РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.12.2021Справа № 910/14765/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Видиш А.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації

до Фізичної особи-підприємця Кокаревої Тетяни Олександрівни

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва"

про виселення з приміщення

За участю представників учасників справи:

від позивача: Коломієць Н.Г. за довіреністю від 12.01.2021 року № 107-13/161;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація (далі - позивач) звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Кокаревої Тетяни Олександрівни (далі - відповідач) про виселення із нежитлових приміщень загальною площею 18,7 м2 та 54,7 м2, які знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Синьоозерна, 4 А, літера Б.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між ним, позивачем та Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 17.01.2019 року № 923, внаслідок чого орендодавець направив орендарю лист про відмову від цього договору. Зважаючи на те, що вищенаведений правочин був розірваний з 09.09.2020 року, позивач звернувся до суду з наведеним позовом та просив прийняти рішення про виселення Фізичної особи-підприємця Кокаревої Тетяни Олександрівни з орендованих нею приміщень.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.09.2021 року відкрито провадження у справі № 910/14765/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.10.2021 року. Крім того, цією ухвалою до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, залучено балансоутримувача орендованого майна - Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва".

11.10.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення третьої особи від 07.10.2021 року № 147-юр, в яких остання вказала про обґрунтованість пред`явленого Святошинською районною в місті Києві державною адміністрацією позову та наявність правових підстав для його задоволення.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.10.2021 року підготовче засідання відкладено на 09.11.2021 року.

У підготовчому засіданні 09.11.2021 року з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів сторін у даній справі, забезпечення сторонам можливості надати всі необхідні докази, заяви та клопотання на їх розсуд, судом, з урахуванням положень статей 177, 182 Господарського процесуального кодексу України, постановлено протокольну ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження у справі № 910/14765/21 на 30 днів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.11.2021 року підготовче провадження у справі № 910/14765/21 закрито та призначено її до судового розгляду по суті на 14.12.2021 року.

Представник позивача у судовому засіданні 14.12.2021 року підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Третя особа про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, проте явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання не забезпечила.

Відповідач про дату час і місце розгляду справи також був повідомлений належним чином, проте явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань чи заяв, зокрема, по суті спору, на адресу суду не направив.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвали про відкриття провадження у справі від 14.09.2021 року, про відкладення підготовчого засідання від 19.10.2021 року, а також ухвала від 09.11.2021 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 14.12.2021 року були направлені судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03162, місто Київ, проспект Леся Курбаса, будинок 18-А, квартира 60.

Проте, вищенаведені відправлення були повернуті підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення відповідачу з посиланням, зокрема, на відсутність адресата за вказаною адресою.

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт не отримання заявником кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси учасників справи є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Зокрема, згідно із частиною 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006 року в цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Усі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

У судовому засіданні 14.12.2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.01.2019 року між Фізичною особою - підприємцем Кокаревою Тетяною Олександрівною (орендар), Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" (підприємство-балансоутримувач) та Святошинською районною в місті Києві державною адміністрацією укладено договір № 923 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (далі - Договір), за умовами якого позивач на підставі протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 11.12.2018 року № 56/132 зобов`язався передати, а відповідач - прийняти в оренду нерухоме майно (нежилу окремо стоячу будівлю), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва (далі - об`єкт), яке знаходиться за адресою: вулиця Синьоозерна, 4А, літ. Б, для розміщення: перукарні - 18,70 м2, торгівельного об`єкту з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи - 54,70 м2.

Означена угода, яка визначає взаємовідносини її сторін щодо строкового платного користування орендарем об`єктом, підписана відповідачем та уповноваженими представниками позивача і третьої особи, а також скріплена печатками Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" та Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації.

За умовами пункту 2.1 Договору об`єктом оренди є нежила окремо стояча будівля загальною площею 73,4 м2 на першому поверсі, згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід`ємну частину цього Договору.

Відповідно до пункту 2.4 Договору орендар вступає в строкове платне користування об`єктом у термін, вказаний у цьому Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акту приймання-передачі об`єкта.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору 17.01.2019 року орендодавець та підприємство-балансоутримувач передали, а орендар, у свою чергу, прийняв в оренду нежилу окремо стоячу будівлю загальною площею 73,4 м2, розташовану за адресою: вулиця Синьоозерна, 4А, літ. Б, для розміщення: перукарні - 18,70 м2, торгівельного об`єкту з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи - 54,70 м2. Означені обставини підтверджуються наявною в матеріалах справи копією відповідного акту приймання-передачі об`єкта оренди від 17.01.2019 року.

Пунктом 4.2.2 Договору на орендаря покладено обов`язок використовувати об`єкт відповідно до його призначення та умов цього Договору.

Об`єкт оренди повинен використовуватися орендарем тільки за цільовим призначенням, обумовленим підпунктом 1.1 цього Договору (пункт 8.3 означеної угоди).

