ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"14" грудня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1038/20

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Бондаренко О.М., розглянув матеріали справи за заявою Приватного акціонерного товариства "Енергія" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №911/1038/20

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6,

до Приватного акціонерного товариства "Енергія"

08700, Київська обл., м. Обухів, вул. Промислова, буд. 1,

про стягнення 3415495,49 грн.

за участі представників сторін:

заявника: Потапова О.К., посвідчення № 8890/10 від 13.03.2020;

Семак О.М., паспорт серія НОМЕР_1 від 21.02.2006.

позивача: не з`явився;

встановив:

У провадженні Господарського суду Київської області знаходилась справа №911/1038/20 за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Приватного акціонерного товариства «Енергія» про стягнення 3415495,49 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 18.11.2020 у справі №911/1038/20 за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Приватного акціонерного товариства «Енергія» про стягнення 3415495,49 грн. позов задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Енергія» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 1070614,45 грн. пені, 153480,42 грн. 3 % річних, 444701,45 грн. інфляційних втрат та 25031,94 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення, 29.04.2021 у справі №911/1038/20 Господарським судом Київської області видано наказ.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх. №26236/21 від 12.11.2021).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.11.2021 судом призначено судове засідання з розгляду заяви Приватного акціонерного товариства "Енергія" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №911/1038/20 (вх. №26236/21 від 12.11.2021) на 23.11.2021.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від заявника надійшли додаткові письмові пояснення по справі (вх. №26956/21 від 23.11.2021).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від заявника надійшли додаткові письмові пояснення по справі (вх. №27008/21 від 23.11.2021).

У судовому засіданні 23.11.2021 оголошено перерву до 14.12.2021, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України за усними клопотаннями представників заявника з метою отримання відомостей про обставини, що постали у судовому засіданні при розгляді заяви.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання (вх. № 28887/21 від 14.12.2021) про витребування додаткових доказів.

У судове засідання 14.12.2021 з`явились представники відповідача (заявника), представник позивача не з`явився, про розгляд заяви повідомлявся.

У судовому засіданні 14.12.2021, за результатами розгляду клопотання відповідача (вх. № 28887/21 від 14.12.2021) про витребування додаткових доказів, судом постановлено ухвалу про відмову в його задоволенні, в порядку частин 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України: без оформлення окремим документом, без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, з огляду на його невідповідність: вимогам частини 3 статті 328 Господарського процесуального кодексу України щодо розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у десятиденний строк з дня її надходження до суду, з урахуванням того, що відкладення судового засідання або оголошення у ньому перерви, з будь-яких підстав, можливе виключно у межах розгляду справи; вимогам частини 1 статті 81, статті 80 Господарського процесуального кодексу України щодо строку заявлення такого клопотання разом з першою заявою учасника справи; та частині 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України - витребуваний доказ не стосується тих обставин, якими заявник обгрунтовував свої вимоги і тих обставин, які мають значення для вирішення справи.

За результатами розгляду заяви Приватного акціонерного товариства «Енергія» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у судовому засіданні 14.12.2021, суд зазначає таке.

Відповідно до частин 2-4 статті 328 Господарського процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Заява обґрунтована тим, що 28.08.2021 набрав чинності Закон України від 14.07.2021 № 1639-ІХ «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», яким внесено зміни в Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідвення за спожиті енергоносії» згідно з яким нараховані на заборгованість за спожитий природній газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та / або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня) інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб: підлягають списанню з дня набрання чинності цим законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону; підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Підприємство відповідача включено до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, що підтверджується копією реєстру долученого до матеріалів справи.

Отже, з огляду на те, що погашення основної частини боргу за договором природного газу № 1610/1617-ТЕ від 26.09.2019 відповідачем здійснено до 01.06.2021, а саме: 17.11.2017, рішення про виключення відповідача з реєстру не приймалось, очевидно, що присуджені до стягнення за рішенням Господарського суду Київської області від 18.11.2020 у справі № 911/1038/20 суми підпадають під дію статті 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», отже, виданий судом наказ підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

За результатами дослідження документів, що долучені до матеріалів справи, суд дійшов таких висновків.

Рішенням Господарського суду Київської області від 18.11.2020 (яке набрало законної сили 23.03.2021) у справі №911/1038/20 стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Енергія» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 1070614,45 грн. пені, 153480,42 грн. 3 % річних, 444701,45 грн. інфляційних втрат та 25031,94 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення, 29.04.2021 у справі №911/1038/20 Господарським судом Київської області видано наказ.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 (справа щодо конституційності окремих положень Кримінально-процесуального кодексу України) Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Крім того, у Рішенні від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ч. 2 ст. 17, п. 8 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження») Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013); набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

За позицією Конституційного Суду України, висловленою у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 (справа щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (щодо забезпечення державою виконання судового рішення)) судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина, і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України (абзац 15 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002); право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя (абзац 8 п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018). Отже, як випливає з наведеного, держава повинна повною мірою забезпечити реалізацію гарантованого статтею 55 Конституції України права кожного на судовий захист.

Враховуючи вищенаведене і те, що рішення Господарського суду Київської області від 18.11.2020 набрало законної сили 23.03.2021, суд першої інстанції позбавлений можливості його перегляду в межах провадження з процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у господарських справах (Розділ V Господарського процесуального кодексу України) у зв`язку із набранням чинності Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», яким внесено зміни в Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідвення за спожиті енергоносії», оскільки це не віднесено до його компетенції.

Проте, як вбачається із статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: 10) включення (за кожним кредитором, який є стягувачем у відповідному виконавчому провадженні) підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", оператор газотранспортної системи, оператори газорозподільних систем, електропостачальники, оператори системи розподілу (як правонаступники в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією), у тому числі їхні правонаступники у разі заміни стягувача у виконавчому провадженні, а також теплогенеруючі організації, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Статтею 35 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення". У разі поновлення виконавчого провадження, зупиненого на підставі пункту 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавче провадження повторному зупиненню з цих підстав не підлягає (за кожним кредитором, який є стягувачем у відповідному виконавчому провадженні).

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що заявник не позбавлений можливості звернутись з відповідним клопотанням про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» в межах виконавчого провадження, в якому здійснюється примусове виконання судового рішення у справі № 911/1038/20.

З урахуванням вищенаведеного, суд, оцінюючи подані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви (вх. 26236/21 від 12.11.2021) Приватного акціонерного товариства "Енергія" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 911/1038/20.

Керуючись статтями 234, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Енергія" (08700, Київська обл., м. Обухів, вул. Промислова, буд. 1, ) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №911/1038/20 (вх. №26236/21 від 12.11.2021) відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня складання повної ухвали - 20.12.2021.

Суддя С.О. Саванчук