ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.12.2021 Справа №905/1622/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Лабуня С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київтеплоенерго, м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Фаєплон, м.Маріуполь, Донецька область

про стягнення 180379,81грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Суть справи:

Позивач, Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київтеплоенерго, м.Київ, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Фаєплон, м.Маріуполь, Донецька область про стягнення 180379,81грн., з яких: 149413,50грн. сума заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води, 18312,79грн. інфляційних втрат, 12653,52грн. - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору №00100 від 21.01.2019 про надання послуг з централізованого постачання гарячої води в частині внесення плати за спожиту теплову енергію у гарячій воді.

Ухвалою від 17.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначений в судовому засіданні 12.10.2021.

11.10.2021 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалами суду від 12.10.2021 та від 26.10.2021 розгляд справи відкладено відповідно на 26.10.2021 та на 10.11.2021.

Ухвалою від 10.11.2021 дану справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 30.11.2021. Позивачу до дати судового засідання визначено надати суду обґрунтований розрахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат із зазначенням періодів нарахувань, обґрунтуванням сум на які здійснюється нарахування та з урахуванням здійснених відповідачем оплат.

25.11.2021 до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

Вказана заява від імені позивача підписана представником позивача Прокопчук А.Л. В матеріалах справи міститься копія довіреності №23/09/21-21 від 23.09.2021, видана на ім`я Прокопчук А.Л.

Згідно з абз. 2 частини 8 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до частини 2 статті 170 Господарського процесуального кодексу України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Приписами частин 1, 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з частинами 1, 2 статті 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Відповідно до статті 131-2 Конституції України, виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Приписами пп.11 п.16-1 Перехідних положень Конституції України передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Ухвалою суду від 10.11.2021 судом постановлено ухвалу, якою визначено розгляд даної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження , таким чином, представником позивача у справі може бути або адвокат, або керівник, член виконавчого органу, інша особа юридичної особи в порядку самопредставництва.

Дослідивши документи на підтвердження повноважень Прокопчука А.Л., суд вбачає, що Прокопчук А.Л. є представником позивача за довіреністю. Доказів на підтвердження наявності у останнього статусу адвоката, або права представництва позивача в порядку самопредставництва на підставі статуту або положення до суду не надано.

Таким чином, дана особа не може вважатися повноважним представником юридичної особи позивача та представляти інтереси Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київтеплоенерго, м.Київ в справі №905/1622/21 яка розглядається за правилами загального позовного провадження.

У зв`язку із цим судом не приймається до розгляду клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

Ухвалою від 30.11.2021 за результатами підготовчого засідання закрито підготовче провадження та розгляд справи по суті призначений в судовому засіданні 21.12.2021.

У засідання суду 21.12.2021 представник відповідача не з`явився. Відзив на позовну заяву до суду не наданий. Будь-яких заяв (клопотань) щодо продовження або поновлення процесуальних строків, в тому числі на подання відзиву, до суду не надходило.

Ухвали суду у даній справі були надіслані відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення на його адреси вказані у позовній заяві, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та у договорі.

Крім того, ухвали суду були надіслані на відому адресу електронної пошти, а також судом розміщено оголошення в мережі Інтернет в розділі Повідомлення учасникам судового процесу на сторінці Господарського суду Донецької області на офіційному веб-порталі Судова влада України. При цьому суд зазначає про неможливість здійснення виклику представника ТОВ «Фаєплон» телефонограмою у засідання суду у зв`язку з тим, що телефонний номер не відповідає, зв`язок не встановлено.

Згідно з частиною 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) днем вручення судового рішення є, в тому числі, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

Суд зауважує, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому, відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Також, суд зазначає, що ТОВ «Фаєплон» не внесено змін щодо своїх відомостей про реєстрацію (місцезнаходження).

Водночас, законодавство України, в тому числі ГПК України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним зареєстрованим місцезнаходженням) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження фізичної особи-підприємця/юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю фізичну особу-підприємця/юридичну особу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання ухвал суду у даній справі відповідачем та повернення їх копій до суду з відповідною відміткою є наслідком діяння (бездіяльності) відповідача щодо їх належного отримання, тобто його власною волею.

