ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" грудня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3184/21

Господарський суд Одеської області у складі судді С.В. Літвінова, розглянувши справу за позовом Акціонерне товариство "Українська залізниця"; (вул.Єжи Гедройця, 5,Київ 150,03680) в особі, якою є Регіональна філія "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до відповідача: Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" (Контрактова площа, 10а,Київ 135,04070) в особі, якою є Одеська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту про стягнення 196,22 грн.;

Відповідно до ч. 13 ст. 8, ч. 2, 5 ст. 252 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту), в якому просить господарський суд: про стягнення 196,22 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.01.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/100/21, Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін). Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив.

Відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на його електронну адресу, яка зазначена у позовній заяві.

Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 ГПК України ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учассуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідач надав відзив на позовну заяву відповідно якого просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві.

Позивач надав до суду відповідь на відзив відповідно якої вважає доводи необгрунтованими, та такими що не спростовують викладених у позовній заяві обставин.

Відповідач надав заперечення на відповідь на відзив в яких не погоджується із доводами викладеними у відповіді на відзив та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову з підстав зазначених у запереченнях.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи суд встановив.

01.07.2012 року між Одеською залізницею (залізниця) та Державним підприємством Одеський морський торговельний порт (порт) було укладено договір про обробку вагонів з вантажами № 1/59, відповідно до п. 2.1 якого залізниця здає/приймає, а порт приймає/здає експортні, транзитні, імпортні вантажі, що перевозяться за участю морського, залізничного транспорту, також господарські вантажі для порту або його контрагентів.

Згідно п. 2.2 договору на станції від імені залізниці виступає станція Одеса-Порт.

В розділі 3 договору передбачені обов`язки сторін, а саме залізниця і порт зобов`язуються дотримуватися технології робіт з приймання і видачі всіх вантажів, викладеної у цьому договорі та в Єдиному технологічному процесі роботи станції і порту, з питань:планування; інформаційного забезпечення; узгодження навантаження, розвантаження вагонів; інших питань, пов`язаних з технологією роботи.

Відповідно до п. 3.1 договору порт зобов`язується, зокрема: здійснювати місячне планування завозу і вивозу експортних, імпортних і транзитних вантажів, обсяг яких не повинен перевищувати узгодженого портом як в цілому, так і з окремих фронтів вивантаження, контролювати ритмічність завозу згідно з узгодженими обсягами; приймати усі узгоджені портом експортні та транзитні вантажі та нести відповідальність за користування вагонами від моменту подачі залізницею порту на фронти навантаження/розвантаження або на приймально-здавальні колії до моменту здачі їх залізниці з урахуванням часу на прийомо-здавальні операції (розділ 69 цього договору).

За умовами п. 3.2 договору залізниця зобов`язується, зокрема: здійснювати подачу вагонів під вивантаження та навантаження за розміткою і заявкою порту згідно із змінно-добовим планом; своєчасно здійснювати забирання з території порту розвантажених та навантажених портом вагонів.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що станція повідомляє порт про вантажі, що прибули під вивантаження для розмітки вагонів по комплексам або вантажним фронтам шляхом вручення документів представникові групи із залізничних операцій головної диспетчерської порту протягом 35 хвилин після прибуття потягу, в диспетчерській порту.

При затримці вагонів на підходах до станції у затриманих поїздах з вини порту, станції повідомляє порт. Порядок повідомлення порту про затримку поїздів узгоджується безпосередньо станцією Одеса-Порт та портом.

В п. 6.5 договору встановлено, що порядок подавання та збирання вагонів на фронти навантаження-вивантаження та передавальні колії визначений у пункті 2.1 ЄТП роботи станції і порту. Розміри фронтів навантаження-вивантаження, терміни виконання вантажних операцій, переробна спроможність фронтів наведені у додатку № 1 до ЄТП роботи станції та порту.

За приписами п. 6.6 договору порожні вагони вважаються поданими з моменту постановки їх на фронт навантаження відповідно до заявки порту, а навантажені з моменту постановки їх до місць вивантаження, а у разі обслуговування локомотивом порту з моменту передачі їх на передавальних коліях.

У відповідності до п. 7.1 договору плата за користування вагонами портом нараховується за час до моменту передачі вагонів порту до моменту приймання залізницею від порту.

Облік часу користування вагонами, поданими в порт, провадиться за пам`ятками про подавання/забирання вагонів і відомостями плати за користування вагонами за їх номерами. Відомості плати за користування вагонами складаються станцією в трьох примірниках і підписуються представниками станції і порту. У відомості плати за користування вагонами у графі Примітка проставляються інші відомості.

Вагони, що з вини порту недозаявлені або недовивантажені проти добової норми вивантаження (п. 4.1, 4.2 цього договору) і простоюють на припортовій станції та на підходах до неї в покинутих поїздах в очікуванні подачі в порт, оформлюються актами загальної форми з покладанням на порт відповідальності за користування вагонами і контейнерами та за зберігання вантажів в вагонах згідно з п. 2.1 розділу 3 тарифного керівництва № 1.

Згідно з п. 7.4 договору за користування вагонами і контейнерами порт сплачує залізниці плату згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами.

За подачу і збирання вагонів з фронтів навантаження (вивантаження), за маневрову роботу, зберігання вантажів у вагонах, послуги і роботи, замовлені Портом, Порт сплачує збір згідно з Тарифним керівництвом № 1 з відповідними оголошеннями Укрзалізницею коефіцієнтами підвищення.

Зі змісту п. 7.6 договору вбачається, що відповідно до ст. 121 Статуту залізниць порт звільняється від плати користування вагонами та за зберігання вантажів у вагонах за час затримки вагонів через аварію в порту або через стихійне лихо, штормові погодні умови, внаслідок чого чинним законодавством заборонено виконання вантажних робіт.

Відповідно до розділу 9 договору усі суперечки, що можуть виникнути в процесі виконання цього договору, розглядаються у встановленому порядку. Цей договір набирає чинності з 01 липня 2012 р. і діє до 30 червня 2017 року. Договір № ОД/М-05-819д-НЮ від 13.12.2005 р. припиняє свою дію.

У зв`язку з реорганізацією ДП Одеський морський торговельний порт, а також переходом прав та обов`язків до ДП Адміністрація морських портів України між останнім та Одеською залізницею було укладено відповідну додаткову угоду від 13.06.2013 р. до договору про обробку вагонів № 1/59 від 01.07.2012 р. Так, п.п. 1, 2 даної додаткової угоди змінено преамбулу договору № 1/59 від 01.07.2012 р., виклавши її в наступній редакції: Державне підприємство Адміністрація морських портів України, назване в подальшому Адміністрація, в особі в.о. начальника Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація Одеського морського порту) Соколова М.Ю., діючого на підставі довіреності від 13.06.2013 р., з однієї сторони, та Одеська залізниця, названа в подальшому Залізниця, в особі першого заступника начальника Одеської залізниці Царенко А.Г., діючого на підставі довіреності від 02.01.2013 р. № 1, з іншої сторони… далі за текстом договору. Змінено по тексту договору слово порт на слово Адміністрація у відповідних відмінках.

Пунктом 3 додаткової угоди від 13.06.2013 р. змінено п. 2.2 договору № 1/59 від 01.07.2012 р., виклавши його в такій редакції: На станції від імені залізниці виступає станція Одеса-Порт (далі Станція), від імені Адміністрації виступає Одеська філія Державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація Одеського морського порту).

При цьому у зв`язку з реорганізацією Державного підприємства Одеська залізниця, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 р. № 200, а також переходом прав та обов`язків за договором № 1/59/КД-17358 від 01.07.2012 р. до правонаступника Регіональної філії Одеська залізниця ПАТ Укрзалізниця, яка діє від імені Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, додатковою угодою від 15.01.2016 р. № КД-17358/5 було внесено відповідні зміни до договору, а саме змінено преамбулу договору, виклавши її в такій редакції: Публічне акціонерне товариство Українська залізниця (як правонаступник ДП Одеська залізниця), яка далі іменується Залізниця, в особі в.о.першого заступника начальника регіональної філії Одеська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця Срьоміпа В.В., діючого на підставі довіреності від 16.12.2015 р., посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ламам А.І., та зареєстрованої в реєстрі за № 3145 і начальника структурного підрозділу служби комерційної роботи та маркетингу Філії Масло В.О., діючого на підставі довіреності від 16.12.2015 р., посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ламам А.І. та зареєстрованої в реєстрі за № 3143 з одного боку, та Державне підприємство Адміністрація морських портів України, назване в подальшому Адміністрація в особі начальника Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України Соколова М.Ю., який діє на підставі довіреності № 3562 від 20.11.2015 року з іншого боку… далі за текстом договору, а також розділ Місцезнаходження та банківські реквізити сторін в частині Залізниця викладено в новій редакції.

Крім того, шляхом підписання додаткових угод від 29.06.2017 р., від 31.10.2017 р., від 28.03.2019 р., від 26.06.2019 р., від 21.08.2019 р., від 30.06.2020 р., від 28.08.2020 р., від 11.12.2020 р., від 26.02.2021 р., від 01.07.2021р. до договору про обробку вагонів № 1/59 від 01.07.2012 р. сторонами було продовжено строк дії договору до 01.01.2022 р.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, вищевказаний договір про обробку вагонів з вантажами № 1/59 від 01.07.2012 р., який за своєю правовою природою є договором про надання послуг, є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 згідно ч. 2 ст. 901 цього ж Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, протягом травня 2021 р. на станцію Одеса-Порт Одеської залізниці прибували вагони з вантажем до Одеської філії ДП Адміністрація морських портів України та станція Одеса-Порт подавала зазначені вагони на колії підприємства відповідача для вивантаження вантажу та забирала вагони після закінчення вантажних операцій.

Як встановлено судом, всього станцією було подано в порт під вивантаження 12 вагонів на підставі пам`яток про подавання та забирання вагонів, а саме: пам`ятка про подавання вагонів № 4220 та пам`ятка про забирання вагонів № 6815.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, АТ Українська залізниця було складено, зокрема, наступні відомості плати за користування вагонами: № 12054196.

Так, загальна сума плати за користування вагонами за вказаною вище відомостей, складає 5058,02 грн.

Таким чином, за ствердженнями позивача, відповідачем було визнано та сплачено 4861,80 грн. плати за користування вагонами, водночас решту суми плати за користування вагонами за час їх знаходження на коліях порту, яка склала 196,22 грн. без ПДВ (3830,53 грн. з ПДВ), відповідач сплатити відмовляється, посилаючись на обробку суден.

Водночас позивач, звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до Адміністрації Одеського морського порту про стягнення 196,22 грн., наголошує про відсутність у Статуті залізниць України та умовах договору про обробку вагонів таких підстав для звільнення відповідача від плати за користування вагонами як обробка суден.

Так, порядок та умови користування вагонами, які подаються станцією Одеса-Порт Одеської залізниці на колії відповідача під вивантаження встановлені Статутом залізниць України, Правилами користування вагонами та контейнерами та договором про обробку вагонів з вантажами №1/59 від 01.07.2012 р., а також Єдиним технологічним процесом роботи станції та Порту (далі ЄТП).

Відповідно до ст. 908 ЦК України та ст. 307 ГК України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 затверджений Статут залізниць України, з подальшими змінами (далі - Статут), який згідно з п. 2 визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Статтею 3 Статуту визначено, що його дія поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

Згідно зі ст. 71 Статуту взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Відповідно до п. 119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянам-суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Отже, за період фактичного використання суб`єктами господарювання вагонів та/або контейнерів залізниці для перевезення вантажів вноситься плата; до періоду використання вагонів (контейнерів) включається час затримки (простою) вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. Відтак, при розгляді спору про стягнення залізницею плати за користування вагонами (контейнерами) до предмета доказування належить доведення факту використання вагонів (контейнерів) для перевезення вантажів замовника послуг з перевезення у відповідний період, а у разі якщо мала місце затримка вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження, - надання доказів того, що така затримка була спричинена саме з вини вантажоодержувача (власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства).

Порядок і умови користування вагонами і контейнерами: парку залізниць України; парку залізниць інших держав; які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, а також орендовані ними (за час затримки на коліях залізниць загального користування), визначений Правилами користування вагонами, які затверджені наказом Міністерства транспорту України 25.02.1999 р.113.

Відповідно до розділу II Правил облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45.

Відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.

Відомості плати за користування вагонами мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред`явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці.

У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями.

Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника.

Таким чином, на підставі ст. 119 Статуту, розділу II правил, п.п. 7.1, 7.4 договору, станцією Одеса-Порт була нарахована плата за користування вагонами, про що були складені відповідні відомості плати за користування вагонами.

Статтею 121 Статуту визначено, що вантажовідправник, вантажоодержувач, порт звільняються від плати за користування вагонами і контейнерами:

а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинним положеннями заборонено виконувати вантажні роботи;

б) у разі подання залізницею вагонів (контейнерів) у кількості, що перевищує максимальну переробну спроможність навантажувальних і розвантажувальних пунктів відправника і одержувача;

в) у інших випадках, передбачених Правилами.

Пунктом 16 розділу III Правил встановлено, що вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами:

а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи;

б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником;

в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).

