ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2199/21

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, за участю секретаря судового засідання О.О.Стаднік, розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи» Київоблгаз», Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка

до Комунального підприємства Бородянської селищної ради «Бородянкатепловодопостачання», Київська область, смт. Бородянка

про стягнення заборгованості та розірвання договору

представники:

від позивача Є.В.Вознюк

від відповідача не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи» Київоблгаз» №1458 від 27.07.2021 (вх.№2214/21 від 28.07.2021) (далі позивач) до Комунального підприємства Бородянської селищної ради «Бородянкатепловодопостачання» (далі відповідач) про стягнення заборгованості за Типовим договором про надання послуг розподілу природного газу від 01.01.2016 року №09420ХJQECDT016 у розмірі 290402,39 грн., 5167,57 грн. пені, 1086,03 грн. 3% річних та 943,81 грн. інфляційних втрат та розірвання договору.

Ухвалою суду від 02.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/2199/21 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 28.09.2021 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №282, у судове засідання 28.09.2021 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою суду від 28.09.2021 року продовжено строк підготовчого провадження у справі №911/2199/21 на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 19.10.2021 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №425, у судове засідання 19.10.2021 року повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою суду від 19.10.2021 року відкладено підготовче засідання на 16.11.2021 року.

До суду від позивача надійшло клопотання №1031 від 20.10.2021 (вх. №24487/21 від 22.10.2021) про долучення доказів до матеріалів справи.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №666, у судове засідання 16.11.2021 року повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою суду від 16.11.2021 року закрито підготовче провадження у справі №911/2199/21 та призначено розгляд справи по суті на 14.12.2021 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №430, у судове засідання 14.12.2021 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача у судовому засіданні 14.12.2021 року позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що відповідач належним чином та завчасно повідомлявся про розгляд справи, а також, керуючись ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, яка зобов`язує учасників справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності повноважного представника відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду спору по суті у судовому засіданні 14.12.2021 року, відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Київоблгаз» (змінено найменування на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз») (за договором оператор ГРМ) та Комунальним підприємством Бородянської селищної ради «Бородянкатепловодопостачання» (за договором споживач) укладено типовий договір розподілу природного газу №09420ХJQECDT016 шляхом підписання 23.10.2019 року заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (далі Типовий договір).

Укладений між сторонами договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань, а саме, майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що його Умови однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі Кодекс газорозподільних систем).

Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та ст. 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3. Договору).

Згідно п. 2.1 Договору, за умовами цього Договору, оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2080 від 07.10.2019 року внесено зміни до Кодексу ГРМ (та до Договору відповідно), згідно з якими з 01.01.2020 року запроваджується новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ, виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній рік.

Зокрема, відповідно до п. 6.1. Типового договору, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

У відповідності до абз. 1 п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Згідно п. 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ, газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року.

Абзацом 2 п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, передбачено, що з 01 січня 2021 року річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.

Постановою НКРЕКП «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «КИЇВОБЛГАЗ» від 16.12.2020 року №2452 установлено AT «Київоблгаз»: тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 1,45 грн. за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ). Щомісячна вартість послуги з розподілу природного газу для відповідача на 2021 рік визначена позивачем наступним чином: 500693,75/2*1,45 + 20% ПДВ =72600,60 грн.

Відповідно до п. 2.1 Типового договору, за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

У відповідності до п. 6.8. Типового договору Надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно п. 10 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператором ГРМ. Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством. До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Фактичний обсяг споживання природного газу відповідачем за період з 01.01.2019 по 30.09.2020 склав 500693,75 куб.м. згідно актів приймання-передачі природного газу №ОГ00018944 від 31.10.2019, №ОГ00020809 від 30.11.2019, №ОГ00022790 від 31.12.2019, №ОГ00026122 від 31.01.2020, №ОГ00029447 від 29.02.2020.

