ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2021 р. Справа№ 910/6075/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Кропивної Л.В.

Барсук М.А.

при секретарі судового засідання Денисевич К.Ю.,

за участю представників:

від позивача: Загребельська А.А. (ордер серії АА №1086172 від 30.04.2021),

від відповідача: Атаманюк Г.В. (в порядку самопредставництва),

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Ахундової Карини Юріївни на рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 у справі №910/6075/21 (суддя Зеленіна Н.І., повний текст складено - 30.08.2021) за позовом Фізичної особи-підприємця Ахундової Карини Юріївни до Антимонопольного комітету України про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

Встановив наступне.

Фізична особа-підприємець Ахундова Карина Юріївна звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про скасування рішення АМКУ, оформленого листом за вих. №130-26.13/01-1959 від 08.02.2021 про залишення колективної заяви про порушення законодавства про захист економічної конкуренції без розгляду в частині ФОП Ахундової К.Ю. та зобов'язання АМКУ розглянути вказану заяву в частині ФОП Ахундової К.Ю.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач, разом з п'ятьма іншими фізичними-особами підприємцями, 02.12.2020 звернулись до Комітету із спільною заявою про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Вказана заява була залишена без руху і заявникам надано строк для надання Комітету запитуваної інформації. Позивач у визначений строк надав відповідачу запитувану інформацію та пояснення, однак оскаржуваним рішенням заява була залишена без розгляду з посиланням на те, що троє із шести заявників не надали запитувані документи. Позивач вважає, що рішення відповідача суперечить Правилам розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, є незаконним та порушує право заявника, який надав всю інформацію до заяви, на захист прав та інтересів в Антимонопольному комітеті України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 у справі №910/6075/21 у позові відмовлено повністю.

Так, суд вказав, що Комітет має право приймати розпорядження про виділення справи, розгляд якої розпочато, для її окремого розгляду, однак, норми Закону України "Про захист економічної конкуренції" та Правил не встановлюють можливість виділення з колективної (спільної) заяви, яка подана до Комітету групою заявників, окремих обставин, якими окремий заявник обґрунтовує свої вимоги для прийняття органами Комітету розпорядження про початок розгляду справи за такою (окремою) заявою, яка фактично міститься у колективній заяві, що подана без додержання вимог, викладених у пункті 18 Правил.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує про хибність висновків суду першої інстанції стосовно того, що не усунення недоліків всіма заявниками спільної (колективної) заяви, унеможливлює її розгляд відповідно до вимог 18 Правил розгляду заяв.

Представник апелянта - позивача у справі в судовому засіданні підтримав вимоги за апеляційною скаргою.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Фізичні особи-підприємці Руминська Ганна Дмитрівна, Караяні Іван Васильович, Коваль Андрій Сергійович, Горчанюк Сергій Петрович, Ахундова Карина Юріївна, Верцімаха Галина Андріївна звернулися до Антимонопольного комітету України із заявою (без дати та номеру) (вх. номер АМК України №8-01/461-АМ від 02.12.2020) про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в якій просили Комітет прийняти до розгляду заяву щодо порушення платіжними організаціями "MasterCard International Incorporated" та "Visa International Service Association" законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді встановлення таких умов обігу та використання платіжних карток, за яких банки-еквайри повинні платити банкам-емітентам комісію за кожну транзакцію, здійснену за допомогою платіжних карт (комісія інтерчейндж), які діють у таких платіжних системах, а також у вигляді встановлення мінімальних розмірів такої комісії, що призводить до обмеження конкуренції між банками-еквайрами, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку послуг карткових платіжних систем.

Рішенням Антимонопольного комітету України, яке оформлене листом №130-26.13/01-17923 від 23.12.2020 "Про залишення заяви без руху і надання інформації", адресованим позивачу, відповідач розглянувши спільну заяву фізичних осіб-підприємців, на підставі статей 16, 22 та 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" зазначив, що заявникам необхідно у 15-денний термін з дня отримання цього листа надати до Комітету наступну інформацію та копії документів:

1. Копії договорів щодо надання послуг торговельного еквайрингу, укладених між заявниками та банками-еквайрами (з усіма додатками, тарифами, змінами та доповненнями, які є їх невід`ємною частиною);

2. Пояснення та копії підтверджуючих документів щодо включення затрат на послуги еквайрингу у ціну товарів/послуг (копію калькуляції ціни на товари/послуги, розрахунку тощо).

Крім того, комітет повідомив, що заявники можуть також надати іншу додаткову інформацію, яка сприятиме більш повному з`ясуванню питань, порушених у заяві. Інформація з обмеженим доступом (конфіденційна інформація) повинна бути відповідним чином позначена або подана в опечатаному конверті окремо (на конверті та кожній сторінці повинно бути чітко зазначено "інформація з обмеженим доступом") і буде використана згідно з чинним законодавством.

Тому, з урахуванням пункту 19 Правил, до отримання вищезазначеної інформації заяву ФОП Верцімахи Галини Андріївни, ФОП Руминської Ганни Дмитрівни, ФОП Караяні Івана Васильовича, ФОП Коваля Андрія Сергійовича, ФОП Горчанюк Сергія Петровича, ФОП Ахундової Карини Юріївни залишено без руху.

