ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

17.12.2021м. ДніпроСправа № 904/8424/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віват Колор" (м. Хмельницький)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рім-Буд" (м. Дніпро)

про стягнення заборгованості за договором поставки № N1101/19 від 11.01.2019 у загальному розмірі 26 181 грн. 54 коп.

Суддя Фещенко Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Віват Колор" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рім-Буд" (далі - відповідач) заборгованість за договором поставки № N1101/19 від 11.01.2019 у загальному розмірі 26 181 грн. 54 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 21 937 грн. 54 коп. - основний борг;

- 3 197 грн. 71 коп. - інфляційні втрати;

- 1 046 грн. 29 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором поставки № N1101/19 від 11.01.2019 в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений позивачем товари, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 21 937 грн. 54 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з серпня 2020 року по серпень 2021 року у сумі 3 197 грн. 71 коп., а також 3% річних за період прострочення з 03.08.2020 по 05.09.2021 у сумі 1 046 грн. 29 коп.

Крім того, позовна заява містить клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судом було відзначено, що заявлені позовні вимоги про заборгованості за договором поставки № N1101/19 від 11.01.2019 у загальному розмірі 26 181 грн. 54 коп., мають незначну складність, а характер спірних правовідносин та предмет доказування не виключають можливість встановлення обставин справи на підставі доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи, та не вимагають заслуховування усних пояснень учасників справи. Також, було вказано, що за необхідності, позивач має право та не позбавлений можливості надати додаткові письмові пояснення та докази в разі їх наявності.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 18.10.2021 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Віват Колор" про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін було відмовлено, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Від позивача надійшла заява (вх. суду № 51644/21 від 27.10.2021), в якій останнім було зазначено про те, що попередній розрахунок судових витрат був наведений у позовній заяві, а остаточний розрахунок буде надано до суду після ухвалення рішення у справі.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 54522/21 від 15.11.2021), в якому він просить суд закрити провадження у справі за відсутністю предмета спору, зменшити розмір витрат на правову допомогу на 70% від заявленого позивачем попереднього розрахунку та повернути позивачу 50% судового збору, сплаченого при поданні позову до суду.

Позиція відповідача, викладена у відзиві на позовну заяву обґрунтована наступним:

- відповідач визнає позовні вимоги та надає до суду з відзивом на позовну заяву докази оплати заборгованості за договором поставки № 1101 /19 від 11.01.2019 у розмірі 21 937 грн. 54 коп., докази оплати інфляційних втрат у розмірі 3 197 грн. 71 коп., та докази оплати 3 % річних у розмірі 1 046 грн. 29 коп., а загалом - 26 181 грн. 54 коп.;

- визнаючи позовні вимоги відповідач не може погодитись із заявленим позивачем розміром судових витрат, що полягають у витратах на правничу допомогу виходячи з таких критеріїв: незначної складності справи; ціни позову; визнання позову відповідачем;

- незначна складність справи обумовлена великою кількістю подібних справ розглянутих господарськими судами (стала судова практика), відсутністю третіх осіб, залучених до справи експертів та перекладачів, відсутністю суспільного інтересу до справи. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2021 справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, що свідчить про незначну складність справи;

- керуючись принципом співрозмірності та розумності, враховуючи незначну складність справи, факт визнання відповідачем позову та оплату заборгованості ще до розгляду справи по суті, відповідач вважає за можливе зменшення розміру заявлених позивачем судових витрат на правничу допомогу щонайменше на 70%;

- у разі визнання відповідачем позовних вимог можливо відповідач вважає доцільним повернення позивачу 50% сплаченого судового збору з Державного бюджету.

Від позивача засобами електронного зв`язку надійшла заява (вх. суду № 54676/21 від 15.11.2021), в якій він просить суд включити до судових витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "Віват Колор" витрати на професійну правничу допомогу у справі № 904/8424/21 у розмірі 8 000 грн. 00 коп. та при ухваленні судового рішення щодо розподілу судових витрат, стягнути вказані витрати з відповідача на користь позивача.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, а також доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та клопотанні про залучення доказів до матеріалів справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 11.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Віват Колор" (далі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рім-Буд" (далі - покупець, відповідач) було укладено договір поставки № 1101/19 (далі - договір, а.с. 12-15), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей товар на визначених договором умовах (пункт 1.1. договору).

У пункті 11.1. договору сторони визначили, що договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2019. Договір автоматично пролонгується на тих самих умовах на 12-місячний період за відсутності заперечень сторін про це за 15 днів до дати закінчення його дії.

Закінчення терміну дії договору не звільняє сторін від обов`язку виконання тих зобов`язань, що залишились невиконаними (пункт 11.2. договору).

Доказів зміни, визнання недійсним або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

У пункті 1.2. договору сторони визначили, що найменування, обсяг (кількість), асортимент кожної окремої партії товару погоджується сторонами додатково (згідно замовлень покупця) та фіксується у накладних, які оформляються на кожну окрему партію товару.

