ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" грудня 2021 р. Cправа № 902/885/21

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Німенко О.І.,

представників:

позивача - Тихонюка С.Л.,

відповідача - Пахомова Ю.О.,

у відсутності третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Фонду державного майна України (вул. Генерала Алмазова, буд.18/9, м. Київ, 01133)

до: Державного підприємства "Гайсинський спиртовий завод" (вул. Плеханова, буд. 28, м. Гайсин, Гайсинський район, Вінницька область, 23700)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Гайсинський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Івана Франка, буд. 28, м. Гайсин, Вінницька область, 23700)

про зняття арешту з нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В :

Фондом державного майна України подано позов про зняття арешту з нерухомого майна Державного підприємства "Гайсинський спиртовий завод", накладеного згідно із постановою про арешт майна ВП №13952365 державного виконавця ВДВС Гайсинського РУЮ, реєстраційний номер обтяження 8932075 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що виконавче провадження, у межах якого накладено арешт на майно відповідача, було закінчено, тому як наслідок чинність арешту майна боржника підлягала припиненню. При цьому з Державного реєстру речових прав слідує, що арешт накладено на все майно Державного підприємства "Гайсинський спиртовий завод", позаяк відсутні відомості про конкретний об`єкт, на який накладено арешт.

За твердженням позивача, внаслідок чинності такого арешту Фонд державного майна України позбавлений можливості здійснити приватизацію майна, що слугувало підставою для звернення останнього із даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 06.09.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/885/21 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21.09.2021. Також вказаною ухвалою залучено до участі у справі Гайсинський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Під час підготовчого провадження у справі, строк якого протокольною ухвалою від 21.09.2021 продовжено на 30 днів з власної ініціативи суду на підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України, учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті спору. При цьому позивач та відповідач таким правом не скористалися.

01.11.2021 на адресу електронної пошти суду без ЕЦП та 15.11.2021 засобами поштового зв`язку надійшли заява та пояснення Гайсинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), відповідно до яких третя особа вимоги позовної заяви підтримує, просить слухати справу за відсутності представника останньої. При цьому повідомляє, що виконавче провадження № 13952365 завершено 21.04.2011 згідно п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (фактичне повне виконання) та відповідно до п. 2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом МЮУ №1829/5 від 07.06.2017, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки. Тобто, всі виконавчі провадження, завершені до 01.01.2017 знищені, а тому матеріали виконавчого провадження надати немає можливості.

Станом на 01.11.2021 ДП "Гайсинський спиртовий завод" () згідно облікових даних відділу та даних Автоматизованої системи виконавчого провадження боржником не значиться.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію судового процесу та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.12.2021, про що постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі.

На визначену дату та час у судове засідання зявилися представники сторін та присутня Лисенко Н.Р., третя особа правом участі у судовому засіданні не скористалася. Про дату час та місце розгляду справи Гайсинський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) повідомлений належним чином ухвалою суду від 23.11.2021.

Відзиву відповідача на позовну заяву, в якому б останній висловив свою процесуальну позицію щодо позову, до суду не надійшло.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі з підстав та обставин, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача, в свою чергу, зазначив, що позов визнає.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 28) 31.07.2009 Вінницькою філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України накладено обтяження у вигляді арешту на майно (невизначене майно, все майно) Державного підприємства "Гайсинський спиртовий завод" за адресою: вул. Плеханова, буд. 28, м. Гайсин, Гайсинський район, Вінницька область, 23700 (реєстраційний номер обтяження 8932075).

Підставою для зазначеного обтяження у вигляді арешту нерухомого майна вказано постанову державного виконавця №13952365 від 28.07.2009, ВДВС Гайсинського РУЮ.

Згідно із витягом з Автоматизованої системи виконавчого провадження стан виконавчого провадження за №13952365 значиться як завершене внаслідок виконавчої дії: закінчення ВП п. 8 ч. 1 ст. 49 (фактичне повне виконання рішення).

Як підтверджується інформацією наданою Гайсинським районним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), виконавче провадження № 13952365 завершено 21.04.2011 згідно з п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (фактичне повне виконання) та відповідно до п. 2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом МЮУ №1829/5 від 07.06.2017, матеріали виконавчого провадження знищені з строком зберігання. При цьому станом на 01.11.2021 ДП "Гайсинський спиртовий завод" () згідно облікових даних відділу та даних Автоматизованої системи виконавчого провадження боржником не значиться.

З огляду на встановлені обставини справи та субєктний склад учасників даного спору, суд враховує таке.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В силу приписів ч. 3 ст. 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-ХІV в редакції, що діяла на момент закінчення виконавчого провадження (станом на 08.03.2011) № 13952365 у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч. ч. 4-5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 1404-VIII (чинна редакція) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

За змістом вищенаведених законодавчих приписів слідує, що у разі закінчення виконавчого провадження у постанові про закінчення виконавчого провадження державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника, внаслідок чого відповідне обтяження підлягало зняттю.

Таким чином, існування обтяження у вигляді арешту усього майна Державного підприємства "Гайсинський спиртовий завод" є необґрунтованим та безпідставним.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із частиною другою статті 45 Господарського процесуального кодексу України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Тобто будь-яка особа, яка вважає своє право (інтерес) порушеним, невизнаним чи оспорюваним, має право звернутися до суду та набуває процесуального статусу позивача у відповідній справі після відкриття судом провадження у ній. Недоведеність права вимоги особи, яка вважає своє право порушеним, є підставою для відмови в задоволенні позову.

Як підтверджується здійсненим на запит суду Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №76 від 01.09.2021 (а.с. 36-41), Державне підприємство "Гайсинський спиртовий завод" належить до сфери управління Фонду державного майна України.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За приписами ст. 1 Закону України "Про Фонд державного майна України" Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Державне підприємство "Гайсинський спиртовий завод" належить до об`єктів державної форми власності, а тому власником такого майна є Держава в особі уповноваженого органу управління - Фонду державного майна України.

З огляду на встановлені правомочності Фонду державного майна України щодо управління, використання та відчуження державного майна, наявне обтяження у вигляді арешту на все майно Державного підприємства "Гайсинський спиртовий завод" об`єктивно створює перепону позивачу для розпорядження таким майном.

Зокрема, в силу приписів ст. 55 Закону України "Про нотаріат" наявність арешту майна створює перепони при посвідченні договорів про відчуження такого майна.

Відтак, суд приходить до висновку, що Фондом державного майна України доведено право вимоги у даному спорі.

Зокрема, суд враховує викладену Верховним Судом позицію (постанова від 08.09.2021 у справі № 369/3757/20), що боржник у виконавчому провадженні (тобто безпосередньо Державне підприємство "Гайсинський спиртовий завод") не може пред`являти позов про зняття арешту з майна.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №905/386/18 від 26.11.2019, при розгляді скарг стягувача чи боржника на дії органу державної виконавчої служби, пов`язані з арештом і вилученням майна та його оцінкою, господарський суд перевіряє відповідність цих дій приписам статтей 57, 58 Закону України "Про виконавче провадження". Вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності (стаття 20 Господарського процесуального кодексу України) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Аналогічний правовий висновок Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладений у постанові від 02.10.2018 у справі № 916/3108/17.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Такі справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб`єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 4 Господарського процесуального кодексу України. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.02.2020 у справі № 913/271/19 також зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У зв`язку з викладеним, оскільки позов пред`явлений до Державного підприємства "Гайсинський спиртовий завод", що є боржником у виконавчому провадженні №13952365, то суд приходить до висновку, що такий позов пред`явлено до належного відповідача.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що арешт майна відповідача фактично порушує законне право Фонду державного майна України володіти, користуватися та розпоряджатися державною власністю в межах законодавчо закріплених повноважень позивача, зокрема у сфері приватизації майна, отже існуюче обтяження підлягає скасуванню.

Так, ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено можливість зняття арешту за рішенням суду у всіх інших випадках, не передбачених ч. 4 ст. 59 вказаного Закону. Тобто, ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено вичерпний перелік для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. При цьому скасування арешту за рішенням суду є самостійною правовою підставою для зняття такого обтяження, що підлягає пред`явленню до виконання у разі набрання судовим рішенням законної сили.

В силу приписів ч. 2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, у зв`язку із задоволенням позову, витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача повністю в сумі 2270 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зняти арешт з нерухомого майна Державного підприємства "Гайсинський спиртовий завод" (вул. Плеханова, буд. 28, м. Гайсин, Гайсинський район, Вінницька область, 23700; ), накладений згідно із постановою про арешт майна ВП № 13952365 державного виконавця ВДВС Гайсинського РУЮ, реєстраційний номер обтяження 8932075 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

3. Стягнути з Державного підприємства "Гайсинський спиртовий завод" (вул. Плеханова, буд. 28, м. Гайсин, Гайсинський район, Вінницька область, 23700; ) на користь Фонду державного майна України (вул. Генерала Алмазова, буд. 18/9, м. Київ, 01133; ) 2270 грн - витрат на сплату судового збору.

4. Згідно з приписами ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Відповідно до положень ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - ; третьої особи - .

Повне рішення складено 17 грудня 2021 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - вул. Генерала Алмазова, буд.18/9, м. Київ, 01133;

3 - відповідачу - вул. Плеханова, буд. 28, м. Гайсин, Гайсинський район, Вінницька область, 23700;

4 - третій особі - вул. Івана Франка, буд. 28, м. Гайсин, Вінницька область, 23700.