Таким чином, Статутом і Правилами встановлений перелік випадків, в яких вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами.

Зазначеним переліком, який є вичерпним, не передбачено відключення електроенергії як підставу для звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами.

При цьому пунктом 7.1 договору передбачено, що плата за користування вагонами портом нараховується за час з моменту передачі вагонів порту до моменту приймання залізницею від порту.

Так, відповідачем не була здійснена сплата за користування вагонами згідно відомості № 12054196 в сумі 196,22 грн., що наведена в розрахунку ціни позову . В свою чергу відповідач свої заперечення обґрунтував неможливістю виконання вантажних робіт внаслідок неправильного розрахунку, зокрема коефіцієнт використання механізмів для обробки вагонів згідно Додатку 1 до ЄТП (стовпець 13) застосовано невірно.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК України договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов (предмету, визначених законом необхідних умов для договорів даного виду та визначених за заявою сторін умов).

Стосовно заперечень відповідача щодо відсутності підстав здійснення ним оплати за користування вагонами в сумі 196,22 грн. з огляду на неврахування максимальної переробної спроможності обробки вагонів господарський суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту ст. 121 Статуту вантажовідправник, вантажоодержувач, порт звільняються від плати за користування вагонами і контейнерами, зокрема, якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинним положеннями заборонено виконувати вантажні роботи.

Підпунктом А п. 16 Правил встановлено, що вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами та контейнерами, зокрема, якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи.

Зі змісту п. 7.6 договору вбачається, що відповідно до ст. 121 Статуту залізниць Порт (Адміністрація) звільняється від плати користування вагонами та за зберігання вантажів у вагонах за час затримки вагонів через аварію в порту або через стихійне лихо, штормові погодні умови, внаслідок чого чинним законодавством заборонено виконання вантажних робіт.

Відповідно до п.п. 6.3-6.6 договору станція і порт здійснюють приймання і здавання навантажених і порожніх вагонів на фронтах та передавальних коліях у порядку зазначеному у пункті 3.1 ЄТП роботи станції і порту.

Вагони на фронт навантаження та вивантаження подаються після повідомлення, яке передається за 2 години до подавання першої партії, далі вагони подаються по закінченні навантаження, вивантаження попередньої партії та прийомо-здавальних операцій, про що порт повідомляє станцію.

Порядок подавання та забирання вагонів на фронти навантаження-вивантаження та передавальні колії визначений у пункті 2.1 ЄТП роботи станції і порту. Розміри фронтів навантаження-вивантаження, терміни виконання вантажних операцій, переробна спроможність фронтів наведені у Додатку 1 до ЄТП.

Порожні вагони вважаються поданими з моменту постановки їх на фронт навантаження відповідно до заявки порту, а навантажені з моменту постановки їх до місць вивантаження, а у разі обслуговування локомотивом порту - з моменту передачі їх на передавальних коліях.

Відповідно до п.2.1 ЄТП роботи Станції і Порту, вагони призначенням ППК-2, 3, 4, 6, 8 подаються локомотивом залізниці на колії навантаження, вивантаження, де здійснюється їх передавання Порту.

Кількість вагонів в кожній партії, яка одночасно зараховується в користування Порту, встановлюється:

- при здаванні на передаточних шляхах по фронту подання, відповідно до стовпця 8 Додатку 1;

- при здаванні на фронтах завантаження, вивантаження, по фронту обробки, відповідно до стовпця 7 Додатку 1.

При цьому повернення вагонів Залізниці з ППК-2, 3, 4, 6, 8 здійснюється безпосередньо на вантажному фронті.

Відповідно до п. 3.1 ЄТП роботи Станції і Порту при подаванні вагонів локомотивом залізниці на вантажні фронти час знаходження вагонів в користуванні Порту визначається: для першої групи вагонів, яка відповідає фронту одночасної обробки - з моменту подавання до закінчення всієї одночасно поданої партії вагонів по фронту подавання. Для кожної наступної групи вагонів, яка відповідає фронту одночасної обробки, з моменту закінчення часу обробки всієї одночасно поданої партії вагонів по фронту подавання.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 05.06.2013 №348 затверджено Правила надання послуг у морських портах України (далі Правила надання послуг).