Відповідно до пункту 9.1 Договору останній є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 30.03.2018 року до 28.03.2021 року.

У пункті 5.2.3 Договору його сторони погодили, що підприємство-балансоутримувач у разі несплати орендарем орендної плати протягом 3 місяців підряд з дня закінчення строку платежу або виявлення факту використання об`єкта оренди не за цільовим призначенням, має право вжити необхідних заходів для примусового виселення орендаря та стягнення заборгованості з орендної плати та інших платежів.

За умовами пунктів 5.1.1 та 5.1.4 Договору орендодавець має право проводити необхідний огляд та перевірку виконання орендарем умов цього Договору, а також контролювати із залученням підприємства-балансоутримувача виконання орендарем цього Договору та використання об`єкта, переданого в оренду за цим Договором, і у разі необхідності спільно з підприємством-балансоутримувачем вживати відповідних заходів реагування.

З матеріалів справи вбачається, що 22.08.2019 року комісією Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" проведено обстеження нежитлових приміщень за адресою: вулиця Синьоозерна, 4 А, за результатами якого складено акт обстеження від 22.08.2019 року. Наведеним актом зафіксовано те, що орендоване відповідачем за Договором приміщення використовується Фізичною особою-підприємцем Кокаревою Тетяною Олександрівною для розміщення ательє, а у торгівельному об`єкті проводиться продаж підакцизних товарів.

Враховуючи наведені обставини, листом від 22.08.2019 року № 271 Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" звернулося до орендаря з вимогою у 5-денний термін подати документи на внесення змін до Договору в частині використання об`єкту оренди відповідно до фактичного. Також третя особа зазначила, що у разі неподання орендарем означених документів, Договір буде розірваний в судовому порядку.

Заявою від 27.08.2019 року Фізична особа - підприємець Кокарева Тетяна Олександрівна звернулася до орендодавця з проханням внести зміни до Договору в частині цільового використання орендованого приміщення для розміщення продовольчого магазину з продажу підакцизних товарів та ательє з ремонту одягу.

Розпорядженням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 14.11.2019 року № 832 "Про деякі питання оренди майна територіальної громади міста Києва" вирішено внести зміни до істотних умов Договору в часині, зокрема, ставки орендної плати та цільового використання орендованого відповідачем приміщення.

Зважаючи на вищевказане розпорядження, листом від 18.02.2020 року № 34 Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" направило на адресу орендаря для підпису 3 примірники угоди про внесення змін до Договору. Вказаний лист був отриманий Фізичною особою - підприємцем Кокаревою Тетяною Олександрівною, що підтверджується її власноручним підписом на цьому листі.

Проте матеріали справи не містять, а учасниками справи не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту внесення змін до Договору в частині можливості цільового використання об`єкта оренди для продажу товарів підакцизної групи та розміщення ательє.

У пункті 8.5 Договору зазначено, що у разі виявлення факту використання об`єкта не за цільовим призначенням Договір може бути розірвано.

Згідно з пунктом 9.3 Договору одностороння відмова від Договору не допускається, крім випадку, передбаченого підпунктом 5.1.3 цього Договору. Лист з відмовою від Договору направляється поштою з повідомленням про вручення за місцезнаходженням орендаря, вказаним у Договорі. Договір є розірваним з дати одержання орендарем повідомлення орендодавця про відмову від Договору, або з дати повернення орендодавцю відмови від Договору з відміткою відділення зв`язку про відсутність орендаря за вказаною адресою.

За умовами пункту 5.1.3 Договору орендодавець має право відмовитися від Договору у разі невиконання або порушення орендарем умов договору оренди, в тому числі в частині своєчасної сплати орендної плати, цільового використання, страхування об`єкта оренди тощо.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також положення Договору, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація надіслала на адресу Фізичної особи - підприємця Кокаревої Тетяни Олександрівни лист від 29.07.2020 року № 30/4786 про відмову від Договору на підставі пункту 9.3 цієї угоди, у зв`язку з порушенням відповідачем умов пункту 5.1.3 Договору. Вказаний факт підтверджується копією відповідного фіскального чека від 04.08.2020 року.

Крім того, листом від 11.05.2021 року № 107/30-2716 позивач вимагав від відповідача звільнити та передати за актом приймання-передачі нежитлове приміщення балансоутримувачу.

Зважаючи на те, що Договір був розірваний з 09.09.2020 року, проте об`єкт оренди відповідачем у добровільному порядку підприємству-балансоутримувачу не повернутий, позивач звернувся до суду з наведеним позовом про виселення Фізичної особи-підприємця Кокаревої Тетяни Олександрівни з орендованих нею приміщень.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За своєю правовою природою укладений між учасниками справи Договір є договором оренди, а відтак правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України, а також Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно зі статтею 759 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на момент укладення Договору) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За змістом статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 2269-XII (який був чинним на момент укладення Договору ) орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України передбачено, що Об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як єдині майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 2269-XII об`єктами оренди за цим Законом є, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств.