Кількість товару, що поставляється за договором, визначається відповідно до пунктів 1.2., 1.4. договору (пункт 3.1. договору).

Згідно з пунктами 5.1., 5.2. договору ціни на товар визначаються сторонами у накладній, виходячи із сформованих цін, що склалися на момент передачі партії товару. Загальна ціна договору складається з сум, зазначених у видаткових накладних, які надані на підставі договору.

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Відповідно до умов пунктів 4.1., 4.2., 4.3., 4.4. договору для здійснення поставки кожної партії товару покупець, із використанням телефонного або факсового зв`язку, надає постачальнику замовлення із зазначенням кількості та асортименту товару, щодо якого існує потреба в поставці. Постачальник зобов`язується забезпечити поставку кожної окремої партії товару, замовленої покупцем, за цінами та у строки, обумовлені сторонами при замовленні товару. Поставка товару покупцеві може здійснюватися на умовах СРТ, склад покупця (Інкотермс - 2010), або EXW, склад постачальника (м. Хмельницький, вул. Свободи, 1А) транспортом покупця та за його рахунок (Інкотермс - 2010). Прийняття-передача товару проводиться за кількістю згідно з товаросупровідними документами, за якістю - згідно з державними стандартами, технічними умовами або іншої технічної документації, яка встановлює вимоги до якості товару, у порядку, передбаченому Інструкціями Держарбітражу № П-6, П-7.

При цьому, у пункті 4.6. договору сторони визначили, що датою поставки є дата отримання покупцем товару (дата накладної на відвантаження товару) у пункті поставки.

Перехід права власності від постачальника до покупця відбувається в момент фактичної передачі товару покупцю.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 511 455 грн. 72 коп. відповідно до наступних видаткових накладних, які залучені до матеріалів справи (а.с. 16-55).

Суд зауважує, що товар, визначений умовами договору, у повній мірі відповідає товару, що було поставлено згідно з вказаними накладними, а отже судом визначено, що сторонами в цій частині були дотримані умови договору.

При цьому, відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Так, підписання покупцем накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і відповідає вимогам статті 9 вказаного Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Товар, зазначений у вище вказаних накладних, прийнято у позивача без будь-яких зауважень до їх оформлення. Видаткові накладні підписані представником відповідача та скріплені печаткою покупця.

Також до матеріалів справи не надано доказів щодо наявності претензій відповідача по кількості та якості, а отже, товар вважається прийнятим покупцем.

В подальшому, у відповідності до пункту 6.4. договору сторонами був підписаний Акт звірки взаєморозрахунків за період січень 2019 року - липень 2020 року, згідно з яким заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Рім-Буд" станом на 31.07.2020 становить 29 356 грн. 70 коп.

Після підписаного Акту звірки взаєморозрахунків від 31.07.2020 позивачем була здійснена додаткова поставка товару відповідачу на суму 2 580 грн. 84 коп., відповідно до видаткової накладної № 7431 від 03.08.2020 (а.с. 59).

Таким чином, загальна вартість поставленого позивачем відповідачу товару склала 31937 грн. 54 коп.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку продавця за договором поставити товар відповідає обов`язок покупця оплатити вартість цього товару.

Так, у розділі 6 договору сторонами були визначені умови щодо порядку здійснення оплати, а саме:

- розрахунки за кожну окрему партію замовленого покупцем товару здійснюються в безготівковому порядку у національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (пункт 6.1. договору);

- передоплату у розмірі 100% від вартості окремої партії товару покупець сплачує протягом 3-х банківських днів з дня отримання рахунку постачальника (пункт 6.2. договору);

- днем розрахунку вважається день надходження грошових коштів на поточний рахунок постачальника (пункт 6.3. договору);

- сторони, що підписали договір, зобов`язані на вимогу однієї із сторін, провести звірку взаємних розрахунків та заборгованості, що має місце на конкретну дату (пункт 6.4. договору).

Враховуючи вказане, судом встановлено, що строк оплати поставленого позивачем товару на загальну суму 31 937 грн. 54 коп. є таким, що настав.

Проте, в порушення вказаних вище умов договору, відповідач поставлений у спірний період товар оплатив лише частково на суму 5 000 грн. 00 коп. відповідно до платіжного доручення № 3245 від 28.09.2021 (а.с. 70).

Отже, свої зобов`язання щодо своєчасної оплати поставленого позивачем товару відповідач порушив, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в сумі 21 937 грн. 54 коп. (31 937 грн. 54 коп. - 5 000 грн. 00 коп.), яка у добровільному порядку відповідачем не сплачена. Вказане і є причиною спору.

