ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1018/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Ковальський Г.В.- ордер КВ № 399464 від 14.09.2021;

від відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна нафтогазова компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тітаніда сервіс"

про стягнення 1 464 656,40 грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Західна нафтогазова компанія" звернулось до суду з позовом, згідно якого просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тітаніда сервіс" 1 464 656,40грн вартості неоплаченого товару, поставленого за Договором поставки нафтопродуктів №ЗН-МО-2969 від 12.05.2021.

Ухвалою від 22.09.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.10.2021.

Ухвалою від 19.10.2021 відкладено підготовче засідання на 16.11.2021.

Ухвалою від 16.11.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 07.12.2021.

Ухвалами від 18.11.2021 та від 29.11.2021 суд відмовив у задоволенні заяв про забезпечення позову.

В судовому засіданні 07.12.2021 представник позивача позов підтримав у повному обсязі. Подав заяву про огляд доказів за їх місцезнаходженням, у якій просив суд оглянути оригінали електронних документів - додаткових угод до Договору поставки нафтопродуктів №ЗН-МО-2969 від 12.05.2021 та видаткових накладних, укладених (складених) ТОВ "Західна Нафтогазова Компанія" та ТОВ "Тітаніда Серівс" за переліком, згідно Додатку до даної заяви, що знаходиться на сервері віддаленого доступу у мережі Інтернет (із застосуванням "хмарних технологій") за ІР-адресою: НОМЕР_1 ., способом їх огляду через модуль електронного документообігу FleDoc Програмного забезпечення 1С:Підприємство ТОВ "Західна Нафтогазова компанія", з метою встановлення електронних доказів та фіксування їх змісту.

Суд задовольнив вищевказане клопотання представника позивача, оглянувши в судовому засіданні електронні докази.

06.12.2021 на адресу суду, з поштовою відміткою "за заявою відправника/адресата", повернулася копії ухвали від 16.11.2021, яка направлялася відповідачу за його юридичною адресою.

З метою перевірки інформації щодо місця знаходження відповідача, суд здійснив пошуковий запит та отримав електронний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно якого вбачається, що адреса відповідача - м. Житомир, вул.Гоголівська, буд. 4, 1, тобто відповідає вказаній у позовній заяві.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання, ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Враховуючи вищевикладені обставини та те, що поштова кореспонденція неодноразово направлялась відповідачу за його юридичною адресою, суд вважає, що ним вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи та забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Крім того, суд враховує, що всі процесуальні документи по справі направлялися до Єдиного державного реєстру судових рішень, інформація якого має загальний доступ.

Також суд враховує, що саме відповідач наділений правом отримувати вчасно адресовану йому поштову кореспонденцію та несе відповідні ризики неналежної реалізації цього права.

Оскільки явка відповідача чи його представника в судове засідання не визнавалася обов`язковою, а надання письмового відзиву є правом відповідача, а не його обов`язком, суд вважає, що неявка відповідача та неподання ним відзиву не перешкоджає розгляду справи за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

12.05.2021 року між Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна нафтогазова компанія" (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тітаніда сервіс" (покупець, відповідач) було укладено Договір поставки нафтопродуктів № ЗН-МО-2969 (далі - Договір).

Як вказав позивач та вбачається з матеріалів справи, 12.05.2021 сторони уклали Додаткову угоду до цього Договору про врегулювання відносин електронного документообігу, згідно якої при виконанні Договору його сторонами складаються, зокрема, наступні види електронних документів: додаткові угоди до договору поставки нафтопродуктів на поставку партії нафтопродуктів, видаткові накладні.

Як пояснив позивач та підтверджено матеріалами справи, в період з 04.08.2021 до 18.08.2021, з урахуванням Додаткої угоду про врегулювання відносин електронного документообігу, сторонами були підписані додаткові угоди до Договору поставки нафтопродуктів, щодо поставки окремих партій товару, зокрема: № 14 - № 16.

Зазначив, що на виконання зазначеного Договору, з урахуванням Додаткових угод, за період з 04.08.2021 по 18.08.2021 позивач передав у власність відповідачу партії товару (нафтопродукти) на загальну вартість 4550097,60 грн., в т.ч. ПДВ, що підтверджується видатковими накладними у формі єдиного електронного документа із накладанням електронного підпису (кваліфікованого електронного підпису) уповноваженої особи відповідача - директора, і скріплені печаткою - електронним підписом (кваліфікованим електронним підписом) відповідача.

Вказав, що відповідач розрахунки за поставлений товар здійснив частково, сплативши лише 3085441,20 грн, внаслідок чого вартість неоплаченого товару за Договором склала 1 464 656,40 грн.

Не виконання відповідачем у повному обсязі зобов`язань в частині проведення розрахунків стало підставою для звернення позивача за захистом порушеного права до суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зсилається на ст. 20, ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України та ст. 15, ст. 16, ст. 530, ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України.

Відповідач позов за підставами пред`явлення та предметом не оспорив, доказів проведення розрахунків з позивачем не надав.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору поставки нафтопродуктів № ЗН-МО-2969 від 12.05.2021 з додатковими угодами до нього (а.с. 13-24).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Наявними в матеріалах справи видатковими накладними №НБ006935 від 04.08.2021 на суму 662394,00 грн, №НБ006936 від 04.08.2021 на суму 704887,20 грн, №НБ007328 від 11.08.2021 на суму 716640,00 грн, №НБ007329 від 11.08.2021 на суму 703560,00 грн, №НБ007330 від 11.08.2021 на суму 297960,00 грн, №НБ007708 від 18.08.2021 на суму 559296,00 грн, №НБ007708 від 18.08.2021 на суму 905360,40 грн підтверджено, що позивач передав, а відповідач отримав товар - паливо дизельне, на загальну суму 4550097,60 грн.

При цьому, судом було встановлено, що зазначені додаткові угоди №14-№16 та видаткові накладні складені і підписані сторонами в електронному вигляді з накладенням електронно-цифрового підпису, відповідно до укладеної сторонами Додаткової угоди про врегулювання відносин електронного документообігу від 12.05.2021.

За вказаного, суд враховує, що на відносини, які виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів поширюється дія Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" від 22.05.2003 № 851-IV (далі - ЗУ № 851-IV).

Відповідно до статті 5 ЗУ № 851-IV, електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до частин 1, 2 статті 6 ЗУ № 851-IV, електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, що використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

В судовому засіданні 07.12.2021 суд оглянув оригінали додаткових угод до Договору поставки нафтопродуктів №ЗН-МО-2969 від 12.05.2021 та оригінали видаткових накладних, укладених (складених) ТОВ "Західна Нафтогазова Компанія" та ТОВ "Тітаніда Серівс", що знаходяться на сервері віддаленого доступу у мережі Інтернет (із застосуванням "хмарних технологій") за ІР-адресою: НОМЕР_1 ., за допомогою предоставленого представником позивача способу їх огляду через модуль електронного документообігу FleDoc Програмного забезпечення 1С:Підприємство ТОВ "Західна Нафтогазова компанія" та встановив, що додані до матеріалів справи копії вказаних документів відповідають оригіналам (а.с. 22-31), а також встановив справжність електронно-цифрових підписів сторін.

За вказаного, суд вважає вищевказані документи належними доказами у даній справі.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно умов Додаткових угод №14 від 04.08.2021, №15 від 11.08.2021, №16 від 18.08.2021 (а.с. 22-24), оплата поставленого товару здійснюється протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту відвантаження товару.

За вказаного, граничний термін оплати по видатковим накладним настав:

- №НБ006935 від 04.08.2021 - 09.08.2021;

- №НБ006936 від 04.08.2021 - 09.08.2021;

- №НБ007328 від 11.08.2021- 16.08.2021;

- №НБ007329 від 11.08.2021 - 16.08.2021;

- №НБ007330 від 11.08.2021 - 16.08.2021;

- №НБ007708 від 18.08.2021 - 25.08.2021;

- №НБ007708 від 18.08.2021 - 25.08.2021.

Наявною в матеріалах справи довідкою АТ "Альфа-Банк" (а.с. 45-46) підтверджено те, що в період з 10.08.2021 по 19.08.2021 відповідач здійснив оплату за поставлений товар у розмірі 3085441,20 грн, внаслідок чого заборгованість останнього склала 1464656,40 грн (4550097,60 грн - 3085441,20 грн).

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Враховуючи те, що доказів погашення основного боргу в заявленому розмірі станом на день розгляду справи відповідач не надав, позовні вимоги про стягнення на користь позивача 1464656,40 грн є обґрунтованими.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів

Позивач довів суду належними та достатніми доказами обґрунтованість заявлених позовних вимог. При цьому відповідач не подав суду доказів, які б спростовували доводи позивача.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 1464656,40 грн вартості неоплаченого товару є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судовий збір, в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна нафтогазова компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тітаніда сервіс" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тітаніда сервіс" (10012, Житомирська обл., м. Житомир, вул.Гоголівська, буд. 4, 1, ід. код 44149560) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна нафтогазова компанія" (01054, м. Київ, вул. Тургенєвська, буд. 15, офіс 52, ід. код 33064160):

- 1464656,40 грн вартості неоплаченого товару;

- 21969,85 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 17.12.21

Суддя Вельмакіна Т.М.

Віддрукувати:

1- до справи;

2,3 - сторонам (рек.)