і інформація стосовно спірного майна по вул. Сковороди, буд. 56, с. Рокитне в інформаційних системах Фонду відсутня.

У 2002 році питання, пов`язані із продажем (відчуженням) матеріальних цінностей з балансу установ, основна діяльність яких здійснювалася за рахунок коштів державного та/або місцевих бюджетів, регламентувались Типовою інструкцією про порядок списання матеріальних цінностей з балансу бюджетних установ, затвердженою наказом Державного казначейства України, Міністерства економіки України від 10.08.2001 № 142/181 та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 05.09.2001 за № 787/5978, яка не передбачала погодження з Фондом відчуження нерухомого майна таких установ.

Відповідач зазначає, що спірне майно ним придбано на підставі угоди, що укладена на Полтавській універсальній аграрно-промисловій біржі, за наслідками проведення біржових аукціонних торгів, які відбулись 11.09.2002 року, про що свідчить договір №164 купівлі-продажу від 11.09.2002 року, картка реєстрації біржової угоди №164 від 11.09.2002 року та протокол №40 біржових аукціонних торгів основними засобами виробництва державного майна України на Полтавській універсальній аграрно-промисловій біржі від 11.09.2002 року (арк. с.127-130).

Як вбачається з матеріалів справи, ці обставини позивач в установленому порядку не спростував. Позивач не надав суду жодного доказу в підтвердження своїх тверджень, що спірне майно дійсно було передано відповідачу саме на підставі оскаржуваного договору №69 від 18.09.2002 року.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 цього Кодексу. Суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист прав і охоронюваних законом інтересів, які порушені або оспорюються. Наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації права, встановленого наведеними нормами. Суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Вирішуючи спір по суті, господарський суд має встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, для захисту якого звернувся позивач, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої порушено провадження у справі, належним позивачем. При цьому відсутність права на позов у матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову в задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність такого права обумовлює виникнення в інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії) від зобов`язаних осіб.

Така ж правова позиція викладена у постанові КГС Верховного Суду від 26.08.2020 року у справі № 925/1158/19, яка враховується судом при вирішенні цієї справи

Суд також враховує правову позицію, викладену у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 16.10.2020 року при розгляді справи № 910/12787/17, в якій вказано наступне.

Так, за змістом статей 203, 215, 217 ЦК України оспорювати правочин у суді може одна зі сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття заінтересована особа такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який вони мали до вчинення правочину.

Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша законна реалізація заінтересованою особою її прав.

Самі по собі дії осіб щодо вчинення правочинів, навіть якщо вони здаються іншим особам неправомірними, не можуть бути оспорені в суді, допоки ці особи не доведуть, що такі дії порушують їх права.

Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду зазначила, що особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме підтвердити, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Позивач, реалізуючі право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого він не є, зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд має перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не є стороною договору №69 від 18.09.2002 року.

Сторонами оспорюваного договору №69 від 18.09.2002 року є Кременчуцький льотний коледж () та Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "АВІА".

Як свідчать подані суду докази, Кременчуцький льотний коледж з кодом був юридичною особою, яка створена рішенням колегії Міністерства освіти України від 23.06.1993 року 13/2 та зареєстровано у виконкомі Кременчуцької міської ради у відповідності до розпорядження № 1332 від 05.11.1997 року, що підтверджується Статутом Кременчуцького льотного коледжу, затвердженого 16.10.1997 (арк. с.82-83).

10.06.2003 року Національним авіаційним університетом прийнято наказ № 101/09 "Про заходи щодо реорганізації Кременчуцького льотного коледжу", згідно з яким вирішено утворити у структурі Національного авіаційного університету - Кременчуцький льотний коледж Національного авіаційного університету (арк. с. 169).

15.09.2003 зареєстровано Кременчуцький льотний коледж Національного авіаційного університету (), тобто код ЄДРПОУ залишився тим самим (арк. с.123-125).

24.04.2008 року внесено запис про припинення Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету () внаслідок реорганізації з правонаступництвом всіх прав та обов`язків Національним авіаційним університетом (); (арк.с.123-125).

Наказом від 29.05.2019 року Національний авіаційний університет вирішив припинити діяльність Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету (), як відокремленого підрозділу шляхом його приєднання до Харківського національного університету внутрішніх справ та встановити, що Харківський національний університет внутрішніх справ є правонаступником Національного авіаційного університету в частині майнових і немайнових прав та обов`язків Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету (арк. с. 170).

В ч. 1 статті 87 Цивільного кодексу України вказано, що юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

Згідно із ч. 4 статті 91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

В статті 95 Цивільного кодексу України зазначено, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Згідно із ч. 1 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

А в ч. 5 цієї статті зазначено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач - Харківський національний університет внутрішніх справ (ідентифікаційний код 08571096) зареєстрований як юридична особа 13.03.2001 року.

Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ, як відокремлений підрозділ цього Університету, було створено Рішенням Вченої ради Харківського національного університету внутрішніх справ від 28.05.2019 року № 7/4 та зареєстровано в Реєстрі 30.05.2019 року (арк. с. 10-12).

Тобто, Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ створено набагато пізніше, ніж укладено оспорюваний договір №69 від 18.09.2002 року.

Тому посилання позивача у позові на те, що спірне майно надавалося позивачу для здійснення статутної діяльності, а також на те, що майно відчужувалося саме позивачем є необґрунтованим.

Матеріалами справи не підтверджується, що позивач є правонаступником юридичної особи - Кременчуцького льотного коледжу (кодом ), який вказаний стороною договору №69 від 18.09.2002 року.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Правовий аналіз положень статті 387 ЦК України дає підстави для висновку, що у наведеній нормі йдеться про право власника на віндикаційний позов, тобто позов власника, який не володіє, до невласника, який незаконно володіє майном, про вилучення цього майна в натурі.

Згідно із статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно із ч. 1 статті 329 ЦК України юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Таким чином, позивач має довести належними доказами обставини та підстави набуття ним права власності на спірне майно - будівлю слюсарної майстерні для виконання ремонтно-профілактичних робіт на складі паливно-мастильних матеріалів, загальною площею 42,20 кв. м.

Під час розгляду справи позивач - Харківський національний університет внутрішніх справ не надав суду жодного доказу, який би підтверджував наявність у Харківського національного університету внутрішніх справ права власності на спірний об`єкт - будівлю слюсарної майстерні для виконання ремонтно-профілактичних робіт на складі паливно-мастильних матеріалів, загальною площею 42,20 кв. м.

Суд вважає необґрунтованим посилання позивача на те, що спірне майно було передано йому за Актом приймання-передачі цілісного майнового комплексу Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.05.2019 року № 423 (далі - Акт приймання-передачі), оскільки у вказаному акті серед будівель та споруд, що входять до цілісного майнового комплексу та що передавалися позивачу, відсутня вказівка про передачу позивачу будівлі слюсарної майстерні для виконання ремонтно-профілактичних робіт на складі паливно-мастильних матеріалів, загальною площею 42,20 кв. м.

Крім того, позивачем не доведено, що на дату складення вказаного Акту спірне майно обліковувалося на балансі Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету та входило до його цілісного майнового комплексу, що був предметом передачі позивачу.

Отже, спірний договір не порушує прав позивача, оскільки останній не довів наявності у нього права власності на це майно.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Повне рішення складено 20.12.2021 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.257 ГПК України).

Суддя Тимощенко О.М.