РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.12.2021Справа № 910/11833/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕУ-ТРАНС»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКС ТРАНС-ЛОГІСТІК»

про стягнення 237 707,43 грн

Суддя Підченко Ю.О.

Секретар судового засідання Лемішко Д.А.

Представники сторін:

від позивача: Луценко Д.С.;

від відповідача: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕУ-ТРАНС» (далі - ТОВ «ЕУ-ТРАНС») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкс Транс Логістік» (далі - ТОВ «Люкс Транс Логістік») про стягнення заборгованості в розмірі 230 508 грн за надані послуги згідно з договором з надання послуг по користуванню рухомим складом від 09.03.20212 № 331 (далі - Договір) та пені в розмірі 7 199, 43 грн.

Разом із позовною заявою подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти в розмірі ціни позову.

Ухвалою суду від 27.07.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та помилково встановлено позивачу строк для усунення недоліків до 20.07.2021.

Відповідно до ухвали від 15.09.2021 виправлено технічні описки, допущені в ухвалі суду від 27.07.2021 та встановлено строк для усунення недоліків до 27.09.2021.

15.09.2021 через канцелярію суду від позивача надійшли документи на усунення недоліків та заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти в розмірі ціни позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2021 відкрито провадження у справі № 910/11833/21, вирішено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 13.10.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2021 у задоволенні заяв ТОВ «ЕУ-Транс» про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2021 було відкладено підготовче засідання на 11.11.2021.

У підготовчому засіданні 11.11.2021 позивачем було подано документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2021 вирішено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 16.12.2021.

У судове засідання, що відбулось 16.12.2021, а також попередні підготовчі засіданні, представник відповідача не з`явився, про причини неявок суд не повідомив.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Так, ухвали суду були надіслані за адресою відповідача, яка містяться у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Окрім того, суд зауважує, що ухвали суду були офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - на сайті за посиланням https://reyestr.court.gov.ua, а також знаходяться у вільному доступі в мережі Інтернет на інших відповідних веб-сайтах.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачем не повідомлено суд про зміну місцезнаходження та не забезпечено внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку, що в силу положень п. 5 ч. 6 статті 242 ГПК України день складення підприємством поштового зв`язку повідомлень (від 29.10.2021, від 23.11.2021) про повернення поштових відправлень у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою та закінченням терміну зберігання, вважається днем вручення відповідачу ухвал Господарського суду міста Києва.

Таким чином, оскільки відповідача було належним чином повідомлено про судові засідання та ним, у свою чергу, не повідомлено про причини неявки в судові засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

При цьому, суд приймає до уваги припис ч. 2 ст. 178 ГПК України про те, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався правами на подання відзиву, то справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

У судовому засіданні 16.12.2021 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.03.2021 ТОВ «ЕУ-ТРАНС» (виконавець) та ТОВ «Люкс Транс Логістік» (клієнт), за умовами якого:

- за Договором виконавець передає, а клієнт приймає в тимчасове платне користування рухомий склад - залізничні напіввагони (далі - РС) (пункт 1.1 Договору);

- РС вважається переданим виконавцем клієнту в тимчасове платне користування з моменту підписання акту прийому-передачі. Переходу права власності на РС, при його передачі і платне користування виконавцем клієнту - не відбувається (пункт 3.4 Договору);

- плата за користування одиницею РС за добу узгоджується сторонами в протоколі договірної ціни, який є невід`ємною частиною Договору (пункт 4.1 Договору);

- плата за користування за місяць користування сплачується клієнтом у формі 100 % попередньої оплати, на підставі рахунку виконавця у строк не пізніше 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання рахунку, до моменту відправлення РС на станцію першого навантаження, зазначену в інструкції клієнта. Наступні платежі плати за користування здійснюється клієнтом виконавцю щомісячно, не пізніше 5-го числа поточного календарного місяця користування РС, на підставі рахунків виконавця (пункт 4.2 Договору);

- Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2021, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання. Термін дії Договору може бути продовжений шляхом укладення відповідної додаткової угоди або в разі згоди сторін автоматично пролонгований (пункт 5.1 Договору).