На виконання умов Типового договору, позивач надав відповідачу послуги розподілу природного газу у період: з березня 2021 року по червень 2021 року включно на загальну суму 290402,39 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи підписаними зі сторони позивача актами наданих послуг №ОГЯ81008440 від 31.03.2021, №ОГЯ81013733 від 30.04.2021, №ОГЯ81016904 від 31.05.2021, №ОГЯ81021292 від 30.06.2021. Вказані акти наданих послуг надіслано позивачем на адресу відповідача разом із супровідними листами №81014-Сл-3555-0321 від 24.03.2021, №81014-Сл-5294-0421 від 28.04.2021, №91014-Сл-6363-0521 від 25.05.2021, №81014-Сл-7817-0621 від 22.06.2021 (докази надіслання наявні в матеріалах справи). Відповідачем отримано зазначені супровідні листи разом із актами наданих послуг, що підтверджується наявною в матеріалах справи інформацією з офіційного сайту «УКРПОШТА» про отримання надісланих поштових відправлень, однак, не підписано зі свого боку та не повернуто позивачу.

Таким чином, у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг за ним утворилась заборгованість у сумі 290402,39 грн.

У відповідності до п. 6.8. Типового договору, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, за умови попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Позивачем на адресу відповідача направлено претензію №81014-ПЯ-1860-0221 від 18.02.2021 року про погашення заборгованості та рахунок на оплату №61005013 від 10.02.2021, претензію №81014-ПЯ-3141-0321 від 17.03.2021 року та рахунок на оплату №61008783 від 16.03.2021 року, претензію за №81014-ПЯ-5296-0421 від 28.04.2021 та рахунок на оплату №61013144 від 26.04.2021 року, претензію за №81014-ПЯ-6088-0521 від 19.05.2021 року та рахунок на оплату №61015438 від 18.05.2021 року, претензію №81014-ПЯ-7801-0621 від 22.06.2021 року та рахунок на оплату №61017739 від 09.06.2021 року (докази надіслання претензій та їх отримання відповідачем наявні в матеріалах справи). Однак, вказані претензії залишено відповідачем без відповіді та задоволення.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 290402,39 грн. є правомірною, оскільки, факт порушення відповідачем зобов`язань за Договором належним чином доведено та підтверджено документально, а відповідачем не спростовано, а тому, позовні вимоги про стягнення 290402,39 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім основної заборгованості позивач також просить стягнути з відповідача 5167,57 грн. пені, 943,81 грн. інфляційних втрат та 1086,03 грн. 3% річних, нарахованих на заборгованість відповідача за зобов`язаннями березня 2021, квітня 2021, травня 2021, червня 2021 за загальний період з 11.04.2021 року по 11.07.2021 року у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Відповідно до п. 8.2 Договору, у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим Договором.

Частиною 1 ст. 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» №543/965-ВР від 22.11.1996 року, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що такий розрахунок є арифметично вірним та обґрунтованими, тому, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Стосовно вимоги про розірвання Типового договору про надання послуг розподілу природного газу від 01.01.2016 року №09420ХJQECDT016, суд зазначає наступне.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 651 ЦК України, розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору іншою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто, йдеться про таке порушення договору однією із сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Відповідач листом від 25.02.2020 року №87 просив позивача припинити газопостачання котелень смт. Бородянка з 28.02.2020 року о 11:00 год., а саме: котельня по вул. Паркова, 1/1 та котельня по вул. Київська, 3/1.

Так, як зазначає позивач, газопостачання на котельні по вул. Паркова, 1а припинено шляхом встановлення блінди на вхідну засувку та встановлення пломби R28611324/346 а газопостачання на котельні по вул. Київська, 3а припинено шляхом встановлення блінди на задвижці та встановлення пломби R28611324, про що складено акти про відключення від газопостачання споживача від 28.02.2020 року.

Позивач зазначає, що відповідач, припинивши 28.02.2020 року споживання природного газу, не звернувся до позивача з пропозицією розірвати Типовий договір розподілу природного газу від 01.01.2016 року.

Листом від 06.05.2020 року №154 відповідач повідомив позивача про намір розірвати Договір розподілу природного газу, зазначивши при цьому, що не буде здійснювати оплату послуг розподілу природного газу за березень та квітень 2020 року, оскільки він не здійснює споживання природного газу з 28.02.2020 року. Зазначений лист отримано позивачем 13.05.2020 року, що підтверджується відбитком вхідного штемпеля Вишгородського відділення AT «Київоблгаз» вих.№Сл-5107-810-0520 від 13.05.2020 року.

