ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2021 р. Справа№ 910/989/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Линник А.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 21.10.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ»

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 (повний текст підписано 20.05.2021)

у справі №910/989/21 (суддя В.І.Пінчук )

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ»

до Державного агентства резерву України

про стягнення 1152000,00 грн.

В судовому засіданні 21.10.2021 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Державного агентства резерву України про стягнення 1 152 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем свого зобов`язання з повернення сплаченого забезпечення виконання договору, у зв`язку з його розірванням.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі №910/989/21 в позові відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що ні умовами Тендерної документації, ні умовами спірного договору сторони не передбачили повернення забезпечення виконання договору про закупівлю у разі його розірвання, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача 1152000,00 грн. забезпечення виконання договору про закупівлю з урахуванням умов договору та тендерної документації.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач 07.06.2021 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням судом норм процесуального права, висновки, яких дійшов суд, не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття рішення, яке підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- суд не застосував положення ст. 1212 ЦК України, в контексті обставин, на які посилався позивач, а саме, якщо поведінка набувача, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, в тому числі у виді розірвання договору.

- за умовами договору, тендерної документації та Закону України «Про публічні закупівлі», грошові кошти в розмірі 1 152 000,00 грн. були набуті відповідачем за наявності правової підстави, проте така підстава з моменту розірвання договору відпала;

- факт порушення умов виконання договору сталося не з вини ТОВ «Торум», що підтверджено рішенням Господарського суду м.Києва у справі №910/15609/18.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 апеляційну скаргу позивача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2021 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/989/21. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі №910/989/21 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

23.06.2021 матеріали справи №910/989/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 26.08.2021.

26.08.2021 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. на самоізоляції.

Після виходу судді Михальської Ю.Б. з самоізоляції, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2021 призначено справу до розгляду на 23.09.2021.

В судовому засіданні 23.09.2021 розгляд справи відкладено на 21.10.2021 у зв`язку з неявкою представника відповідача.

Явка представників сторін

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 21.10.2021 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 21.10.2021 заперечував проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

17.09.2018 р. за результатами проведення відкритих торгів на закупівлю дизельного палива, відповідно до оголошення № UA-2018-07-12-001481-b, між державним агентством резерву України (замовником) та товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» (постачальником) був укладений договір № юр-2/75пром-2018 про закупівлю товарів за державні кошти та закладання до державного резерву.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язався поставити у 2018 році замовнику для закладення до державного резерву 3600 тонн палива дизельного довготривалого зберігання ДП-ДЗ виду І згідно з ДСТУ 8705-2017 «Паливо дизельне довготривалого зберігання. Технічні умови » або ДП-Арк-Євро5-В0 згідно з ДСТУ 7688:2015 «Паливо дизельне Євро. Технічні умови», код предмета закупівлі - 09130000-9 - нафта і дистиляти ( паливо дизельне ), а замовник зобов`язався прийняти і оплатити цю продукцію.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 19.03.2019 у справі №910/15906/18 вказаний договір розірваний.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивачем на підставі розірвання договору № юр-2/75пром-2018 від 17.09.2018, заявлено вимогу про стягнення з відповідача забезпечення виконання договору про закупівлю товарів за державні кошти та закладання до державного резерву №юр-2/75пром-2018 від 17.09.2018 в розмірі 1 152 000,00 грн., з посиланням на ч.1 ст.1212 ЦК України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, позицію учасників апеляційного провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

17.09.2018 за результатами проведення відкритих торгів на закупівлю дизельного палива, відповідно до оголошення № UA-2018-07-12-001481-b, між Державним агентством резерву України (далі - замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРУМ" (далі - постачальник) укладено договір № юр-2/75пром-2018 про закупівлю товарів за державні кошти та закладання до державного резерву (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити у 2018 році замовнику для закладення до державного резерву 3 600 тонн палива дизельного довготривалого зберігання ДП-ДЗ виду І згідно з ДСТУ 8705-2017 «Паливо дизельне довготривалого зберігання. Технічні умови» або ДП-Арк-Євро5-В0 згідно з ДСТУ 7688:2015 "Паливо дизельне Євро. Технічні умови" (далі - паливо дизельне), код предмета закупівлі - 09130000-9 - нафта і дистиляти (паливо дизельне), надалі - продукція, а замовник - прийняти і оплатити цю продукцію.