Відповідно до протоколу узгодження ціни № 1 до Договору сторони узгодили, що плата за користування одиницею РС за добу складає 402 грн, у тому числі ПДВ.

На виконання умов Договору позивачем було передано відповідачу у тимчасове платне користування РС, що підтверджується актами прийому-передачі напіввагонів у платне користування (від 22.03.2021 № 1; від 31.03.2021 № 2; від 02.04.2021 № 3; від 05.04.2021 № 4; від 12.04.2021 № 5; від 19.04.2021 № 6; від 21.04.2021 № 7).

У свою чергу, відповідного до актів від 05.05.2021 № 8 та від 07.05.2021 № 9 РС було повернуто з платного користування.

Позивач вказує, що заборгованість відповідача за Договором складає 230 508 грн.

Разом з тим, в підтвердження наявності заборгованості та часткової оплати позивачем подано суду такі документи:

- акт наданих послуг від 30.04.2021 № 2 на суму 178 086 грн, у тому числі ПДВ;

- платіжні доручення від 26.03.2021 № 63 на суму 12 864 грн; від 06.04.2021 № 84 на суму 30 000 грн.

Позивач надіслав відповідачу претензію від 17.05.2021 вих. № 527/2020, в якій повідомив про наявність заборгованості у розмірі 230 508 грн, просив надати графік погашення заборгованості.

Вказана претензія була отримана відповідачем 20.05.2021, що підтверджується маршрутним листом доставки від 20.05.2021 № KV-0242233, та залишена без відповіді та належного реагування.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов таких обґрунтованих висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Стаття 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Отже, укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є договором оренди РС.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 615 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов укладеного Договору позивач передав відповідачу у строкове платне користування РС.

Разом з тим, позивачем не підтверджено документально заборгованість відповідача у розмірі 230 508 грн.

Крім того, позивачем не подано доказів виставлення відповідачу рахунків у порядку пункту 4.2 Договору.

Так, суду подано лише акт наданих послуг від 30.04.2021 № 2 на суму 178 086 грн, у тому числі ПДВ, який підписано сторонами та скріплено печатками без зауважень як позивачем так і відповідачем.

Таким чином, документально підтверджено надання послуг та прийняття їх відповідачем на суму 178 086 грн.

Враховуючи оплату здійснену відповідачем за платіжними дорученнями від 26.03.2021 № 63 на суму 12 864 грн і від 06.04.2021 № 84 на суму 30 000 грн, сума заборгованості складає 135 222 грн.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 135 222 грн.

Також, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 7 199,43 грн пені.

У ч. 1 ст. 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГК України і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписом ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, вирішуючи спір про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, суд визначає розмір такої пені за ставкою, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до пункту 8.3 Договору за несвоєчасне перерахування коштів (повністю або частково) клієнт в безумовному порядку сплачує виконавцю пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу. Сплата пені не звільняє клієнта від зобов`язання сплачувати плату за користування в повному розмірі.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони неправильні, оскільки сума боргу складає 135 222 грн.

За розрахунком суду розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача, складає 4 223,37 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частина 1 ст. 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з пунктом 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на сторони в порядку ст. 129 ГПК України пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕУ-ТРАНС» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКС ТРАНС-ЛОГІСТІК» (03039, м. Київ, пров. Руслана Лужевського, буд. 14, оф. 9; ідентифікаційний код 42793336) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕУ-ТРАНС» (01021, м. Київ, пров. І. Мар`яненка, 11/12; ідентифікаційний код 30264140) заборгованість у розмірі 135 222,00 грн, пеню в розмірі 4 223,37 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 091,67 грн.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати відповідний наказ.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 23.12.2021.

Суддя Ю.О. Підченко