Відповідно до п. 12.3 Типового договору, цей договір може бути розірваний за згодою Сторін або за ініціативою Споживача у порядку, визначеному законодавством України.

Згідно абз. 1 п. 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача. У цих випадках Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.

У відповідності до абз. 2 п. 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, у разі розірвання договору розподілу природного газу або вилучення об`єкта споживача із заяви-приєднання оплата вартості послуги за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем з урахуванням повного календарного місяця, у якому сталося розірвання договору або вилучено об`єкт із заяви-приєднання.

Листом від 20.05.2020 року №81014-Лв-4859-0510 позивачем повідомлено відповідача, що розірвання договору розподілу природного газу від 01.01.2016 року №09420XJQECDT016 може бути здійснене шляхом підписання відповідної додаткової угоди. Крім того, відповідач повідомлявся про необхідність сплатити наявну заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу за березень, квітень та травень 2020 р. на загальну суму 208945,74 грн. До листа додано рахунок на оплату №60013014 від 12.05.2020 року

Крім того, листом від 29.05.2020 року №81014-Сл-5158-0520 позивачем надіслано на адресу відповідача підписані зі свого боку та скріплені печаткою два примірники додаткової угоди від 01.06.2020 року про розірвання договору розподілу природного газу №09420XJQECDT016 від 01.01.2016 року, згідно якої пропонувалось припинити дію договору 01.06.2020 року.

Враховуючи, що повідомлення відповідача про намір розірвати Типовий договір розподілу природного газу від 01.01.2016 року №09420XJQECDT016 позивач отримав 13.05.2020 року, а оплата вартості послуги за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем з урахуванням повного календарного місяця, припинення дії договору можливе не раніше ніж 01.06.2020 року.

Посилання відповідача стосовно того, що ним фактично не здійснюється споживання природного газу починаючи з 28.02.2020 року, а отже, відсутні підстави для оплати вартості послуг з розподілу природного газу не беруться судом до уваги, оскільки, починаючи з 01.01.2020 року розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу здійснюються не на підставі визначених обсягів розподіленого (спожитого) природного газу за відповідний розрахунковий місяць, а виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача, яка визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.02.2021 року у справі №922/1703/20.

Відповідач листом від 03.06.2020 року №182 повернув позивачу без підпису додаткові угоди від 01.06.2020 року до Типового договору розподілу природного газу №09420XJQECDT016 від 01.01.2016 року, а листом від 03.06.2020 року №181 відповідач надіслав на адресу позивача власну редакцію додаткової угоди №1 до Типового договору розподілу природного газу від 01.01.2016 року №09420XJQECDT016 від 01.01.2016 року, у якій наполягав на розірванні договору у періоді, який минув, а саме: 28.02.2020 року.

У відповідь на зазначені листи відповідача позивач 17.06.2020 року надіслав на адресу відповідача підписані зі свого боку та скріплені печаткою два примірники додаткової угоди від 15.06.2020 року про розірвання договору розподілу природного газу №09420XJQECDT016 від 01.01.2016 року, якою пропонувалось припинити дію Договору з 01.07.2020 року (додаткові угоди отримано відповідачем 21.06.2020 року).

З метою припинення Типового договору між сторонами, 10.07.2020 року, 15.07.2020 року, 24.09.2020 року, 23.10.2020 року, 17.12.2020 року, 18.03.2021 року, 05.05.2021 року, 22.06.2021 року позивачем на адресу відповідача надіслано підписані зі свого боку та скріплені печаткою два примірники додаткової угоди про розірвання Типового договору розподілу природного газу №09420XJQECDT016 від 01.01.2016 року, якими пропонувалось припинити дію договору з відповідної дати, зазначеної в такій додатковій угоді (докази надіслання додаткових угод та їх отримання відповідачем наявні в матеріалах справи).