Відповідно до частини 1 статті 284 Господарського кодексу України істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (частина 1 статті 763 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору

За умовами статі 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частина третя статті 653 Цивільного кодексу України, частина четверта статті 188 Господарського кодексу України також визначає, що договір може бути розірвано або за домовленістю сторін, або на вимогу однієї з сторін за рішенням суду.

Таким чином, чинне законодавство визначає, що підставою для розірвання договору в судовому порядку може бути доведений належними та допустимими доказами факт невиконання стороною зобов`язань за договором.

Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на те, що у порушення умов Договору Фізичною особою - підприємцем Кокаревою Тетяною Олександрівною об`єкт оренди - нерухоме майно (нежила окремо стояча будівля), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Синьоозерна, 4 А, літ. Б, використовується не за цільовим призначенням (замість розміщення перукарні - 18,70 м2, торгівельного об`єкту з продажу продовольчих товарів - 54,70 м2, здійснюється діяльність з продажу підакцизними товарами та розміщення ательє), а також беручи до уваги відсутність доказів внесення до Договору відповідних змін в частині цільового використання об`єкта оренди та відповідного збільшення ставки орендної плати, суд дійшов висновку про неотримання позивачем очікуваного при укладенні Договору та істотність допущених відповідачем порушень умов цього правочину.

Як було зазначено вище, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація надіслала на адресу Фізичної особи - підприємця Кокаревої Тетяни Олександрівни лист від 29.07.2020 року № 30/4786 про відмову від Договору на підставі пункту 9.3 цієї угоди, у зв`язку з порушенням відповідачем умов пункту 5.1.3 Договору. Вказаний факт підтверджується копією відповідного фіскального чека від 04.08.2020 року.

Слід також зазначити, що рішенням господарського суду міста Києва від 12.02.2021 року в справі № 910/17783/20 за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" до Фізичної особи-підприємця Кокаревої Тетяни Олександрівни, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про дострокове розірвання договору та зобов`язання повернути майно, у задоволенні позовних вимог підприємства-балансоутримувача до орендаря про зобов`язання повернути орендоване за Договором приміщення шляхом його звільнення та передачі за актом приймання-передачі Комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" відмовлено. Провадження у справі № 910/17783/20 в частині позовних вимог Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" до Фізичної особи - підприємця Кокаревої Тетяни Олександрівни про визнання розірваним Договору закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Означеним рішенням встановлено, що лист Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.07.2020 року № 107-30/4786 про відмову від Договору не був вручений під час доставки уповноваженій особі Фізичної особи - підприємця Кокаревої Тетяни Олександрівни, що підтверджується даними за відстеженням поштового відправлення 205, розміщеними на офіційному веб-сайті Акціонерного товариства "Укрпошта". Проте, приймаючи до уваги пункт 9.3 Договору, вказаний правочин з дати повернення орендодавцю відмови від Договору з відміткою відділення зв`язку про відсутність орендаря за вказаною адресою, тобто з 09.09.2020 року, є розірваним, у зв`язку з нецільовим використанням орендарем об`єкта оренди.

Вказане рішення на час розгляду та вирішення спору в справі № 910/14765/21 набрало законної сили.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також наявні у матеріалах справи документи, суд дійшов висновку про те, договірні відносини між сторонами Договору за цим правочином на час розгляду та вирішення справи № 910/14765/21 є припиненими.

Відповідно до частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймачеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 2269-XII, у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

За умовами частини 1 статті 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 157-ІX (чинного на час вирішення спору) у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Відповідно до частини 2 статті 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Відповідно до пункту 4.2.20 Договору після припинення дії цього Договору орендар зобов`язаний протягом 3 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі підприємству-балансоутримувачу. Акт приймання-передачі об`єкта підписується відповідним орендодавцем, орендарем та підприємством-балансоутримувачем.

Пунктом 7.5 Договору визначено, що у разі закінчення, припинення дії цього Договору або при його розірванні орендар зобов`язаний за актом приймання-передачі повернути об`єкт підприємству-балансоутримувачу у стані, не гіршому, ніж в якому перебував об`єкт на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об`єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

Проте, матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем орендованого майна, підписання сторонами Договору відповідного акту приймання-передавання, що свідчило б про повернення такого майна позивачу чи підприємству-балансоутримувачу. Доказів на спростування факту неповернення орендованого майна відповідачем суду не надано.

Частиною 3 статті 13 та частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також зважаючи на законність та обґрунтованість пред`явлених позивачем вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації.

Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Виселити Фізичну особу - підприємця Кокареву Тетяну Олександрівну ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з нежилих приміщень площею 18,70 м2 та 54,70 м2, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, та знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Синьоозерна, 4А, літ. Б.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Кокаревої Тетяни Олександрівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (03115, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 97; ) 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням суду законної сили.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 20.12.2021 року.

Суддя В.С. Ломака