Справа № 924/1171/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранця О. М. - головуючого, Кондратової І. Д., Студенця В. І.,
за участю секретаря судового засідання Низенко В. Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Гаражно-будівельного кооперативу "Автомобіліст"
про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з касаційним розглядом справи № 924/1171/20
до Гаражно-будівельного кооперативу "Автомобіліст"
про визнання недійними та скасування рішень загально-виборчих зборів Гаражно-будівельного кооперативу "Автомобіліст" від 15 березня 2015 року, оформлених протоколом № 1/2015 від 15 березня 2015 року
та за зустрічним позовом Гаражно-будівельного кооперативу "Автомобіліст"
про стягнення заборгованості за визначеними статутом кооперативу внесками у розмірі 6 632,79 грн
за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Господарського суду Хмельницької області
у складі судді Димбовського В. В.
від 28 квітня 2021 року
та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Василишина А. Р., Філіпової Т. Л., Бучинської Г. Б.
від 27 липня 2021 року
за участю представників:
від позивача (відповідача за зустрічним позовом): не з`явилися
від відповідача (позивача за зустрічним позовом): Новосад Б. Ю.
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Гаражно-будівельного кооперативу "Автомобіліст" про визнання недійними та скасування рішень загально-виборчих зборів Гаражно-будівельного кооперативу "Автомобіліст", оформлених протоколом загально-виборчих зборів кооперативу № 1/2015 від 15 березня 2015 року.
08 грудня 2020 року Гаражно-будівельний кооператив «Автомобіліст» звернувся до Господарського суду Хмельницької області із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 23 лютого 2021 року, що була прийнята судом) просив стягнути з відповідача за зустрічним позовом заборгованість за визначеними статутом Гаражно-будівельного кооперативу "Автомобіліст" внесками у розмірі 6 632,79 грн.
Господарський суд Хмельницької області рішенням від 28 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27 липня 2021 року, відмовив у задоволенні первісного та зустрічного позовів.
Позивач за первісним позовом - ОСОБА_1 не погодився з ухваленим судами попередніх інстанцій зазначеними судовими рішенням та звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просив скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 28 квітня 2021 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27 липня 2021 року в частині відмови у задоволенні його позовної вимоги до Гаражно-будівельного кооперативу «Автомобіліст» про визнання недійсними та скасування рішень загально-виробничих зборів Гаражного кооперативу "Автомобіліст", оформлених протоколом загально-виборчих зборів кооперативу № 1/2015 від 15 березня 2015 року, та ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення цих (первісних) позовних вимог.
17 листопада 2021 року відповідач за первісним позовом - Гаражно-будівельний кооператив "Автомобіліст" подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , що надійшов до Верховного Суду 25 листопада 2021 року, у пункті 2 якого просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
02 грудня 2021 року відбулося судове засідання з розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 28 квітня 2021 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27 липня 2021 року у справі № 924/1171/20, під час якого представник відповідача за первісним позовом в усному порядку заявив про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції, та зазначив про те, що відповідно до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України надасть докази понесених ним судових витрат протягом п`яти календарних днів після ухвалення судом касаційної інстанції судового рішення.
За наслідками розгляду касаційної скарги 02 грудня 2021 року у зазначеному судовому засіданні Верховний Суд ухвалив постанову, якою касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 28 квітня 2021 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27 липня 2021 у справі № 924/1171/20 залишив без змін.
За змістом частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), що подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
06 грудня 2021 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від відповідача за первісним позовом - Гаражно-будівельного кооперативу "Автомобіліст" надійшло клопотання про долучення доказів, в якому представник позивача просив приєднати до матеріалів справи № 924/1171/20 докази на підтвердження розміру судових витрат (на професійну правничу допомогу), понесених у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції, до якого додав докази понесення цих витрат та їх розміру, а саме:
- договір про надання правової (правничої) допомоги від 15 листопада 2021 року, укладений між адвокатом Огойко Андрієм Анатолійовичем та Гаражно-будівельним кооперативом «Автомобіліст»;
- ордер на надання правничої (правової) допомоги від 16 листопада 2021 року;
- акт приймання-передачі послуг від 03 грудня 2021 року;
- видатковий касовий ордер Гаражно-будівельного кооперативу «Автомобіліст».
