РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.12.2021Справа № 910/17041/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Алілуйко Олени Сергіївни

до Державного підприємства Київська офсетна фабрика

про стягнення 146 589,88 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Алілуйко Олена Сергіївна (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства Київська офсетна фабрика (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 146 589,88 грн, з яких: 137 258,06 грн - заборгованість за надані та не оплачені послуги, 1 827,10 грн - інфляційні нарахування, 1 175,61 грн - 3% річних за користування чужими грошовими коштами, 6 329,11 грн - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг за договором № 0110-КОФ від 01.10.2020 про надання охоронних послуг.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 22.10.2021 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/17041/21 та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), надав учасникам справи строк для реалізації процесуальних прав.

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі 22.10.2021 позивач згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення за № 577 отримав 03.11.2021.

20.12.2021 від позивача засобами поштового зв`язку надійшла заява про обґрунтування розміру витрат на правову допомогу та докази понесення цих витрат.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення № 585 ухвала від 22.10.2021 була надіслана відповідачу на адресу згідно з відомостями з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та отримана 01.11.2021.

Відповідно до п. 5 ч. 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

01.10.2020 між фізичною особою-підприємцем Алілуйко Оленою Сергіївною (виконавцем за договором, позивачем) та Державним підприємством Київська офсетна фабрика (замовником за договором, відповідачем) був укладений договір № 0110-КОФ про надання послуг охорони, відповідно до п. 2.1 якого замовник доручив, а виконавець зобов`язався здійснювати охорону об`єкта (надалі - охоронні послуги) на підставі «Інструкції з охорони об`єкту» (Додаток № 1), розробленою виконавцем та погодженою з замовником, яка є невід`ємною частиною даного договору.

У розумінні п. 1.2 договору охоронні послуги - заходи по забезпеченню охорони та охороні майна, зданого під охорону виконавцю, здійснення перепускного режиму на територію об`єкта, прийняття заходів по підтримці громадського порядку та внутрішньо-об`єктового режиму.

Згідно з положеннями п. 3.1 договору визначено, що вартість охорони об`єкта за цим договором складає 45 000,00 грн в місяць без ПДВ.

Сторони у п. 3.2 договору узгодили, що розрахунок за місяць здійснюється замовником протягом 7-ми робочих днів з дня підписання сторонами Акту здачі-приймання робіт (надання послуг). Розрахунки проводяться у Гривні шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Відповідно до п. 9.1 договору встановлено, що даний договір набирає чинності з 01 жовтня 2020 року та діє до 01 жовтня 2021 року.

Додатковою угодою № 1 від 05.08.2021 сторони дійшли згоди достроково припинити дію договору у зв`язку з відсутністю оплати за послуги охорони з 05 серпня 2021 року.

У той же час, у період до припинення правовідносин сторін, позивачем за Актами здачі-приймання робіт (надання послуг) № ОУ-0000001 від 31.10.2020 на суму 45 000,00 грн, № ОУ-0000002 від 30.11.2020 на суму 45 000,00 грн, № ОУ-0000006 від 31.12.2020 на суму 45 000,00 грн. № ОУ-0000001 від 31.01.2021 на суму 45 000,00 грн, № ОУ-0000004 від 28.02.2021 на суму 45 000,00 грн., № ОУ-0000006 від 31.03.2021 на суму 45 000,00 грн, № ОУ-0000008 від 30.04.2021 на суму 45 000,00 грн, № ОУ-0000010 від 31.05.2021 на суму 45 000,00 грн, № ОУ-0000011 від 30.06.2021 на суму 45 000,00 грн, № ОУ-0000014 від 31.07.2021 на суму 45 000,00 грн, № ОУ-0000016 від 31.08.2021 на суму 7 258,06 грн надано, а відповідачем отримано послуги охорони об`єкта по договору, всього на суму 457 258,06 грн.

Відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманих послуг виконав частково, за платіжними документами, копії яких долучено до справи, відповідачем перераховано на користь позивача 320 000,00 грн.

У зв`язку з неоплатою отриманих послуг позивач неодноразово надсилав на адресу відповідача вимоги про погашення боргу (лист за вих. № 29/4 від 29.07.2021 поштовим відправленням № 671, лист № 1/56 від 24.08.2021 поштовим відправленням № 617), які залишені без задоволення.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем вказано про неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати отриманих послуг по договору та наявність непогашеної заборгованості у розмірі 137 258,06 грн. Також за прострочення оплати позивачем нараховано 1 827,10 грн інфляційних втрат, 1 175,61 грн 3% річних, 6 329,11 грн пені.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, судом встановлено наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір № 0110-КОФ від 01.10.2020, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг та підставою виникнення правовідносин.

Відповідач доказів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем у заявленому розмірі 137 258,06 грн вартості послуг за актами по договору № 0110-КОФ від 01.10.2020, у т.ч. у визначений строк оплати відповідно до п. 3.2 договору та станом на час розгляду справи по суті спору, суду не надав.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що 23.09.2021 між позивачем та відповідачем був підписаний Акт звірки взаєморозрахунків, відповідно до якого залишок боргу ДП Київська офсетна фабрика станом на 23.09.2021 на користь ФОП Алілуйко О.С. склав 137 258,06 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 137 258,06 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у вказаному розмірі.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 1 827,10 грн інфляційних втрат, 1 175,61 грн 3% річних, 6 329,11 грн пені.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Пунктом 3.5 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати наданих належним чином послуг замовник платить пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої оплати за кожен день прострочення.

Також частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку розрахунку заявлених позивач вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначає, що позивачем невірно визначено початок періоду прострочення. Зокрема, відповідно до умов п. 3.2 договору розрахунок за місяць здійснюється замовником протягом 7-ми робочих днів з дня підписання сторонами Акту здачі-приймання робіт (надання послуг).

