РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.12.2021Справа № 910/14689/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Одинцові О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Державного підприємства "Науково - дослідний інститут "Оріон" про стягнення 139 500,06 грн., за участю представників позивача - Тараненка С.В., відповідача - Колеснікової Я.А.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив стягнути 122 832,83 грн. основного боргу, 4 296,49 грн. інфляційних втрат, 1 183,08 грн. 3% річних, 5 046,02 грн. пені та 6 141,64 грн. штрафу за договором №07519/1-5-10 від 10.07.2007 року на підставі ст.ст. 526, 527, 625 ЦК України та ст. 230 ГК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 року відкрито провадження, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання у справі на 11.10.2021 року.

11.10.2021 року через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи

11.10.2021 року в судовому засіданні оголошено перерву на 10.11.2021 року.

10.11.2021 року справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Судове засідання призначено на 01.12.2021 року

23.11.2021 року через канцелярію суду від позивача надійшли пояснення у справі.

01.12.2021 року в судовому засіданні оголошено перерву на 13.12.2021 року.

13.12.2021 року через канцелярію суду від позивача надійшли пояснення у справі, в якій підтвердив сплату відповідачем основної суми заборгованості.

13.12.2021 року відповідачем в судовому засідання подано заяву про долучення документів.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.07.2007 року між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як абонентом, укладено договір №07519/1-5-10 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язався надавати абоненту послуги з постачання питної води та на підставі пред`явленого абонентом дозволу на скид стічних вод у систему каналізацій м. Києва приймати від нього стічні води у систему каналізацій м. Києва відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізацій м. Києва, а абонент зобов`язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору, дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 № 65, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 22.07.1994 за № 165/374 (в подальшому Правила користування), Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 37 від 19.02.2002, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 26.04.2002 за № 403/6691 (в подальшому Правила приймання), а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором.

Відповідно до пункту 2.2.1 договору постачальник щомісячно направляє до банківської установи абонента розрахункові документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення або в паперовому вигляді вимоги-доручення тощо) для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів. Тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством та не підлягають узгодженню сторонами. У разі зміни тарифів у період дії цього договору постачальник доводить абоненту нові тарифи у розрахункових документах без внесення додаткових змін до цього договору стосовно строків їх введення та розмірів.

У розрахункових документах зазначаються вартість та кількість наданих послуг за відповідний період, а також розмір діючих тарифів. Оплата вартості послуг здійснюється абонентом щомісячно у безготівковій формі у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента. За згодою постачальника оплата може здійснюватися іншими способами, що не суперечать чинному законодавству України. У разі утворення боргу, оплата за надані послуги, що надходить від абонента, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується постачальником у погашення боргу (пункт 2.2.2 договору).

Згідно з пунктом 2.2.3 договору в разі неотримання від постачальника поточного щомісячного розрахункового документу, абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг, не пізніше 5-го числа наступного місяця, платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитої води.

Пунктом 2.2.4 договору передбачено, що в разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документі, абонент зобов`язаний у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента, письмово повідомити про це постачальника та в цей же термін направити представника з обгрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова абонента оплатити розрахунковий документ постачальника вважатиметься безпідставною.

За умовами пункту 7.1 договору останній укладається строком на один рік і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір вважається пролонгованим на новий строк, якщо за 20 днів до припинення його дії жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про його припинення.

Поясненнями позивача, а також актами про обстеження та зняття показань з вузла обліку № 29-956-30 та № 29-956-30, погодженими та підписаними відповідачем та копії яких містяться в матеріалах справи, нарядами на заміну, технічне обслуговування лічильників води, опломбування обвідної лінії лічильника води № 540 та № 2707059, розшифровками з рахунку абонента за спірний період підтверджується факт надання позивачем послуг з водопостачання та приймання стічних вод за договором за період з грудня 2020 року по липень 2021 року на загальну суму 122 832,83 грн.

Як вбачається із довідки Акціонерного товариства «Альфа-банк» від 09.08.2021 року № 69438, позивачем за спірний період виставлялися відповідні платіжні повідомлення відповідачу, однак останній оплату за надані послуги не здійснив.

Поясненнями відповідача та позивача, платіжними дорученнями 79549181 від 19.08.2021 р., б/н від 19.08.2021 року, № 508965 25.08.2021 року, випискою з рахунку від 12.02.2021 року, копії яких містяться в матеріалах справи, підтверджується факт оплати основного боргу на суму 122 832,83 грн.

Ст. ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості за договором на суму 122 832,83 грн. підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Пунктом 4.2 договору передбачено, що за несвоєчасну оплату послуг абонент сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Також, позивач на підставі частини 2 статті 625 ЦК України просив суд стягнути з відповідача 4 296,49 грн. інфляційних втрат та 1 183,08 грн. трьох процентів річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 4 296,49 грн. інфляційних втрат та 1 183,08 грн. трьох процентів річних, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати вартості наданих послуг за договором є обґрунтованими та позов у зазначеній частині вимог підлягає задоволенню, за розрахунком позивача, який відповідає вимогам закону.

Згідно п. 4.6 договору за відмову від оплати наданих послуг абонент сплачує постачальнику штрафні санкції у розмірі 5% від несплаченої суми.

Позовні вимоги в частині стягнення штрафу не підлягають задоволенню, адже не можна притягти особу до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення

ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Такми чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 231, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Науково - дослідний інститут "Оріон" (03057, м. Київ, Е.Потьє, 8-А, код 14310709) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А, код 03327664) 5 096 (п`ять тисяч дев`яносто шість) грн. 02 коп. пені, 4 296 (чотири тисячі двісті дев`яносто шість) грн. 49 коп. інфляційних втрат, 1 183 (одну тисячу сто вісімдесят три) грн. 08 коп. 3% річних, 2 170 (дві тисячі сто сімдесят) грн. 87 коп. судового збору.

Провадження в частині позовних вимог про стягнення 122 832,82 грн. основного боргу закрити.

В іншій частині в позові відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 20.12.2021р.

Суддя С.О.Чебикіна