У вказаному листі Комітетом також роз`яснено заявникам, що у разі невиконання зазначених вимог у встановлений строк заява ФОП Верцімахи Галини Андріївни, ФОП Руминської Ганни Дмитрівни, ФОП Караяні Івана Васильовича, ФОП Коваля Андрія Сергійовича, ФОП Горчанюк Сергія Петровича, ФОП Ахундової Карини Юріївни може бути залишена без розгляду на підставі пункту 19 Правил.

ФОП Ахундова К.Ю. на виконання вимог Комітету надала письмові пояснення та копію договору з платіжним сервісом АТ КБ "Приватбанк" - LiqPay "Умови та правила надання послуг в системі LiqPay".

Рішенням Антимонопольного комітету України, яке оформлено листом №130-26.13/01-1956 від 08.02.2021 "Про розгляд заяви" спільну заяву ФОП Руминської Ганни Дмитрівни, ФОП Караяні Івана Васильовича, ФОП Коваля Андрія Сергійовича, ФОП Горчанюка Сергія Петровича, ФОП Ахундової Карини Юріївни, ФОП Верцімахи Галини Андріївни залишено без розгляду з підстав не усунення недоліків усіма заявниками.

Зі змісту вказаного листа вбачається, що заявниками - ФОП Караяні Іваном Васильовичем, ФОП Верцімахою Галиною Андріївною та ФОП Ахундовою Кариною Юріївною було усунуто недоліки та надано додаткову інформацію, але станом на 04.02.02021 до Комітету не надходила інформація від ФОП Руминської Ганни Дмитрівни, ФОП Коваля Андрія Сергійовича та ФОП Горчанюка Сергія Петровича.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються, зокрема, положеннями Законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист економічної конкуренції", а також підзаконним нормативним актом - Правилами розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правила розгляду справ), затвердженими розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19 квітня 1994 р. №5 (в редакції розпорядження Антимонопольного комітету України від 29 червня 1998 р. №169-р), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 травня 1994 р. за №90/299.

Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно з п.1 ст.1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Статтею 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що одним із основних завдань Антимонопольного комітету України, є здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції та запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах.

Згідно з частиною 1 ст. 23 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" діяльність щодо виявлення, запобігання та припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, проводиться Антимонопольним комітетом України, його органами та посадовими особами з додержанням процесуальних засад, визначених законодавчими актами України про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду.

Згідно частини 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції", органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за, зокрема заявами суб'єктів господарювання, громадян, об'єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Заявником є особа, яка подала заяву, подання про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (ч. 2 ст. 39 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Відмова Комітету в розгляді справи є рішенням Комітету, оформленим не розпорядженням, а листом-повідомленням, отже, таке рішення може бути оскаржене заявником у господарському суді.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №910/23000/17, №160/2452/19 від 18.03.2020.

Матеріалами справи підтверджується, що фізичні особи-підприємці Руминська Ганна Дмитрівна, Караяні Іван Васильович, Коваль Андрій Сергійович, Горчанюк Сергій Петрович, Ахундова Карина Юріївна, Верцімаха Галина Андріївна спільно звернулися до Антимонопольного комітету України із заявою (вх. номер АМК України № 8-01/461-АМ від 02.12.2020) про порушення законодавства про захист економічної конкуренції платіжними організаціями "MasterCard International Incorporated" та "Visa International Service Association".

Пунктом 18 Правил розгляду справ визначено, що заява подається в письмовій формі й повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, обґрунтування того, яким чином права заявника порушуються внаслідок дій чи бездіяльності відповідача, визначених законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у пункті 18 цих Правил, і це перешкоджає розгляду заяви, державний уповноважений, голова відділення залишає заяву без руху, про що письмово повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків (п. 19 Правил розгляду справ).

Рішенням Комітету, яке оформлене листами державного уповноваженого (головою Комітету) від 23.12.2020 "Про залишення заяви без руху і надання інформації" відповідач повідомив заявникам про необхідність надання ними додаткової інформації та документів у 15-денний термін з дня отримання цього листа, з огляду на що відповідно до п. 19 Правил розгляду справ, вищезазначену заяву залишено без руху.

Однак, визначені листами від 23.12.2020 недоліки усіма заявниками усунуті не були, зокрема, станом на 04.02.2021 інформація від ФОП Руминської Ганни Дмитрівни, ФОП Коваля Андрія Сергійовича, ФОП Горчанюка Сергія Петровича до Комітету не надходила, що позивачем не спростовано.

Враховуючи, що заява є спільною (колективною), Комітет дійшов висновку, що неусунення недоліків усіма заявниками унеможливлює розгляд такої заяви відповідно до вимог п. 18 Правил.

Абзацом 5 п.19 Правил розгляду справ встановлено, що у разі невиконання зазначених вимог у встановлений строк заява може бути залишена без розгляду, про що письмово повідомляється заявнику.

У зв'язку із неусуненням недоліків всіма заявниками рішенням Антимонопольного комітету України, яке оформлено листом № 130-26.13/01-1956 від 08.02.2021 "Про розгляд заяви" спільну заяву ФОП Руминської Ганни Дмитрівни, ФОП Караяні Івана Васильовича, ФОП Коваля Андрія Сергійовича, ФОП Горчанюка Сергія Петровича, ФОП Ахундової Карини Юріївни, ФОП Верцімахи Галини Андріївни залишено без розгляду та роз`яснено заявникам їх право звернутися до Комітету із окремими заявами.

У спірному рішенні позивачу було роз'яснено, що заявники можуть звернутися окремо із заявами та доданими документами.

При цьому, ані Законом України "Про захист економічної конкуренції", ані Правилами розгляду справ, не встановлено будь-яких виключень до змісту заяви або виникнення додаткових прав у окремих заявників у разі подання колективної (спільної заяви).

Таким чином, відповідно до приписів п. п. 18, 19 Правил розгляду справ, у разі надходження колективної (спільної) заяви, органи Комітету аналізують зміст такої заяви, як єдиного цілісного документа, на відповідність Закону та Правилам, а також щодо наявності підстав для початку розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Отже, Правилами розгляду справ не передбачено порядку залишення органами Комітету заяв без руху або без розгляду в частині окремого заявника у разі надходження колективної (спільної) заяви.

Частиною 1 ст. 37 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що у разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, органи Антимонопольного комітету України приймають розпорядження про початок розгляду справи.

Як визначено статтею 36 зазначеного Закону, підставами для початку розгляду справи є, зокрема, заяви суб`єктів господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України "Про захист економічної конкуренції" органи Антимонопольного комітету України можуть прийняти розпорядження про об`єднання кількох справ в одну або про виділення справи для окремого розгляду.

Пунктом 25 Правил розгляду справ передбачено, що органи Комітету, які розпочали або розглядають справу, можуть прийняти розпорядження про об`єднання кількох справ в одну або про виділення справи для окремого розгляду.

Таким чином, наведеними приписами Закону та Правил розгляду справ передбачено саме право Комітету приймати розпорядження про виділення справи, розгляд якої відповідно до приписів ч. 1 ст. 37 Закону України "Про захист економічної конкуренції" вже розпочато, для її окремого розгляду, однак, ні норми Закону, ні норми Правил не встановлюють можливість виділення з колективної (спільної) заяви, яка подана до Комітету групою заявників, окремих обставин, якими окремий заявник обґрунтовує свої вимоги для прийняття органами Комітету розпорядження про початок розгляду справи за такою (окремою) заявою, яка фактично міститься у колективній заяві, що подана без додержання вимог, викладених у пункті 18 Правил.

Стосовно посилань скаржника на те, що ні відповідачем, ні судом першої інстанції не наведено жодних аргументів стосовно того, в чому саме полягає необхідність виділення з колективної заяви окремих обставин, для вирішення питання щодо наявності підстав для початку розгляду справи за такою заявою, колегія суддів зазначає наступне.

Так, спільна (колективна) заява по суті є єдиними та цілісним документом, а тому відповідно не усунення недоліків цієї заяви хоча б одним із заявників, унеможливлює розгляд такої заяви.

В свою чергу, відповідний розгляд заяви одного заявника можливий лише у випадку виділення з колективної (спільної) заяви, проте таке виділення можливо здійснити вже після початку розгляду справи.

Доводи скаржника про те, що лист Комітету від 23.12.2020 "Про залишення заяви без руху і надання інформації" був адресований лише йому і він не мав можливості будь-яким чином вплинути на інших підписантів для надання ними у встановлений строк додаткової інформації, відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки у вказаному листі зазначено про необхідність надання інформації всіма заявниками саме колективного звернення, роз'яснено наслідки неподання цієї інформації всіма заявниками колективного звернення, і позивач повинен був усвідомлювати правові наслідки неподання запитуваної інформації саме всією спільнотою заявників.

Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акту прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази, враховуючи наведені норми чинного законодавства, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що при прийнятті спірного рішення, яке оформлено листом № 130-26.13/01-1956 від 08.02.2021, Комітет діяв у межах своїх повноважень, у порядок та спосіб, встановлений законом, висновки, викладені у рішенні, відповідають фактичним обставинам справи, а позивачем не доведено наявності підстав для скасування спірного рішення, отже, позовні вимоги про скасування вказаного рішення є не обґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Комітету розглянути заяву про порушення законодавства про захист економічної конкуренції в частині ФОП Ахундової Карини Юріївни, слід зазначити, що встановлення наявності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, що в силу приписів ч. 1 ст. 37 Закону України "Про захист економічної конкуренції" є підставою для прийняття розпорядження про початок розгляду справи, є виключною компетенцією органів Антимонопольного комітету України.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Ахундової Карини Юріївни залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 у справі №910/6075/21 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 у справі №910/6075/21.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 22.12.2021 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Барсук