07 грудня 2021 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від відповідача за первісним позовом - Гаражно-будівельного кооперативу "Автомобіліст" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить Верховний Суд ухвалити додаткову постанову у справі № 924/1171/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Гаражно-будівельного кооперативу "Автомобіліст" 5 675,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом цієї справи у суді касаційної інстанції.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвалою від 07 грудня 2021 року призначив до розгляду у приміщенні Касаційного господарського суд заяву Гаражно-будівельного кооперативу "Автомобіліст" про ухвалення додаткового рішення у справі № 924/1171/20 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з касаційним розглядом справи № 924/1171/20, на 16 грудня 2021 року о 09:50.
Розглянувши заяву Гаражно-будівельного кооперативу "Автомобіліст" про ухвалення додаткового рішення у справі № 924/1171/20 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з касаційним розглядом справи № 924/1171/20, Верховний Суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно з частиною першою статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду за результатом здійснення касаційного провадження з розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 ухвалив постанову, якою касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 28 квітня 2021 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27 липня 2021 у справі № 924/1171/20 залишив без змін.
Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
За змістом частини першої та третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частин першої та абзацу першого другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Отже право сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, відшкодувати понесені нею судові витрати, зокрема витрати на професійну правничу допомогу адвоката, передбачене зазначеними нормами закону.
Проте, як вбачається, питання розподілу витрат відповідача за первісним позовом на професійну правничу допомогу, понесених у касаційному провадженні з розгляду касаційної скарги позивача за первісним позовом, що також є судовими витратами, про стягнення яких заявив відповідач за первісним позовом, не було вирішене судом касаційної інстанції, з огляду на що наявні підстави для ухвалення додаткової ухвали з цього питання.
Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до абзацу другого частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частин п`ятої та восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як вбачається відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) у підтвердження обставин понесення ним витрат на професійну правничу допомогу за розгляд цієї справи в суді касаційної інстанції та розміру цих витрат надав суду касаційної інстанції (через систему «Електронний суд»):
- договір про надання правової (правничої) допомоги від 15 листопада 2021 року, укладений між адвокатом Огойко Андрієм Анатолійовичем та Гаражно-будівельним кооперативом «Автомобіліст» (далі по тексту - договір);
- ордер на надання правничої (правової) допомоги від 16 листопада 2021 року;
- акт приймання-передачі послуг від 03 грудня 2021 року;
- видатковий касовий ордер Гаражно-будівельного кооперативу «Автомобіліст».
За змістом пункту 1.1. зазначеного договору про надання правової (правничої) допомоги від 15 листопада 2021 року адвокат Огойко А. А. зобов`язався надавати клієнту - Гаражно-будівельному кооперативу «Автомобіліст» правову (правничу) допомогу у справі щодо забезпечення реалізації прав та обов`язків клієнта у Верховному Суді під час касаційного розгляду справи № 924/1171/20, а Клієнт зобов`язався сплатити гонорар (винагороду) за надану правову (правничу) допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених цим договором.
Згідно з пунктом 1.2. договору правова (правнича) допомога полягає у:
- зборі та правовому аналізі інформації, документів та матеріалів, що стосуються справи;
- наданні усних та письмових консультацій та роз`яснень щодо правових питань, що стосуються справи;
- складанні необхідних для справи процесуальних документів, скарг, претензій та позовних заяв тощо;
- виконанні окремих доручень клієнта, що стосуються справи;
- представництві клієнта, зокрема в судах, з питань, що стосуються справи, з усіма правами представника, які передбачені Господарським процесуальним кодексом України.
У розділі 3 договору його сторони визначили ціну договору та порядок розрахунку. Як вбачається з цього розділу сторони між собою погодили, що за надання правничої допомоги Клієнт сплачує Адвокату гонорар (винагороду) у розмірі 1 135,00 грн за годину надання правничої допомоги (пункт 3.1. договору), тобто визначили погодинну форму гонорару адвоката.
Згідно з пунктами 3.2., 3.4. договору 100% розміру гонорару адвоката, зазначеного у пункті 3.1. договору, сплачується Клієнтом у готівковій формі протягом 1 (одного) дня після отримання звіту Адвоката про виконання дій, необхідних для досягнення позитивного результату у справі, або акта приймання-передачі послуг.