У пункті 1.2 договору сторони погодили, що ціна за одиницю виміру без ПДВ становить 26 583,33 грн., вартість без ПДВ - 95 700 000,00 грн., вартість з ПДВ 114 840 000,00 грн.

Згідно з п. 7.5 договору зміни у цей договір можуть бути внесені відповідно до норм чинного законодавства України та виключно за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього договору.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 01.12.2018, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що оскільки послуга з поставки товару здійснюється позивачем з метою отримання прибутку, а з моменту звернення позивача щодо конкретизації обсягів та термінів поставки ціна на дизельне паливо значно зросла та суттєво перевищувала ціну, встановлену договором поставки, 27.09.2018 позивач звернувся до відповідача з пропозицією розглянути можливість укладення додаткової угоди до договору № юр-2/75пром-2018 про закупівлю товарів за державні кошти та закладання до державного резерву про збільшення ціни за одиницю товару та встановлення її на рівні 35 090,00 грн./т.

Відповідачем направлено лист від 07.11.2018 за № 3634/0/4-18, в якому повідомлялось про те, що тендерним комітетом Державного агентства резерву України було розглянуто лист позивача та за результатами розгляду було вирішено відмовити ТОВ "ТОРУМ" у продовженні строків поставки та підвищенні ціни за одиницю товару у зв`язку з загальним зниженням цін на нафту на світових ринках.

Звертаючись до суду з позовом у справі №910/15906/18, позивач (ТОВ «Торум»), на підставі ст. 652 ЦК України, просив суд розірвати договір № юр-2/75пром-2018 про закупівлю товарів за державні кошти та закладання до державного резерву від 17.09.2018, укладений між сторонами та стягнути 1 152 000,00 грн., які були сплачені на забезпечення виконання умов договору.

Рішенням Господарського суду м.Києва від 19.03.2019 у справі № 910/15906/18 позов задоволено частково.

Вирішено розірвати договір № юр-2/75пром-2018 про закупівлю товарів за державні кошти та закладання до державного резерву, укладений 17.09.2018 між Державним агентством резерву України (01601, м. Київ, вул. Пушкінська, 28; код 37472392) та товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРУМ" (01032, м. Київ, вул. Жилянська, 75; код 41367994).

У задоволенні решти позову відмовлено.

Відповідно до п. 6 Тендерної документації на закупівлю "09130000-9 Нафта і дистиляти (паливо дизельне) за процедурою: відкриті торги", учасник-переможець надає забезпечення виконання договору про закупівлю не пізніше дати укладення договору про закупівлю. Розмір забезпечення виконання договору про закупівлю (без ПДВ) 1 152 000,00 грн.

На виконання умов тендерної документації 13.09.2018 позивачем перераховано відповідачу 1152 000,00 грн. забезпечення виконання договору про закупівлю.

Умовами п. 6 Тендерної документації встановлено, що замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем договору, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсними та у випадках, передбачених статтею 37 Закону, а також згідно з умовами, зазначеними в договорі, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про публічні закупівлі », замовник має право вимагати від учасника-переможця внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією. Замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем договору, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсними та у випадках, передбачених статтею 37 цього Закону, а також згідно з умовами, зазначеними в договорі, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Судом встановлено, що ні умовами Тендерної документації, ні умовами спірного договору сторони не передбачено повернення забезпечення виконання договору про закупівлю у разі його розірвання в судовому порядку за зверненням ТОВ «Торум», у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для застосування положень ч.1 ст.1212 ЦК України та погоджується з висновками місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача 1 152 000,00 грн. забезпечення виконання договору про закупівлю.

Відповідно до статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 13 ГПК України).

Відповідно до аналогічних положень частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вичерпний перелік підстав звільнення від доказування закріплює стаття 75 вказаного Кодексу

Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставини, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доводити таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Водночас сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Стандарт доказування "вірогідності доказів" підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Іншими словами тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного позивачем в апеляційній скарзі

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірного по суті рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції про відмову в позові, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.

Виходячи з правил ч. 4 ст. 11 ГПК України, апеляційний суд застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів позивача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про відмову в позові.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі №910/989/21.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі №910/989/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі №910/989/21 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ».

4. Матеріали справи №910/989/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 20.12.2021 після виходу суддів Тищенко А.І. та Скрипки І.М. з лікарняного та відпусток.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко