РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.12.2021Справа № 910/14953/21
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон"

про стягнення 10559,76 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (далі - позивач) про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (далі - відповідач) заборгованості та санкцій з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником Відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою суду від 16.09.2021 було відкрито провадження у справі №910/14953/21 за вказаними позовними вимогами, розгляд справи призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Від МТСБУ на виконання вимог ухвали суду надійшли відомості щодо умов укладеного відповідачем страхового договору (полісу).

Відповідач ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 26.10.2021, що підтверджено залученим до справи зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення, проте у встановлений строк відзиву на позов не подав. Також відзив на позов не надійшов від відповідача станом на час розгляду даного спору та винесення рішення у справі.

Відтак, оскільки відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі належним чином, але відзиву не подав, то суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту FA-00066982 від 24.04.2020 (далі - Договір добровільного страхування) згідно умов якого було застраховано ризик настання збитків страхувальника, що спричинені пошкодженням, знищенням, втратою забезпеченого транспортного засобу (автомобіля «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 ).

29.01.2021 о 10:50 год. у місті Хмельницький по вулиці Проскурівського Підпілля біля буд. 155 громадянин ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «КІА» д.н.з. НОМЕР_2 під час виїзду із автостоянки не врахував дорожньої обстановки і не надав перевагу в русі транспортному засобу «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 (далі - Застрахований автомобіль) під керуванням ОСОБА_1 і допустив зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

По факту вказаної ДТП водіями вказаних вище транспортних засобів 29.01.2021 складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) у якому ОСОБА_2 свою вину у вчиненні ДТП визнав.

У результаті цієї пригоди був пошкоджений Застрахований автомобіль.

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування, позивачем було складено страховий акт, відповідно до якого позивач розрахував та виплатив страхове відшкодування у сумі 9970,54 грн. на рахунок власника автомобіля.

Розраховуючи вартість понесеного збитку позивачем було застосовано коефіцієнт фізичного зносу (0,7) до Застрахованого автомобіля.

Наведені у даній ремонтній калькуляції роботи знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із тими пошкодженнями, що зазначені у європротоколі, що був складений на місці вищевказаної ДТП та акту огляду транспортного засобу. Зворотного відповідачем не доведено.

Дослідивши вищезазначену ремонтну калькуляцію, суд встановив, що її зміст не суперечить умовам чинного законодавства про оціночну діяльність та відображає суму завданих збитків, оскільки калькуляція складалась на основі комп`ютерної програми "Audatex", яка п. 59 до додатку 8 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395; далі - Методика).

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як вже було зазначено вище, ДТП яке відбулося 29.01.2021 була оформлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколом).

Відповідно до п. 33.2. ст.33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Моторним (транспортним) страховим бюро України було встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (затверджено протоколом президії МТСБУ від 11.08.2011 за №274/2011).

При цьому, суд зазначає, що при розгляді справи, не позбавлений та не обмежений у праві самостійно, в рамках розгляду даного виду спору та при наявності відповідних доказів, встановити наявність/відсутність вини в діях, в даному випадку водія який керував транспортним засобом «КІА» д.н.з. НОМЕР_2 .

Із зазначеної інформації учасниками ДТП у європротоколі суд дійшов висновку, що водій ОСОБА_2 , який керував автомобілем транспортним засобом «КІА» д.н.з. НОМЕР_2 порушив п. 10.1, п. 10.2 ПДР України чим завдав шкоди Застрахованому автомобілю, крім того свою вину у вчиненні ДТП визнав, про що є відповідна відмітка у європротоколі.

На час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 як особи, яка експлуатувала автомобіль «КІА» д.н.з. НОМЕР_2 на законних підставах, була застрахована відповідачем на підставі договору (полісу) АР/000074238 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ (ліміт відповідальності за шкоду по майну - 130000 грн., франшиза - 0).

Отже, на відповідача полісом АР/000074238 покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації водієм ОСОБА_2 автомобіля «КІА» д.н.з. НОМЕР_2 на час ДТП.

10.02.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування на суму 9970,54 грн. надавши усі необхідні документи на підтвердження страхового випадку та витрат понесених на ремонт застрахованого автомобіля, яку відповідачем отримано 16.02.2021.

Однак відповідач жодним чином не відреагував на заяву позивача та страхове відшкодування не сплатив, що відповідачем в межах даної справи не спростовано.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування встановленої позивачем вартості відновлювального ремонту Застрахованого автомобіля, внаслідок його пошкодження в ДТП, і також відповідач не спростував розраховану позивачем суму страхового відшкодування.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічну позицію викладено в ст. 9 Закону України «Про страхування».

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу АР/000074238 та положення статей 12, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статей 9, 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1192 ЦК України, у Відповідача в зв`язку з настанням ДТП виник обов`язок відшкодувати Позивачу шкоду, в межах ліміту відповідальності Відповідача, як страховика, за спірним страховим випадком (130000 грн.), не більше вартості відновлювального ремонту Застрахованого автомобіля (9970,54 грн.) та виходячи з суми, право на вимогу якої перейшло до позивача в зв`язку з виплатою страхового відшкодування (9970,54 грн.), але і за мінусом франшизи (0 грн.), і отже в сумі 9970,54 грн.

Вимогу (претензію) позивача до відповідача про виплату страхового відшкодування у добровільному порядку (копію претензії, з доказами належного направлення на адресу місцезнаходження відповідача за ЄДР залучено до справи), відповідачем задоволено не було, у справі відсутні докази протилежного.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи наведене вище, приймаючи до уваги надані позивачем докази на підтвердження розміру понесених ним витрат на виплату страхового відшкодування для відновлення Застрахованого автомобіля та враховуючи відсутність доказів на спростування відповідної інформації, вимоги позову в частині стягнення 9970,54 грн. підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині нарахованих позивачем штрафних санкцій (493,34 грн. пені та 95,88 грн. 3% річних) за прострочення відповідачем виконання зобов`язання сплатити страхове відшкодування у строки встановлені п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" то суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем було направлено на адресу відповідача заяву №00588/9221 від 10.02.2021 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП в порядку регресу, яку відповідачем було отримано 16.02.2021.

Проте, у встановлений п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" 90-денний строк відповідачем не було надано ні відмови про сплату страхового відшкодуванні, ні сплачено кошти, що підтверджує факт порушення виконання ним грошового зобов`язання.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, відповідач є порушником зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Згідно з частиною 1 статті 230 та частиною 6 статті 232 ГК України пеня за цим Кодексом визнається штрафною санкцією, нарахування якої, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивачем на суму виплаченого ним страхового відшкодування 9970,54 грн. було нараховано (за період з 17.05.2021 по 10.09.2021) пеню у сумі 493,34 грн. та 3% річних у сумі 95,8 грн.

Заперечень щодо здійснених позивачем нарахувань та наведених ним сум, а також контррозрахунку нарахованої заборгованості та штрафних і фінансових санкцій, відповідачем суду надано не було.

При перевірці розрахунків штрафних та фінансових санкцій судом встановлено, що позивач помилково починає рахувати період прострочення з 17.05.2021 враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, про що вказано у ст. 253 ЦК України.

Враховуючи те, що відповідач отримав заяву про страхову відшкодування 16.02.2021, то відповідно 90-денний строк для надання відмови чи підтвердження щодо оплати страхового відшкодування починає рахуватися з наступного дня, тобто з 17.02.2021 та останній день цього строку - 17.05.2021, а отже прострочення виконання зобов`язання почалося з 18.05.2021.

Здійснивши власний перерахунок наведених штрафних та фінансових санкцій, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача 489,24 грн. пені та 95,06 грн. 3% річних, в решті частини сум слід відмовити.

Судові витрати, у які позивачем включено лише витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями ст.ст. 86, 129, (ч. 9) 165, (ч. 2) 178, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (м. Київ, вул. Дегтярівська, 33-Б, 2 під`їзд; ідентифікаційний код 20080515) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (м. Київ, пр.-т. Перемоги, 65; ідентифікаційний код 30115243) 9970 (дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят) грн. 54 коп. відшкодування матеріальної шкоди (виплати страхового відшкодування), 489 (чотириста вісімдесят дев`ять) грн. 24 коп. пені, 95 (дев`яносто п`ять) грн. 06 коп. 3% річних, а також 2268 (дві тисячі шістдесят вісім) грн. 94 коп. судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.