Крім того, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку суду, а тому не може свідчити про неправомірність його дій (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Згідно із частиною 9 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, зважаючи на наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

встановив:

21.01.2019 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі сторона 1 (постачальник), позивач у справі)) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Водоканал-Сервіс", яке в подальшому змінило своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фаєплон" (далі сторона 2 (споживач), відповідач у справі)) укладено договір №00100 про надання послуг з централізованого постачання гарячої води, відповідно до пункту 1.1. якого сторона 1 зобов`язується надати стороні 2 послугу з централізованого постачання гарячої води у будинку (ах), підключеному(их): - від централізованого або індивідуального теплового пункту (надалі ЦТП або ІТП), який перебуває на балансі (у володінні, управлінні, експлуатації та/або користуванні) сторони 1, - або від ІТП, який перебуває на балансі (у володінні, управлінні, експлуатації та/або користуванні) сторони 2, а сторона 2 зобов`язався отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених у цьому договорі.

Згідно з пунктом 2.1.1 договору обсяг послуги з централізованого постачання гарячої води у м3 визначається за показання будинкових засобів обліку гарячої води, що занесені до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки (надалі засоби обліку) та встановлені на межі розподілу балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

Відповідно до пункту 2.1.5 договору зняття показань засобів обліку гарячої води, зазначених в п. 2.1.1. договору, здійснюється стороною 2 у період з 25 по 27 число поточного розрахункового періоду (місяця).

Згідно з пунктом 2.1.8 договору показання засобів обліку гарячої води (або засобів обліку холодної води, що йде на підігрів) надаються стороною 2 до Центрів Обслуговування Споживачів (ЦОС) за територіальною ознакою не пізніше 28 числа поточного розрахункового періоду (місяця).

У випадку порушення сторони 2 умов п. 2.1.8 цього договору, сторона 1 визначає обсяг послуги з централізованого постачання гарячої води відповідно до п. 2.1.2.1./2.1.2.3 цього договору (пункт 2.1.9 договору).

Пунктом 2.2.1. «Тарифи та порядок розрахунків» передбачено, що на момент укладання цього договору встановлюються наступні тарифи на послуги з централізованого постачання гарячої води:

1. За період з 01.05.2018 по 01.08.2018 тарифи затверджені Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26.04.2018 №700;

- для потреб населення:

- за умови підключення рушникосушильників до системи гарячого водопостачання 74,49 грн./м3 (з ПДВ);

- за відсутності рушникосушильників 63,37 грн./м3 (з ПДВ);

2. За період з 01.08.2018 по 31.12.2018 тарифи затверджені Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 23.07.2018 №1294:

- для управителів багатоквартирних будинків:

- за умови підключення рушникосушильників до системи гарячого водопостачання 77,78 грн./м3 (з ПДВ);

- за відсутності рушникосушильників 71,93 грн./м3 (з ПДВ);

3. З 01.01.2019 тарифи затверджені Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.12.2018 №2340:

- для управителів багатоквартирних будинків:

- за умови підключення рушникосушильників до системи гарячого водопостачання 95,35 грн./м3 (з ПДВ);

- за відсутності рушникосушильників 88,2 грн./м3 (з ПДВ).

Відповідно до пункту 2.2.2. договору у разі зміни тарифів оплата за послугу з централізованого постачання гарячої води здійснюється за новими тарифами з часу їх введення в дію, що оприлюднені у засобах масової інформації, без внесення змін до договору.

За умовами пункту 2.2.3. договору споживач щомісячно, з 10 по 15 число місяця, наступного за розрахунковим, отримує в Центрі обслуговування споживачів СП «Енергозбут» за територіальною ознакою:

- рахунок на оплату із зазначенням величини фактично спожитої послуги з централізованого постачання гарячої води, визначеної в м 3 , та її вартості за розрахунковий період (місяць), за кожною тарифною групою окремо;

- акт надання послуги з централізованого постачання гарячої води.

Згідно з пунктом 2.2.4. отриманий акт надання послуги централізованого постачання гарячої води «Сторона 2» має підписати, оформити належним чином та повернути на адресу «Сторони 1» протягом п`яти днів з дати отримання.

В разі наявності заперечень щодо даних, зазначених в акті надання послуги з централізованого постачання гарячої води, «Сторона 2» зобов`язана надати «Стороні 1» нормативно обґрунтовані письмові заперечення до даного акту з додаванням відповідних документів. При отриманні заперечень до акту надання послуги з централізованого постачання гарячої води та доказів в обгрутування заперечень до нього, «Сторона 1» розглядає їх та надає протягом п`яти робочих днів відповідь про прийняття або відмову у прийнятті заперечень. При прийнятті заперечень до акту, відповідні коригування відображаються в акті надання послуги з централізованого постачання гарячої води наступного місяця. У разі відмови у прийнятті заперечень, акт надання послуг з централізованого постачання гарячої води вважається прийнятим до розрахунку, якщо в місячний термін з дня отримання відмови «Стороною 2» не буде здійснено оскарження в судовому порядку (пункт 2.2.5 договору).