Таким чином, строк оплати отриманих послуг за Актом № ОУ-0000008 від 30.04.2021 настав 14.05.2021 (з урахуванням святкових та неробочих днів у травні 2021 року), відповідно прострочення з 15.05.2021, а не з 11.05.2021, як зазначає позивач; за Актом № ОУ-0000010 від 31.05.2021 - 09.06.2021, прострочення з 10.06.2021, за Актом № ОУ-0000011 від 30.06.2021 - 09.07.2021, прострочення з 10.07.2021, за Актом № ОУ-0000014 від 31.07.2021 - 10.08.2021, прострочення з 11.08.2021, за Актом № ОУ-0000016 від 31.08.2021 - 09.09.2021, прострочення з 10.09.2021.

Також позивачем до періодів прострочення за наростаючим підсумком боргу включено періоди, в яких вказані суми боргу не існували, оскільки строк оплати наступного платежу відповідно до п. 3.2 не настав станом на 01 число вказаного позивачем при розрахунку кожного наступного місяця.

Враховуючи викладене, межі заявлених вимог, за перерахунком суду належними до стягнення з відповідача є інфляційні втрати у сумі 1 827,10 грн та 3% річних у сумі 872,53 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення пені після перевірки розрахунку, який здійснений по кожному акту окремо, враховуючи межі заявлених вимог, задовольняються судом частково (з огляду на невірно визначений початок прострочення за Актом № ОУ-0000008 від 30.04.2021) у сумі 6 296,23 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем письмового відзиву на позов не надано, доказів на підтвердження підстав звільнення від зобов`язання оплати та відповідальності за прострочення виконання зобов`язання у спірний період, не надано.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими, доведені належними засобами доказування та підлягають задоволенню в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 137 258,06 грн, інфляційних втрат у розмірі 1 827,10 грн, 3% річних у розмірі 872,53 грн, пені у розмірі 6 296,23 грн. В решті сум позову судом відмовлено за безпідставністю нарахування.

Витрати по сплаті судового збору, з урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того у позовній заяві позивачем заявлено клопотання про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн.

Частиною 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За ч.ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

На підтвердження понесених судових витрат позивач долучив до матеріалів справи:

- копію ордеру серія АА № 1147257 від 14.10.2021, виданого АБ «Горщар Сергія Васильовича» адвокату Горщар Сергію Васильовичу на підставі договору про надання правової допомоги № 93/21 від 11.10.2021 на представлення інтересів в Господарському суді міста Києва;

- копію договору про надання правової допомоги № 93/21 від 11.10.2021, укладеного між ФОП Алілуйко О.С. та АБ «Горщар Сергія Васильовича»;

- копію Протоколу № 1 Погодження договірної ціни від 11.10.2021 (Додатку 3 1 до договору № 93/21 від 11.10.2021), за умовами якої адвокат надає послуги ведення судової справи у Господарському суді міста Києва за позовом ФОП Алілуйко О.С. та ДП Київська офсетна фабрика про стягнення дебіторської заборгованості за договором № 0110-КОФ від 01.10.2020 про надання охоронних послуг, а клієнт - оплачує ці послуги, з визначенням гонорару адвоката у сумі 7000,00 грн.;

- копію Акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 15.12.2021 до договору № 93/21 від 11.10.2021 з детальним описом робіт (наданих послуг), всього на суму 7 000,00 грн.;

- копії рахунку-фактури № 1/93/21 від 11.10.2021 на суму 7 000,00 грн; платіжного доручення № 295 від 12.10.2021 на суму 7 000,00 грн.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

За умовами п. 2 Протоколу № 1 від 11.0.2021 погодження гонорару до договору № 93/21 визначено розмір гонорару у сумі 7 000,00 грн.

Відповідно до підписаного сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 15.12.2021 до договору № 93/21 від 11.10.2021, адвокатом надано, а клієнтом прийнято послуги комплексного ведення судової справи у Господарському суді міста Києва за позовом ФОП Алілуйко О.С. та ДП Київська офсетна фабрика про стягнення дебіторської заборгованості за договором № 0110-КОФ від 01.10.2020 про надання охоронних послуг, вартістю послуг 7 000,00 грн.

Судом враховано, що вказані послуги оплачені клієнтом на рахунок АБ за платіжним дорученням № 295 від 12.10.2021 на суму 7 000,00 грн.

За приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем заперечень на клопотання позивача про розподіл цих витрат та заяви про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, до суду не подано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач надав належні та допустимі докази на доведення понесених ним витрат та професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи № 910/17041/21, і розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, співмірним зі складністю позову, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, та з огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, за відсутності заперечень відповідача, наявні підстави для покладення на відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 983,96 грн.

Керуючись ст.ст. 86, 123, 126, 129, 233, 236-240, 248-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Київська офсетна фабрика (04074, місто Київ, вул. Бережанська, будинок 1, код 05450185) на користь фізичної особи-підприємця Алілуйко Олени Сергіївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) основну заборгованість у розмірі 137 258,06 грн (сто тридцять сім тисяч двісті п`ятдесят вісім гривень 06 коп), інфляційні втрати у розмірі 1 827,10 грн (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 10 коп), 3% річних у розмірі 872,53 грн (вісімсот сімдесят дві гривні 53 коп), пеню у розмірі 6 296,23 грн (шість тисяч двісті дев`яносто шість гривень 23 коп), витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 264,80 грн (дві тисячі двісті шістдесят чотири гривні 80 коп), витрати на правову допомогу 6 983,96 грн (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят три гривні 96 коп).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.12.2021.

Суддя О.Г. Удалова