Ці Правила регулюють відносини, пов`язані з наданням послуг у морських портах та на підходах до них з вантажно-розвантажувальних робіт, обслуговування суден, пасажирів та транспортних засобів, а також з наданням інших послуг, що звичайно надаються в морських портах у частині, що стосується зобов`язань за міжнародними договорами України відповідно до статті 19 Закону України Про морські порти України, та встановлюють вимоги до виконання технологічних процесів з урахуванням особливостей роботи в морських портах. Ці Правила є обов`язковими для виконання портовими операторами, операторами терміналу, вантажовідправниками, вантажоотримувачами, судновласниками, вантажовласниками, перевізниками, їх представниками та іншими особами, як які користуються послугами, передбаченими законодавством, та надають їх у морських портах України.

Згідно з п. 3.1 Правил надання послуг вантажно-розвантажувальні роботи в морському порту здійснюють портові оператори, оператори терміналів на підставі договорів перевалки або інших договорів.

Перелік портових операторів, операторів терміналів у кожному морському порту, а також перелік послуг, які вони надають, визначено в Реєстрі морських портів України, ведення якого здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3.4 Правил надання послуг вантажні операції портовий оператор, оператор термінала виконує за принципом оптимального розподілу ресурсів для оброблення суден та вагонів відповідно до робочої технологічної карти (далі РТК).

РТК - технологічна документація, що розробляється в порту на підставі карт типових технологічних процесів для кожного вантажу (групи однорідних у технологічному відношенні вантажів) і в сукупності охоплює всю номенклатуру вантажів, які перевантажуються в порту за затвердженими технологічними схемами (п.2.1.).

Згідно з п. 8.3 Правил надання послуг перевантаження вантажів у морському порту портові оператори (оператори терміналів) можуть здійснювати за такими варіантами робіт: вагон - судно (і навпаки), вагон - склад (і навпаки), судно - склад (і навпаки), судно - автомашина (і навпаки), автомашина - склад (і навпаки), судно - судно.

Відповідно до п. 6.3 РТК для зернових вантажів передбачено, що при швидкості вітру більше 10 м/с роботи по навантаженню судів за цією РТК категорично забороняються.

Поряд з цим відповідач вказує, що підставою для звільнення від плати за користування вагонами (відомість № 12054196) в розмірі 196,22 грн., що наведено в розрахунку ціни позову (а.с. 7), є зменшення переробної спроможності обробки вагонів згідно додатку 1 до СТП.

Водночас господарський суд зазначає, що умовами спірного договору про обробку вагонів з вантажами № 1/59/КД-17358 від 01.07.2012 р. сторонами не погоджено такої підстави звільнення від плати як неврахування максимальної переробної спроможності обробки вагонів. Аналогічно така підстава відсутня в Правилах та Статуті залізниць.

Крім того, відповідно до графи 7 додатку 1 до ЄТП загальна кількість вагонів, що обробляються одночасно на 44 та 45 коліях дорівнює 3, в свою чергу доводи відповідача про те, що норма вивантаження поданих позивачем вагонів має зменшуватися до 2 вагонів за годину є помилковим, адже зазначена норма встановлена у графі 7 додатку до ЄТП та є незмінною.

Максимальна переробна спроможність вантажного фронту з урахуванням обробки суден встановлена у графі 14 Додатку 1 до ЄТП, розрахована для добової норми вантажних операцій, та враховує фактор обробки суден, але не тягне за собою зменшення загальної кількості вагонів, що обробляються одночасно, встановленої у графі 7 Додатку 1 до ЄТП.

Зазначений у графі 13 Додатку 1 до ЄТП коефіцієнт використання механізмів під час одночасної обробки вагонів та суден, на який посилається відповідач, вже був застосований при розрахунку загальної кількості вагонів, що обробляються одночасно, а саме:

- на коліях 44 та 45 максимальна переробна спроможність вантажного фронту ( рід вантажу-метал) з урахуванням обробки суден (графа 14) розраховується: 42*0,5=21, де 42 - максимальна переробна спроможність вантажного фронту ваг/доб (графа 12), 0,5 - коефіцієнт використання механізмів для обробки вагонів (графа 13);

Таким чином, суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від плати з огляду на неврахування максимальної переробної спроможності обробки вагонів, тому вважає, що є підстави для стягнення з відповідача 196,22 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, тому підлягають задоволенню.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця до Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація Одеського морського порту) про стягнення заборгованості у розмірі 196,22 грн. задовольнити повністю.

2. СТЯГНУТИ з Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14; ) в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація Одеського морського порту) (65026, м. Одеса, Митна площа, буд. 1; ) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ) в особі регіональної філії Одеська залізниця АТ Українська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд 19; ) плату за користування вагонами в сумі 196 грн. 22 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270грн.

Повний текст рішення складено 23 грудня 2021 р.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов