УХВАЛА

21 грудня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/10675/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Кондратової І.Д.,

розглянувши касаційну скаргу Національної поліції України

на рішення Господарського суду міста Києва

(суддя - Чинчин О.В.)

від 22.09.2021

та постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Андрієнко В.В., судді - Шапран В.В., Буравльов С.І.)

від 10.11.2021

у справі за позовом Національної поліції України

до Приватного акціонерного товариства "Прилуцька швейна фабрика"

про стягнення штрафних санкцій у розмірі 2 620 103, 33 грн

ВСТАНОВИВ:

1. Національна поліція України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Прилуцька швейна фабрика" про стягнення штрафних санкцій у розмірі 2 620 103, 33 грн.

2. Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.09.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2021, позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 417 628, 44 грн, штраф у розмірі 368 402, 54 грн та судовий збір у розмірі 11 790 грн 47 коп. В іншій частині позову відмовлено.

3. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні матеріали справи, доводи відповідача та надані ним докази вжиття всіх можливих заходів щодо належного виконання умов договору про закупівлю форменного одягу (костюм (сорочка, брюки) № 93НП від 06.05.2020 року, докази затримки поставки тканини, замовленої з Китаю, що не залежали від боржника, незначне прострочення у виконанні зобов`язання, а також взявши до уваги інтереси позивача та відсутність доказів, які підтверджували наявність у нього збитків, які б були спричинені простроченням саме відповідачем, дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру штрафних санкцій на 70%.

4. 26.11.2021 позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 974 466,42 грн пені та 859 605,93 грн штрафу, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. Також скаржник заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

5. Верховний Суд, перевіривши матеріали касаційної скарги, залишає клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження без розгляду, оскільки скаржник звернувся з касаційною скаргою 26.11.2021 в межах строку, передбаченого частиною 1 статті 288 ГПК України.

6. Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

7. Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

8. Так, відповідно до частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

9. Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

10. Зі змісту касаційної скарги вбачається, що підставою касаційного оскарження скаржник вважає наявність випадків, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України.

11. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 2 пункту 5 частини 2 статті 290 цього Кодексу).

12. У цьому випадку необхідно чітко вказати:

1) норму права (з посиланням на пункт, частину, абзац, статтю тощо), яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні;

2) навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;

3) навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;

4) обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

13. При цьому, обґрунтовуючи подібність правовідносин, як обов`язкової умови для виникнення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1-3 частини 2 статті 287 ГПК України, необхідно враховувати, що подібність правовідносин визначається за відповідними критеріями.

14. Критеріями визначення подібності правовідносин в іншій аналогічній справі є: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет) (ухвала об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19).

15. Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (п. 32 постанови від 27.03.2018 № 910/17999/16; п. 38 постанови від 25.04.2018 № 925/3/17, п. 40 постанови від 16.05.2018 № 910/24257/16).

16. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (п. 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, п. 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16; п. 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц).

17. Так, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, а саме статті 233 ГК України та частини 3 статті 551 ЦК України, без урахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постановах Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 905/1180/17, від 08.05.2018 у справі № 924/709/17, від 12.09.2018 у справі № 912/3594/17, від 20.06.2018 у справі № 905/2135/17, від 21.02.2018 у справі № 910/6984/17, від 27.02.2018 у справі № 925/1427/16, від 05.07.2018 у справі № 910/2031/16, від 16.05.2018 у справі № 918/337/17, від 11.05.2018 у справі № 903/545/17.

18. Натомість скаржник не наводить обґрунтування подібності правовідносин у справі, що розглядається, та у справах, в яких Верховний Суд виклав свої висновки, що не відповідає вимогам статті 290 ГПК України та є підставою для залишення касаційної скарги без руху.

19. Крім того, у касаційній скарзі скаржник стверджує, що судами попередніх інстанцій порушені норми процесуального права, а саме статті 74, 78, 86, 236, 282 ГПК України, оскільки суди не дослідили зібрані у справі докази, проте підставу касаційного оскарження в цій частині відповідно до частини 2 статті 287 цього Кодексу не визначає.

20. У разі, якщо касаційна скарга подається у зв`язку з порушенням норм процесуального права відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 ГПК України, то підставою касаційного оскарження є пункт 4 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

21. Водночас відповідно до цього пункту не всі процесуальні порушення є підставою для касаційного оскарження. У такому разі касаційна скарга має містити зазначення, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

22. У касаційній скарзі відсутні посилання як на підставу касаційного оскарження передбаченої частиною 2 статті 287 ГПК України щодо порушення норм процесуального права, так і на будь-яку підставу із передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

23. Наведені недоліки щодо змісту касаційної скарги є підставою для залишення її без руху, із наданням скаржникові строку на приведення касаційної скарги у відповідність до вимог пунктів 5 частини 2 статті 290 ГПК України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства.

24. Також відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

25. Вирішуючи питання щодо обов`язку скаржника сплатити судовий збір у встановлених порядку і розмірі, суд виходить з того, що правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011.

26. Згідно з частиною 1 статті 4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

27. Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

28. Відповідно до вимог касаційної скарги (щодо стягнення 974 466,42 грн пені та 859 605,93 грн штрафу), заявник за подання касаційної скарги повинен був сплатити судовий збір у розмірі 55 022,17 грн (1,5% від 1 834 072,35 грн * 200%).

29. До касаційної скарги скаржник не додав документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

30. Тому заявнику необхідно сплатити зазначену суму судового збору та надати суду оригінал відповідного платіжного доручення.

31. Відповідно до частини 2 статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись нормами статей 174, 234, 288, пункту 5 частини 2, пункту 2 частини 4 статті 290, частини 2 статті 292 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Національної поліції України на рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2021 у справі № 910/10675/21 залишити без руху.

2. Встановити скаржнику строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків касаційної скарги таким способом:

- привести касаційну скаргу у відповідність до вимог пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції, з урахуванням недоліків, визначених у пунктах 17-18; 19-22 цієї ухвали;

- уточнену редакцію касаційної скарги, подану на виконання приписів цієї ухвали, необхідно також надіслати іншим учасникам справи, надавши суду докази такого надіслання;

- сплатити судовий збір у розмірі 55 022,17 грн та подати документ, що підтверджує його сплату.

3. Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Кондратова