ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2021р. Справа № 904/8410/21

За позовом: Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислове управління «Щебелинкагазвидобування», смт. Донець

До: Державного підприємства «Дніпровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», смт. Слобожанське

Про: стягнення 56 606, 64 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ:

АТ «Укргазвидобування» в особі філії ГУ «Щебелинкагазвидобування» (позивач) звернулося з позовом до ДП «Дніпровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» ( відповідач ) про стягнення 56 606, 65 грн. штрафу, який виник внаслідок не своєчасної реєстрації відповідачем податкової накладної за договором №92 від 28.12.19р. (укладеним між сторонами); внаслідок чого позивач не зміг включити суму ПДВ до податкового кредиту на загальну суму 56 606, 64 грн.

Ухвалою суду від 18.10.21р. було відкрите провадження у справі №904/8410/21 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України , без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

ДП «Дніпровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (відповідач) своїм правом на подання до суду відзиву на позов не скористався, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення відповідачу 25.10.21р. ухвали суду від 18.10.21р. про відкриття провадження у справі (а.с.54).

Згідно ч.2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку , але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Законом не надано право судді продовжити цей строк ( встановлений законом ).

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.19р. між АТ «Укргазвидобування» (замовник) та ДП «Дніпровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» ( виконавець ) укладено договір № 92 , відповідно до умов якого виконавець зобов`язався виконати комплекс робіт (далі роботи) щодо оформлення права на встановлення земельного сервітуту: на будівництво та розміщення об`єктів нафтогазовидобування свердоливин Личківського, Кременівського, Східно-Новоселівського родовищ на території Приорільської, Новопетрівської та Заплавської сільських рад Магдалинівського району Дніпропетровської області та Перещепинського родовища на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, загальна кількість - 16 шт., а замовник - прийняти та оплатити виконані роботи. (п.1.1. договору).

Згідно з п. 2.1. договору загальна вартість робіт за цим договором становить 452 853,44 гривень (чотириста п`ятдесят дві тисячі вісімсот п`ятдесят три гривні 44 копійки), в тому числі ПДВ 75 475,52 грн. (сімдесят п`ять тисяч чотириста сімдесят п`ять гривень 52 копійки). Відповідно до п. 3.1 договору приймання-передача виконаних робіт за цим договором оформляється Актом.

Згідно з п.5.8 договору, якщо виконавець не зареєстрував, неправильно або несвоєчасно зареєстрував податкову/і накладну/і в системі електронного адміністрування податку на додану вартість чи вчинив інші дії/ бездіяльність, в результаті чого замовник втратив право на податковий кредит, виконавець зобов`язаний сплатити замовнику штраф у розмірі 20% від суми операції/й по якій не зареєстровано, неправильно або несвоєчасно зареєстровано податкову/і накладну/і. (для резидентів)

Відповідно з п. 9.1. договору усі спори, пов`язані з виконанням цього договору, вирішуються шляхом переговорів між представниками сторін. Згідно з п. 9.2. договору у разі недосягнення згоди спір вирішується в судовому порядку відповідно до законодавства.

Строк дії договору визначений у пункті 10.1. (в редакції додаткової угоди № 1 від 30.12.20р., а.с.22): «Договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31 грудня 2021 року, а в частині розрахунків до повного виконання зобов`язань за договором.»

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору відповідачем виконані роботи на суму 339 639,98 грн., про що сторонами підписані наступні акти приймання-передачі виконаних робіт :б/н від 01.10.2020 р. на суму - 56 606,68 грн., у тому числі ПДВ у розмірі - 9 434,44 грн.; № 2 від 08.10.2020 р. на суму - 56 606,68 грн., у тому числі ПДВ у розмірі - 9 434,44 грн.; № 3 від 05.11.2020 р. на суму - 28 303,34 грн., у тому числі ПДВ у розмірі - 4 717,22 грн.; № 4 від 25.11.2020 р. на суму - 84 910,02 грн., у тому числі ПДВ у розмірі - 14 151,66 грн.; № 5 від 14.01.2021 р. на суму -113 213,36 грн., у тому числі ПДВ у розмірі - 18 868,88 грн. (а.с.23-27).