Також із наданих відповідачем за первісним позовом доказів вбачається, що наданий акт прийому-передачі послуг був складений та підписаний між сторонами договору 03 грудня 2012 року. Згідно з цим актом адвокат Огойко А. А. у період з 15 листопада по 03 грудня 2021 року надав відповідачу за первісним позовом такі послуги:
- здійснив збирання та правовий аналіз інформації, документів і матеріалів, що стосуються справи, у період з 15 по 17 листопада 2021 року, на що витратив 1 (одну) годину часу, що складає 1 135,00 грн;
- склав відзив на касаційну скаргу Бусленка О. П. № 55 від 17 листопада 2021 року, на що витратив 3 (три) години часу, що загалом складає 3 405,00 грн;
- здійснив представництво Клієнта 02 грудня 2021 року у судовому засіданні Верховного Суду, у режимі відеоконференції через Нетішинський міський суд, на що на що витратив 0,45 годин часу, що складає 851,25 грн;
- склав клопотання № 59 від 03 грудня 2021 року про долучення доказів у справі, на що витратив 0,15 годин часу, що складає 283,75 грн.
Дослідивши зазначений акт, Верховний Суд зазначає про те, що цей акт містить детальний опис наданих адвокатом Огойко А. А. відповідачу за первісним позовом (позивачу за зустрічним позовом) послуг з правничої допомоги на стадії розгляду цієї справи у суді касаційної інстанції та обсяг витраченого Адвокатом часу на надання цих послуг за кожним видом послуги окремо. В акті зазначена вартість кожного виду наданих послуг, що визначена у відповідності до вартості послуг, погодженій у пункті 3.1. договору, та розрахована в залежності від кількості часу, витраченого Адвокатом на надання кожної окремої послуги, що повністю відповідає погодженому у договорі про надання правової (правничої) допомоги від 15 листопада 2021 року порядку визначення розміру гонорару адвоката в залежності від форми такого гонорару (у даному випадку - погодинна форма гонорару).
Крім того Верховний Суд зазначає про те, що відображена у зазначеному акті інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом відповідача роботи (наданих послуг) відповідає дійсності: матеріалами справи підтверджується, що адвокат відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) Огойко А. А. подав до Касаційного господарського суду відзив на касаційну скаргу № 55 від 17 листопада 2021 року. Цей відзив був поданий з дотриманням встановлених Верховним Судом строків, прийнятий до розгляду та міститься в матеріалах справи (т. 6, а. с. 213 - 220). Зміст відзиву викладений на 9 (дев`яти) аркушах, побудований на аналізі висновків суду апеляційної інстанції, містить посилання на висновки Верховного Суду, що стосуються спірних правовідносин сторін у справі. З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що наведене підтверджує факт надання послуги, зазначеної у пункті 2 акту від 03 грудня 2021 року.
13 грудня 2021 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від позивача за первісним позовом надійшли заперечення на клопотання відповідача за первісним позовом від 09 грудня 2021 року (далі по тексту - заперечення).
Позивач за первісним позовом у цих запереченнях вказує на те, що зазначений адвокатом відповідача за первісним позовом у пункті 2 акта обсяг витраченого часу на складання відзиву на касаційну скаргу у кількості 3 (три) години є необґрунтованим та завищеним. Однак Верховний Суд не бере до уваги зазначені заперечення позивача за первісним позовом, оскільки обсяг та зміст відзиву на касаційну скаргу, складного адвокатом відповідача за первісним позовом, є цілком співмірними з кількістю часу, витраченого на його складання, зазначеною у пункті 2 акта.
Крім того, як уже зазначалося, відзив відповідача за первісним позовом на касаційну скаргу був складений адвокатом Огойко А. А. за результатом дослідження та аналізу як касаційної скарги позивача за первісним позовом, так і висновків суду апеляційної інстанції, містить посилання на висновки Верховного Суду, що стосуються спірних правовідносин сторін у справі, що підтверджує надання цим адвокатом відповідачу за первісним позовом послуг, зазначених у пункті 1 акта від 03 грудня 2021 року, зі збирання та здійснення правового аналізу інформації, документів та матеріалів, що стосуються цієї справи. Наведеним спростовуються безпідставні доводи позивача за первісним позовом про те, що зазначені у пункті 1 акту послуги є формальними та недоведеними.