Крім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з серпня 2020 року по серпень 2021 року у сумі 3 197 грн. 71 коп., а також 3% річних за період прострочення з 03.08.2020 по 05.09.2021 у сумі 1 046 грн. 29 коп.

В той же час, в процесі розгляду справи судом, відповідачем було повідомлено суд, що заявлений до стягнення борг з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних погашено ним у повному обсязі, на підтвердження чого останнім до відзиву на позовну заяву долучено наступні платіжні доручення:

- платіжне доручення № 3777 від 03.11.2021 на суму 21 937 грн. 54 коп. з призначенням платежу "заборгованість за будматеріали згідно з договором № 1101/19 від 11.01.2019" (а.с. 94);

- платіжне доручення № 3778 від 03.11.2021 на суму 1 046 грн. 29 коп. з призначенням платежу "3% річних згідно з договором № 1101/19 від 11.01.2019" (а.с. 95);

- платіжне доручення № 3779 від 03.11.2021 на суму 3 197 грн. 71 коп. з призначенням платежу "інфляційні втрати згідно з договором № 1101/19 від 11.01.2019" (а.с. 96).

Отже, загальна сума наданих відповідачем платіжних доручень складає суму у розмірі 26 181 грн. 54 коп. (сума заявлених позивачем позовних вимог (ціна позову у даній справі)).

Факт повного погашення спірної заборгованості у загальному розмірі 26 181 грн. 54 коп. також підтверджений позивачем, що вбачається із поданої останнім до суду заяви про включення до судових витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 119-121).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Дослідивши документи, долучені позивачем та відповідачем, судом встановлено, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість в сумі 26 181 грн. 54 коп. є погашеною у повному обсязі 03.11.2021, тобто після відкриття провадження у справі (18.10.2021) та на теперішній час у відповідача перед позивачем відсутня.

Таким чином, враховуючи встановлені вище обставини справи щодо наявності заборгованості у заявленому позивачем розмірі, а також підтвердження належними доказами факту її погашення відповідачем після звернення позивача із позовом до суду, господарський суд приходить до висновку, що закриття провадження у справі не суперечить чинному законодавству та не порушує права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Частиною 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Отже, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд зазначає таке.

Позивачем подано заяву про включення витрат на професійну правничу допомогу, в якій він просить суд включити до судових витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "Віват Колор" витрати на професійну правничу допомогу у справі № 904/8424/21 у розмірі 8000 грн. 00 коп. та при ухваленні судового рішення щодо розподілу судових витрат, стягнути вказані витрати з відповідача на користь позивача.

З приводу вказаної заяви суд зазначає таке.

За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, які, в свою чергу, віднесені до судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За приписами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України:

- розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо);

- такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву;

- у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, порядок розподілу судових витрат судом визначений статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, частина 8 якої передбачає, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які

сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

З матеріалів справи вбачається, що 01.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Віват Колор" (далі - замовник, клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Адвокатська контора братів Бейлик" (далі - об`єднання) був укладений договір про надання правничої допомоги № 01/21 (далі - договір, а.с. 130-135), за умовами пункту 2.1. якого за договором адвокат зобов`язується надавати правничу допомогу замовнику на підставах, в порядку і в обсязі, визначеному у договорі за погодженням сторін.

Відповідно до пунктів 5.1., 5.2. договору формою винагороди адвокат за надання правничої допомоги замовнику є гонорар. Розрахунки замовника з адвокатом здійснюються у національній валюті України. Вартість послуг та порядок оплати гонорару за даним Договором визначається згідно з Додатком (додатками) до Договору, що є невід`ємними частинами Договору, та складає суму коштів, сплачених або які підлягають сплаті Замовником Адвокату за цим договором. Визначення розміру, вартості правничої допомоги, за певний, строк чи. конкретну, дію. або. справу, здійснюється Адвокатом та відображається в акті приймання-передачі послуг, що складається у двох екземплярах, які направляються Адвокатом Замовнику. Також Адвокат надає Замовнику звіт з розшифруванням (переліком) видів та обсягу наданої правничої допомоги.

У подальшому, 23.04.2021 об`єднанням та замовником був підписаний додаток № 3 до договору № 01/21 від 01.02.2021 (далі - додаток, а.с. 136-137), відповідно до пункту 1 якого об`єднання (його адвокати) бере на себе зобов`язання від імені та в інтересах замовника здійснити комплекс дій щодо досудового врегулювання вимог замовника до ТОВ "Рім-Вуд" щодо стягнення заборгованості за договором поставки. Об`єднанням (його адвокатами) зокрема здійснюються дії щодо збирання доказів, складення та направлення адвокатських запитів, скарг, претензій тощо до будь-якою юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, питань, що стосуються замовника.