Позивачем , в свою чергу зобов`язання з оплати виконаних робіт виконані в повному обсязі на суму 339 639,98 грн. (що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, а.с.28-30).

За твердженням позивача, станом на 10.09.21 р. відповідачем в порушення вимог діючого законодавства не здійснена реєстрація податкових накладних за даними операціями на загальну суму 56 606,64 гривень, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру податкових накладних № 9148 на запит від 10.09.2021 року № 9148. (а.с.34).

Враховуючи порушення відповідачем вимог діючого законодавства в частині своєчасного реєстрування податкових накладних в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, керуючись умовами п. 5.8 договору позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу № ШГВ685-003.1.1-06 від 12.02.21р. про сплату штрафу у розмірі 20% від суми операцій по яких не було відповідачем зареєстровано податкові накладні, тобто у розмірі втраченого податкового кредиту в сумі 56 606,64 гривень. (а.с.31) Цю вимогу відповідач отримав 26.02.21р. (що підтверджується відповідним поштовим повідомленням органів зв`язку, а.с.33). Відповідач на дану вимогу відповіді не надав, причини не виконання умов договору щодо реєстрування податкових накладних в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не пояснив.

У зв`язку з чим позивач звернувся з цим позовом до суду та відповідно до п. 5.8. договору нарахував відповідачу на суму не зареєстрованих за актами приймання передачі виконаних робіт ( 283 033, 34 грн. без ПДВ) 20% штрафу в розмірі 56 606, 64 грн. ( 283 033, 34 х20% = 56 606, 64 грн.).

На час прийняття рішення у справі відповідачем доказів сплати штрафу не надав.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7 статті 201 ПК України передбачено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів//послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, зокрема, дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої- дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України встановлено, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Для включення суми податку за відповідною податковою накладною до податкового кредиту, така податкова накладна має бути складена з дотриманням встановлених вимог та містити обов`язкові реквізити, а її складання належним чином та реєстрація є обов`язком саме відповідача.

Отже, реалізація відповідного права, визначеного вказаними нормами залежить саме віддій відповідача.

З огляду на викладене у цьому випадку є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку належним чином скласти та зареєструвати податкові накладні та неможливістю позивача включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму.

Відповідно до п. 14.1.181 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, в силу вимог п. 198.1 ст. 198 ПК України, виникає у разі здійснення операцій, зокрема з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулась раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу. протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Положення п. 200.1 ст. 200 ПК України визначають, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів» що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідач в порушення вимог п. 201.10 ст. 201 ПК України належним чином не зареєстрував податкову накладну, у зв`язку з чим позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 56 606,64 грн.

У даному випадку наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку належним чином скласти та зареєструвати податкову накладну та неможливістю позивача включити суму ПДВ до податкового кредиту (відповідні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 03.08.2018 у справі № 917/877/17, прийнятою Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду).

Тобто, сума податку на додану вартість, що не включена до податкового кредиту позивача внаслідок невиконання своїх обов`язків зі своєчасної реєстрації податкової декларації, є його збитками.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода)

Статтею 224 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Отже, відповідна норма встановлює відповідальність у вигляді зобов`язання відшкодувати збитки не лише за порушення господарського зобов`язання, але й у випадку порушення установлених вимог щодо здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, статтей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 20 ГК України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема відшкодування збитків.

Згідно ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Здійснивши оцінку наданих позивачем доказів за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що такі докази більш вірогідно підтверджують обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, оскільки відповідач на їх спростування не подав суду жодного доказу. За перелічених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, що відповідно є підставою для задоволення позову у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 178, 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд , -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі .

2. Стягнути з відповідача - Державного підприємства «Дніпровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» ( 52005, смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, вул. Василя Сухомлинського, буд. 42; ) на користь позивача Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28 ; ) в особі філії Газопромислове управління «Щебелинкагазвидобування» (64250, смт. Донець Балаклійського району Харківської області, вул. Стадіонна, 9; ): 56 606, 64 грн. збитків та 2 270, 00 грн. - витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 17.12.21р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя Васильєв О.Ю.