Пунктом 2.2.6. договору визначено, що у разі неотримання «Стороною 2» у порядку, встановленому п.2.2.3. договору акту надання послуг з централізованого постачання гарячої води у «Сторони 1», не отримання «Стороною 1» підписаного акту надання послуги з централізованого постачання гарячої води та обґрунтованих заперечень до нього у строки, встановлені пунктом 2.2.4. договору, акт надання послуги з централізованого постачання гарячої води вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період. У разі додаткового направлення («Сторона 2» самостійно не отримана у «Сторони 1», централізована доставка тощо) «Сторони 1» актів надання послуг з централізованого постачання гарячої води та рахунків на оплату, таке направлення не змінює строків та порядку надання обґрунтованих заперечень чи здійснення оплати, визначених умовами даного договору.

За умовами пункту 2.2.11. договору «Сторона 2» забезпечує своєчасну, не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату за послугу з централізованого постачання гарячої води на рахунок із спеціальним режимом використання «Сторони 1» за кожною тарифною групою окремо.

Згідно з пунктом 2.2.12. розрахунки за послугу з централізованого постачання гарячої води проводяться споживачем виключно грошовими коштами.

Оплата заборгованості за спожиту послугу з централізованого постачання гарячої води минулих періодів зараховується першочергово (пункт 2.2.13 договору).

Пунктом 3.2. договору визначено, що «Сторона 1» зобов`язується, зокрема:

- безперебійно протягом усього року надавати послуги з централізованого постачання гарячої води до межі до балансової належності та експлуатаційної відповідальності зі споживачем, що визначена в додатках 2, 3 до договору, згідно заявленої споживачем величини обсягу послуги, зазначеної в додатку 4 до цього договору, та забезпечити температуру гарячої води на межі балансової належності, що дозволить споживачу виконати вимоги п.6.2. ДБН В.2.5.-64-2012 «Внутрішній водопровід та каналізація», окрім випадків, передбачених цим договором (підпункт 3.2.1.);

- щомісячно, до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, формувати для надання споживачу: - рахунок на оплату із зазначенням величини фактично спожитої послуги з централізованого постачання гарячої води, визначеної в м 3 , та її вартості за розрахунковий період (місяць), за кожною тарифною групою окремо; - акт надання послуг з централізованого постачання гарячої води; - акт звіряння взаєморозрахунків за послугу з централізованого постачання гарячої води (підпункт 3.2.2.).

Відповідно до пункту 3.3. договору «Сторона 2» зобов`язана, зокрема:

- дотримуватися заявлених в додатках 1, 4 до цього договору обсягів споживання послуги з централізованого постачання гарячої води (підпункт 3.3.1.);

- своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість спожитої послуги з централізованого постачання гарячої води (підпункт 3.3.2.);

- оформити належним чином акт надання послуги з централізованого постачання гарячої води, акт звіряння взаєморозрахунків на початок розрахункового періоду та повернути один примірник постачальнику протягом п`яти днів з моменту одержання (підпункт 3.3.9).

Відповідно до ч.3 ст. 631 ЦК України, сторони погодили, що цей договір з усіма додатками, що є його невід`ємними частинами, набуває чинності з 01.05.2018 року та діє до 01.06.2019 року (пункт 6.1. договору).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодною із сторін не буде письмово заявлено про його припинення (пункт 6.3. договору).

Письмових заяв, відповідно до пункту 6.3. договору про його припинення сторонами договору не заявлялося. За таких обставин договір є пролонгованим до 01.06.2021.

Крім того, між сторонами були підписані додатки до договору. Зокрема, в додатку №1 сторони погодили характеристики об`єкта надання послуг з централізованого постачання гарячої води станом на 01.05.2018, в додатку №2 визначено схему розподілу балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, в додатку №2а відображено технічні характеристики теплових мереж та систем, в додатку №3 підписано акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, в додатку №4 визначено обсяги послуги з централізованого постачання гарячої води.

За твердженнями позивача відповідач своєчасно не вносив плату за спожиту теплову енергію у гарячій воді, оплату за отримані послуги з централізованого постачання гарячої води відповідачем було здійснено частково, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 149413,50грн.