Згідно з пунктом 2 додатку за дорученням замовника об`єднання бере на себе зобов`язання від імені та в інтересах замовника здійснити комплекс дій щодо представництва інтересів замовника у справі за позовом замовника до ТОВ "Рім-Буд" про стягнення боргу, пені, 3% річних, інфляційних та збитків. Об`єднання також забезпечує судове представництво замовника Господарському суді Дніпропетровської області. Перелік прав та обов`язків, що здійснює об`єднання (його адвокати) визначається договором, додатком та нормами чинного законодавства України;

У пункті 3 додатку сторони погодили, що гонорар об`єднання за надання правничої допомоги згідно пункту 2 додатку становить фіксований розмір у сумі 8 000 грн. 00 коп.

Пунктом 4 додатку передбачено, що за наслідками надання правничої допомоги адвокатом складається звіт та акт приймання-передачі правової допомоги (послуг) за договором.

Так, 15.11.2021 об`єднанням та замовником був підписаний Акт приймання-передачі правової допомоги (послуг) до договору про надання правничої допомоги № 01/21 від 01.02.2021 та додатку № 3 від 23.04.2021 (а.с. 138-139), відповідно до якого об`єднанням (його адвокатами) надана замовнику правнича допомога за договором, розмір гонорару 8 000 грн. 00 коп. перелік правничої допомоги, що була надана об`єднанням (його адвокатами), а також, витрачений час для її надання вказані у звіті, який доданий до акту.

До вказаного акту доданий звіт про витрачений час на надання правничої допомоги у справі № 904/8424/21, в якому зазначені надані адвокатом Бейликом А.Б. послуги та їх вартість (час у годинах не зазначений), загальна вартість послуг складає 8 000 грн. 00 коп.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд відзначає наступне.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частинами 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19 зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У постанові від 11.02.2021 у справі № 920/39/20 Верховний Суд вказав, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість, покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

У постановах від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 11.02.2021 у справі № 920/39/20 Верховний Суд також зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи вказане, у відповідності до вказаних вище норм, дослідивши заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та документи, на підставі яких позивач просить стягнути вказані витрати, господарський суд прийшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності та співрозмірності їхнього розміру, та є завищеним, оскільки становить 8 000 грн. 00 коп., в той час, як:

- предметом спору у даній справі була заборгованість за договором поставки, правовідносини за якими не викликають будь-яких складнощів, судова практика щодо вказаної категорії справ є сталою та не потребує детального вивчення та аналізу станом на конкретний період у часі;

- ціна позову становить 26 181 грн. 54 коп., що виключає необхідність проведення складних розрахунків та аналізу первинної документації;

- справу було розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами;

- серед заяв по суті справи позивачем подано лише позовну заяву;

- відповідачем визнано та сплачено заявлену до стягнення заборгованість (основний борг, інфляційні втрати та 3% річних) у повному обсязі та у добровільному порядку в процесі розгляду справи судом.

Враховуючи все вище наведене та обставини справи в їх сукупності, проаналізувавши зміст та вартість наданої в межах даної справи правничої допомоги, що відображена в акті від 15.11.2021 та звіті до нього, суд відзначає, що з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також враховуючи сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Таким чином, відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, вказані витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 5 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу; інша частина витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп. покладається на позивача.

Крім того, відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 2 270 грн. 00 коп.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду:

- позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн. 00 коп.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (794 500 грн. 00 коп.);

- позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову становить 26 181 грн. 54 коп., отже, сума судового збору за подання даного позову складала 2 270 грн. 00 коп. (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Під час звернення із позовом до суду, позивач сплатив судовий збір в сумі 2 270 грн. 00 коп. згідно з платіжним дорученням № 1355 від 01.10.2021.

В той же час, відповідно до пункту 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (частина 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір").

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне в порядку, визначеному частиною 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", повернути позивачу сплачений ним при поданні позову судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп., оскільки провадження у справі закривається з підстави, яка не віднесена до виключень, зазначених в пункті 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", що, відповідно, є причиною для повернення судового збору позивачу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 20, 46, 73 - 79, 86, 91, 123, 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 904/8424/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віват Колор" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рім-Буд" про стягнення заборгованості за договором поставки № N1101/19 від 11.01.2019 у загальному розмірі 26 181 грн. 54 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рім-Буд" (49000, м. Дніпро, площа Десантників, будинок 1; ідентифікаційний код 35042112) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Віват Колор" (29025, м. Хмельницький, провулок Курчатова, будинок 1; ідентифікаційний код 42282754) 5 000 грн. 00 коп. - частину витрат на правничу допомогу.

В іншій частині заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Повернути Товариства з обмеженою відповідальністю "Віват Колор" (29025, м.Хмельницький, провулок Курчатова, будинок 1; ідентифікаційний код 42282754) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 2 270 грн. 00 коп., сплачений згідно з платіжним дорученням № 1355 від 01.10.2021, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, тобто з 17.12.2021.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складений і підписаний - 17.12.2021.

Суддя Ю.В. Фещенко