Однак, незважаючи на численні спроби позивача розірвати Типовий договір розподілу природного газу №09420XJQECDT016 від 01.01.2016 року, відповідачем не повернуто підписаний примірник додаткової угоди про розірвання Типового договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оцінка порушення договору, як істотного, здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

У постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13 викладено правову позицію, згідно з якою оцінка істотного порушення договору здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Наведені правові позиції викладено у постановах Верховного Суду від 10.10.2018 у справі №910/21862/17, від 16.10.2018 у справі №910/23976/16, від 29.01.2019 у справі №926/708/18, від 26.02.2019 у справі №926/709/19.

Як встановлено судом, відповідач 28.02.2020 року припинив споживання природного газу на усіх своїх об`єктах шляхом відключення від газопостачання, яке проведено позивачем за заявою відповідача. В подальшому, відповідач звернувся до позивача з листом від 06.05.2020 року, в якому просив розірвати Типовий договір розподілу природного газу з моменту припинення газоспоживання та відмовився здійснювати оплату за березень та квітень 2020 року.

Враховуючи те, що повідомлення відповідача про намір розірвати Типовий договір розподілу природного газу від 01.01.2016 року №09420XJQECDT016 отримано позивачем 13.05.2020 року, а оплата вартості послуги за Типовим договором розподілу природного газу здійснюється споживачем з урахуванням повного календарного місяця, припинення дії договору могло відбутись не раніше ніж 01.06.2020 року.

Таким чином, починаючи з березня 2020 року відповідач відмовився від виконання умов договору, не здійснює покладені на нього обов`язки, передбачені пунктом 7.4. Типового договору. Таким чином, у зв`язку із невиконанням відповідачем умов Договору за ним утворилась заборгованість, яка залишилась неоплаченою, тому суд вважає, що наявні передбачені законом підстави для розірвання Типового договору розподілу природного газу від 01.01.2016 року №09420XJQECDT016, що був укладений Комунальним підприємством Бородянської селищної ради «Бородянкатепловодопостачання» шляхом підписання Заяви-приєднання №09420XJQECDT016 до умов договору розподілу природного газу від 01.01.2016 року на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України.

За таких обставин, позивачем належними та допустимими доказами доведено порушення відповідачем умов спірного договору в частині несплати вартості послуг розподілу природного газу, що є істотним порушенням умов укладеного Договору, а тому, позовні вимоги про розірвання Типового договору розподілу природного газу від 01.01.2016 року №09420XJQECDT016 підлягають задоволенню.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, №4241/03, від 28.10.2010).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи викладене, а також те, що факт порушення відповідачем договірних зобов`язань судом встановлено і по суті останнім не спростований, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 5883,08 грн. пені, 1357,32 грн. 3% річних, 479,27 грн. інфляційних втрат.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 123, 129, 233, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» до Комунального підприємства Бородянської селищної ради «Бородянкатепловодопостачання» про стягнення 297599,80 грн. заборгованості та розірвання договору задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства Бородянської селищної ради «Бородянкатепловодопостачання» (078010, Київська область, Бородянський район, смт. Бородянка, вул. Вокзальна, буд. 1 А, ) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (08150, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Шевченка, буд. 178, ) 290402 (двісті дев`яносто тисяч чотириста дві) грн. 39 коп. заборгованості, 5167 (п`ять тисяч сто шістдесят сім) грн. 57 коп. пені, 1086 (одну тисячу вісімдесят шість) грн. 03 коп. 3 % річних, 943 (дев`ятсот сорок три) грн. 81 коп. інфляційних втрат та 6734 (шість тисяч сімсот тридцять чотири) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Розірвати Типовий договір розподілу природного газу, який укладено Комунальним підприємством Бородянської селищної ради «Бородянкатепловодопостачання» (078010, Київська область, Бородянський район, смт. Бородянка, вул. Вокзальна, буд. 1 А, ) з Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (08150, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Шевченка, буд. 178, ) шляхом підписання Заяви-приєднання №09420XJQECDT016 до умов договору розподілу природного газу від 01.01.2016 року.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 21.12.2021 року.

Суддя Д.Г. Заєць