На підтвердження постачання теплової енергії відповідачеві та наявності заборгованості за договором за період з січня 2019 року по червень 2021 року позивачем надано суду наступні документи: розрахунок заборгованості за послуги з постачання гарячої води; рахунок на оплату з централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ) №10101/06/2021/8 від 30.06.2021, акт звіряння взаєморозрахунків за період січень 2019 - червень 2021, підписаний тільки позивачем; акти надання послуг з централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ) від 31.01.2019 на суму 32895,75грн., від 28.02.2019 на суму 32895,75грн., від 31.03.2019 на суму 204257,88грн., від 30.04.2019 на суму 32895,75грн., від 31.05.2019 на суму 32895,75грн., від 30.06.2019 на суму 15351,35грн., від 31.07.2019 на суму 26526,37грн., від 31.08.2019 на суму 32895,75грн., від 30.09.2019 на суму 28509,65грн., від 31.10.2019 на суму 32895,75грн., від 30.11.2019 на суму 32895,75грн., від 31.12.2019 на суму 26316,60грн., від 31.01.2020 на суму 27303,47грн., від 29.02.2020 на суму 25000,77грн., від 31.03.2020 на суму 23027,02грн., від 30.04.2020 на суму 30922,00грн., від 31.05.2020 на суму 20161,75грн., від 30.09.2020 на суму 14254,82грн., від 31.10.2020 на суму 32895,75грн., від 30.11.2020 на суму 30702,70грн., від 31.12.2020 на суму 61977,49грн., від 31.01.2021 на суму 65791,50грн., від 28.02.2021 на суму 27589,52грн., від 31.03.2021 на суму 3183,74грн., від 30.06.2021 на суму 21930,50грн., які складені позивачем; реєстр оплат за період з 01.01.2019 по 30.06.2021, лист відповідача №346/ВС від 16.10.2019 про розподіл оплат, які було перераховано за період з 01.01.2019 по 01.10.2019.

У зв`язку із викладеними обставинами Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось із даним позовом до суду, в межах якого крім суми основного боргу 149413,50грн. позивач також просив суд стягнути з відповідача 18312,79грн. інфляційних втрат та 12653,52грн. 3% річних.

Надаючи правову кваліфікацію вказаним обставинам, суд виходить з такого.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений правочин за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з частиною 6 статті 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів (частина 7 статті 276 ГК України).

Згідно із частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до статті 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пунктів 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Процедура відключення приміщення від внутрішньобудинкових мереж, встановлена Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005 (в редакції станом на момент надання послуг).

Згідно з пунктом 23 Правил користування тепловою енергією, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Згідно з пунктом 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 №1198 (далі - Правила) споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та повинні бути складені під час здійснення цієї операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Належними та допустимими доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Такими доказами можуть бути, зокрема, акти приймання-передавання теплової енергії, рахунки-фактури, податкові накладні.

Факт постачання позивачем теплової енергії у гарячій воді за договором підтверджується наявними в матеріалах справи актами надання послуг з централізованого постачання гарячої води. Разом з тим, суд відзначає, що акти надання послуг не підписані представником відповідача.

Водночас, відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження відключення від теплопостачання вказаного будинку, зазначеного в додатках до договору, а тому у відповідача існує обов`язок щодо відшкодування вартості спожитої теплової енергії.

Враховуючи, що за умовами пункту 2.2.11. договору оплата послуг - не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, строк оплати за теплову енергію за період січень 2019 року червень 2021 року є таким, що настав.

Під час розгляду справи відповідачем не спростовано належними, допустимими та достовірними доказами відомостей щодо обсягів отриманої теплової енергії, нарахування боргу. Споживач не надав суду доказів в підтвердження сплати ним заборгованості чи її існування у меншому ніж розраховано постачальником обсязі.

Водночас, матеріали справи не містять і доказів направлення позивачу відповідачем заперечень або претензії щодо кількості, якості чи вартості поставленої теплової енергії.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що факт споживання теплової енергії у визначених позивачем обсягах відповідачем не спростовано, строк оплати відповідно до договору настав, доказів оплати у повному обсязі відповідачем не надано, борг перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, а його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 149413,50грн є обґрунтованою, документально підтвердженою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат:

За приписами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем на підставі статті 625 Цивільного кодексу України нараховано 3 % річних в сумі 12653,52грн. та інфляційні нарахування в сумі 18312,79грн.