Також матеріалами справи підтверджується обставини того, що адвокат Огойко А. А. брав участь у розгляді цієї справи у суді касаційної інстанції шляхом участі 02 грудня 2021 року у судовому засіданні суду касаційної інстанції у режимі відеоконференції, призначеному на 02 грудня 2021 року о 10:15, що підтверджується протоколом судового засідання. Наведене підтверджує обставину надання цим адвокатом відповідачу за первісним позовом послуги, зазначеної у пункті 3 акта від 03 грудня 2021 року.
Крім того за підписом адвоката відповідача за первісним позовом Огойка А. А. було підготовлене клопотання № 59 від 03 грудня 2021 року про долучення доказів у справі, що міститься у матеріалах справи (т. 7, а.с. 1 - 13), що також підтверджує обставину надання цим адвокатом відповідачу за первісним позовом послуги, зазначеної у пункті 4 акта від 03 грудня 2021 року.
Загальна вартість наданих адвокатом Огойко А. А. відповідачу за первісним позовом (позивачу за зустрічним позовом) послуг з професійної правничої допомоги згідно з актом прийму-передачі послуг від 03 грудня 2021 року склала 5 675,00 грн.
Дослідивши докази, надані відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) суду касаційної інстанції в підтвердження факту понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у касаційному провадженні у цій справі та їх розміру, а саме: видатковий касовий ордер № 9 від 03 грудня 2021 року, суд касаційної інстанції встановив, що відображена у зазначеному доказі інформація підтверджує факт понесення відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) цих витрат у розмірі 5 675,00 грн, які були сплачені відповідачем за первісним позовом адвокату Огойко А.А. відповідно до пункту 3.4. договору.
Отже Верховний Суд вважає, що заявлені відповідачем за первісним позовом до стягнення витрати на професійну правничу допомогу пов`язані з розглядом цієї справи у суді касаційної інстанції, а відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) згідно з вимогами статті 74 та частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України довів обставини надання йому адвокатом Огойко А. А. послуг професійної правничої допомоги у касаційному провадженні у цій справі, тобто довів реальність цих витрат, та обґрунтував заявлений до стягнення розмір цих витрат.
Верховний Суд вважає, що заявлений відповідачем за первісним позовом до стягнення розмір витрати на оплату послуг адвоката (5 675,00 грн) є обґрунтованим, розумним та співмірним зі складністю справи, відповідає обсягу наданих йому адвокатом послуг та часу, витраченому адвокатом на надання цих послуг, про що зазначалося вище по тексту цієї постанови.
Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.
Тобто у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Такий висновок Верховного Суду викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.
Однак позивач за первісним позовом - Бусленко О. П. у своїх запереченнях на заяву відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) не довів неспівмірності витрат відповідача за первісним позовом на професійну правничу допомогу зі складністю наданих йому послуг, їх обсягом та часом, витраченим адвокатом на надання цих послуг, про що зазначалося вище по тексту цієї додаткової постанови. З огляду на викладене заявлена відповідачем за первісним позовом до стягнення з позивача за первісним позовом сума витрат на професійну правничу допомогу не підлягає зменшенню.
Враховуючи викладене, а також те, що Верховний Суд постановою від 02 грудня 2021 року залишив без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1 , вимога відповідача первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) про розподіл понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у касаційному провадженні у цій справі є обґрунтованою, оскільки заявлені відповідачем за первісним позовом до стягнення ці витрати відповідають критерію реальності таких витрат, заявлений до стягнення їх розмір у сумі 5 675,00 грн є доведеним та обґрунтованим, відповідає критеріям розумності та співмірності.
Відповідно до частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
За змістом частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що касаційна скарга позивача за первісним позовом - ОСОБА_1 була залишена без задоволення, Верховний Суд вважає, що заявлені відповідачем за первісним позовом витрати на надання йому професійної правничої допомоги у касаційному провадженні у цій справі відповідно до правил розподілу, визначених у пункті 2 частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з позивача за первісним позовом.
Керуючись статтями 123, 129, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву Гаражно-будівельного кооперативу "Автомобіліст" про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з касаційним розглядом справи № 924/1171/20, задовольнити.
3. Видачу наказу доручити Господарському суду Хмельницької області.
4. Додаткова постанова набирає законної сили негайно з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.
Головуючий О. Баранець
Судді І. Кондратова