ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2021м. ДніпроСправа № 904/6235/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання Риженко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича", с. Вирішальне, Гадяцький район. Полтавська область

до Приватного підприємства "Кластер 2012", м. Верхньодніпровськ, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 509 608,58 грн. за договором купівлі-продажу

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився.

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Державне підприємство "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Приватного підприємства "Кластер 2012" (далі - відповідач) про стягнення 509 608,58 грн., з яких 402 364,71 грн. основної заборгованості; 24 880,46 грн. пені; 40 236,45 грн. штрафу; 7 964,61 грн. трьох процентів річних; 34 162,35 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовано на підставі договору №07/07/2020 від 07.07.2020 купівлі-продажу незавершеного сільськогосподарського виробництва-посівів.

Ухвалою суду від 12.07.2021 (суддя Петренко І.В.) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, підготовче судове засідання призначено на 09.08.2021.

Ухвалою суду від 09.08.2021 підготовче засідання відкладено на 08.09.2021.

Ухвалою суду від 08.09.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 (тридцять) календарних днів по 11.10.2021. Підготовче засідання вирішено відкласти на 11.10.2021.

Розпорядженням керівника апарату суду №1491 від 04.10.2021 призначений повторний автоматичний розподіл справи №904/6235/21 у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_1 з посади.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 04.10.2021 справу №904/6235/21 передано на розгляд судді Назаренко Н.Г.

Ухвалою суду від 06.10.2021 прийнято справу №904/6235/21 до свого провадження. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. Призначено підготовче засідання на 01.11.2021.

01.11.2021 сторони в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не відомі.

Ухвалою суду від 01.11.2021 підготовче засідання вирішено відкласти до 16.11.2021.

16.11.2021 сторони в судове засідання не з`явились.

Позивач направив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач відзиву на позов не надав, ухвалу суду отримав, про що свідчить поштове повідомлення (а.с. 80).

Ухвалою суду від 16.11.2021 закрито підготовче провадження та вирішено перейти до розгляду справи по суті в засіданні на 13.12.2021.

13.12.2021 сторони в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

13.12.2021 в судовому засіданні, в порядку ст. 240 ГК України, прийнято вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, дійшов наступних висновків.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

Між Державним підприємством "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" та Приватним підприємством "Кластер 2012" укладено договір №07/07/2020 купівлі-продажу незавершеного сільськогосподарського виробництва - посівів від 07.07.2020 (далі - договір).

На виконання умов договору позивач передав посіви кукурудзи 2020 року на площі 83 га, про що свідчить підписаний сторонами Акт приймання-передачі незавершеного сільськогосподарського виробництва - посівів від 05.08.2020.

Відповідач вартість посівів оплатив частково, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 402 364,71 грн., що і стало причиною звернення позивача до господарського суду з даною позовною заявою.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач нарахував відповідачу:

- штраф у розмірі 10% від суми простроченої оплати на суму 40 236,45 грн.;

- пеню за період прострочення з 01.11.2020 по 30.04.2021 на суму 24 880,46 грн.

- три проценти річних за період прострочення з 01.11.2020 по 29.06.2021 на суму 7 964,61грн.;

- інфляційні втрати за період прострочення з 01.11.2020 по 29.06.2021 на суму 34 162,35грн.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач про наявність справи у суді повідомлений належним чином, відзив на позов не надав. Ухвала суду, направлена на адресу відповідача, повернулась на адресу суду з відміткою поштової установи «Адресат відсутній за вказаною адресою».

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Крім того, частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Отже, у разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15.

Більше того, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи викладене, неперебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, неможливість направлення в засідання свого повноважного представника і ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.

За таких обставин можна дійти висновку, що повернення ухвали суду відбулось через недотримання відповідачем вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Відповідач, у разі незнаходження за своєю юридичною адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Крім того, судом надсилались ухвала суду від 01.11.2021 на вказану позивачем електронну адресу відповідача (а.с. 83)

Таким чином, суд вважає, що відповідач про наявність справи у суді повідомлений належним чином.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, до предмету доказування у даній справі входять обставини передачі товару, строк оплати, наявність часткової оплати, строк дії договору, наявність прострочення оплати, відповідність якості поставленого товару, наявність та правомірність нарахування штрафних санкцій за договором.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

1. Обставини укладання договору.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між Державним підприємством "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" (продавець) та Приватним підприємством "Кластер 2012" (покупець) укладено договір №07/07/2020 купівлі-продажу незавершеного сільськогосподарського виробництва - посівів від 07.07.2020 (далі - договір).

Предмет договору. Сторони погодилися, що продавець зобов`язується передати у власність покупцю незавершене виробництво у вигляді посівів кукурудзи 2020 року на площі 83 га, яка знаходиться в с. Вирішальне, Качанівська сільська рада, Гадяцького району, Полтавської області, а покупець, в свою чергу, зобов`язується прийняти та оплатити посіви (пункт 1.1 договору).

Ціна договору. Загальна вартість посівів становить 2 072 689,83 грн., ПДВ - 414 537,97 грн. Всього з ПДВ 2 487 227,80 грн. (пункт 2.1 договору).