У розрахунку позивачем, зокрема, зазначено: періоди, суми на які здійснюються нарахування інфляційних втрат, кількість днів прострочення, які відповідають визначеним періодам.

При цьому вказані позивачем у розрахунку періоди як то 01.01.2019-31.01.2019, 01.02.2019-28.02.2019, 01.03.2019-31.03.2021 та інші, є періодами надання послуг по кожному акту окремо, а не періодами прострочення виконання зобов`язань за такими актами, які мають брати свій початок з 26 числа місяця наступного за розрахунковим, оскільки оплата послуг за умовами договору має здійснюватися не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Отже для розрахунку інфляційний втрат не можуть застосовуються періоди, визначені позивачем, оскільки у визначені ним періоди прострочення виконання зобов`язань не відбулось, тоді як чинним законодавством передбачено нарахування інфляційних витрат за час прострочення.

Разом з цим, як вбачається зі змісту наданого позивачем розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат, у період березень 2019 рік січень 2021 рік відповідачем здійснювалося часткове погашення заборгованості за договором. Отже, сума боргу змінювалась протягом загального періоду розрахунків у зв`язку з частковим погашенням відповідачем сум основного зобов`язання.

Суд враховує, що при зверненні до суду з такими вимогами, саме позивач самостійно обирає як суму боргу, так і період нарахування 3% річних, інфляційних (прострочку боржника), оскільки це відноситься до предмету позову. Це є правом позивача, а суд перевіряє обґрунтованість наданого розрахунку та його відповідність як нормам права, так і конкретним фактичним обставинам кожної справи.

Водночас у разі якщо розрахунок таких вимог проведено позивачем з урахування часткових оплат, їх розмір має бути доведений позивачем. Фактом підтвердження господарської операції з часткової оплати заборгованості є первинні документи, а не сам розрахунок штрафних санкцій, оскільки зазначення у розрахунку відомостей про здійснені оплати в тій чи іншій сумі, не свідчить про наявність факту такої господарської операції саме в сумі зазначеній у розрахунку. Суд має пересвідчитись у правильності прийнятої до обрахунку суми боргу, яка існувала до наступної здійсненої відповідачем оплати та кожної наступної суми боргу (за вирахуванням оплати), на яку здійснюються відповідні нарахування за кожен наступний період.

Отже, позивачем не доведено наявності заборгованості відповідача у визначені ним періоди в сумах, на які позивач здійснює відповідні нарахування. Письмових пояснень щодо визначення за основу для проведених нарахувань вказаних у розрахунку сум наданий розрахунок не містить. Будь-яких первинних документів в підтвердження визначених сум та періодів здійснення відповідних нарахувань суду не надано.

Згідно з ухвалою суду від 10.11.2021 суд зобов`язував позивача надати обґрунтований розрахунок заявлених 3% річних та інфляційних втрат із зазначенням періодів таких нарахувань. Проте позивачем такий розрахунок до суду не наданий.

Таким чином оскільки згідно доданого до позовної заяви розрахунку, позивачем невірно визначені періоди нарахування 3% річних та інфляційних втрат, іншого на вимогу суду обґрунтованого розрахунку до суду не надано, суд позбавлений можливості самостійно здійснити розрахунок сум інфляційних нарахувань відповідно до умов договору та самостійно визначити періоди таких нарахувань, замість позивача у справі, оскільки з огляду на принципи господарського судочинства, зокрема і принцип змагальності, саме на сторону покладається обов`язок здійснити розрахунок інфляційного збільшення боргу у відповідності до умов укладеного договору.

Зважаючи на викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат за недоведенністю, оскільки позивачем не здійснено чіткого арифметичного розрахунку із зазначенням періоду нарахування, з огляду на який суд міг би перевірити його правильність, а також приймаючи до уваги факт не надання позивачем в порядку визначеному ГПК України доказів на підтвердження вихідних даних зазначених в розрахунку.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом третім частини третьої статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши умови договору, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 123, 129, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київтеплоенерго, м.Київ до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Фаєплон, м.Маріуполь, Донецька область про стягнення 180379,81грн., з яких: 149413,50грн. сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води, 18312,79грн. інфляційні втрати, 12653,52грн. - 3% річних, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаєплон» (87526, Донецька обл., місто Маріуполь, вул.130 Таганрозької дивізії, будинок 4; ) на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київтеплоенерго (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5; ) основний борг в сумі 149413,50грн., судовий збір в сумі 2241,20грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Рішення складено та підписано 21.12.2021.

Суддя М.О. Лейба