Строк. Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2020. Закінчення терміну дії договору не звільняє сторони від виконання взятих зобов`язань і відповідальності за порушення умов договору (пункт 5.1 договору).

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено; не розірвано; не визнано недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

2. Природа договору.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вартості переданого незавершеного виробництва у вигляді посівів кукурудзи 2020 року..

Правовідносини сторін регулюються статтею 712 Цивільного кодексу України, статтями 264-271 Господарського кодексу України щодо поставки, а також положеннями статтей 655-697 Цивільного кодексу України щодо купівлі-продажу.

Так, відповідно до ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Правовий аналіз наведених положень Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку про те, що договір купівлі-продажу є двостороннім правочином, за яким обов`язку продавця передати товар кореспондує обов`язок покупця з його оплати.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору надання послуг, є господарськими зобов`язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

3. Факт передачі товару.

В силу пункту 1.4 договору, посіви передаються покупцю в строк не пізніше ніж через 30 календарних днів з моменту підписання сторонами договору та оформляється актом приймання-передачі посівів.

На виконання умов договору позивачем надано відповідачу незавершене виробництво у вигляді посівів кукурудзи 2020 року на загальну суму 2 487 227,80 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі незавершеного сільськогосподарського виробництва - посівів від 05.08.2020.

Акт від 05.08.2020 приймання-передачі незавершеного сільськогосподарського виробництва - посівів підписано представниками обох сторін та скріплено відповідними печатками підприємств.

Доказів щодо наявності заперечень стосовно переданого позивачем товару матеріали справи не містять.

Отже, факт надання послуг визнається підтвердженим.

4. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості.

Згідно пункту 2.2 договору покупець зобов`язується сплатити повну вартість посівів шляхом перерахування коштів на банківський рахунок продавця в строк не пізніше 31.10.2020.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку продавця (позивача) своєчасно передати товар в установлених обсягах, належної якості відповідно до вимог законодавства та цього договору відповідає обов`язок покупця своєчасно, в повному обсязі у відповідності до умов договору сплатити його вартість. Господарський суд констатує, що строк оплати за Актом від 05.08.2020 приймання-передачі незавершеного сільськогосподарського виробництва - посівів є таким, що настав.

Відповідач частково сплатив вартість посівів у розмірі 2 084 863,29 грн., що підтверджується банківськими виписками (а.с. 14-17), внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 402 364,51 грн.

Доказів оплати товару в сумі 402 364,51 грн. відповідач не надав.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, відповідач належними доказами не спростував.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 402 364,51 грн. є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

5. Щодо нарахування пені та штрафу.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписом статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нормою ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що при порушенні строків оплати покупець сплачує продавцю 10% від суми простроченої оплати.

При порушенні термінів оплати, передбачених даним договором, покупець сплачує штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати (п.6.2. договору).

У зв`язку з частковою оплатою відповідачем вартості посівів, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 24 880,46 грн. за період з 01.11.2020 по 30.04.2021.

При перевірці розрахунку судом встановлено, що 31.10.2020 - кінцевий термін оплати вартості посівів - вихідний день, а тому кінцевою датою оплати товару є 02.11.2020. Отже, початок нарахування пені - 03.11.2020.

Таким чином, вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню в розмірі 24 880,46 грн.

Також у зв`язку із порушенням відповідачем строку оплати вартості посівів позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 10% штрафу в розмірі 40 236,45 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд встановив, що він є вірним. А тому, вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 40 236,45 грн. підлягає задоволенню.

6.Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати вартості посівів кукурудзи позивачем нараховано 3% річних у розмірі 7 964,61 грн за період з 01.11.2020 по 29.06.2021 та інфляційні втрати в розмірі 34 162,35 грн за загальний період з листопада 2020 по травень 2021.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних, суд виявив помилку в даті початку нарахування штрафної санкції, а тому вимога є такою, що підлягає частковому задоволенню у розмірі 7 898,65 грн.

Щодо нарахування інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" встановлено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат, суд встановив, що заявлені до стягнення суми вказаних нарахувань є вірними.

На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 34 162,35 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 250 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ.

Позовні вимоги Державного підприємства "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" до Приватного підприємства "Кластер 2012" про стягнення заборгованості у розмірі 509 608,58 грн. за договором купівлі-продажу - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Кластер 2012" (51600, Дніпропетровська область, м. Верхньодніпровськ, вул. Київська, буд. 1, ) на користь Державного підприємства "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститу бджільництва імені П.І. Прокоповича" (37331,Полтавська область, Гадяцький район, с. Вирішальне, ) 402 364,71 грн. - основного боргу, 24 609,02 грн. пені, 34 162,35 грн. - інфляційних втрат, 7 898,65 грн. - 3% річних, 40 236,45 грн. штрафу та 7 639,07 грн. - витрат по сплаті судового збору, про що видати наказ.

В частині позовних вимог Державного підприємства "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" до Приватного підприємства "Кластер 2012" 271,44 грн. пені, 65,96 грн. 3% річних та 5,07 грн. судового збору відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20.12.2021.

Суддя Н.Г. Назаренко