ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" грудня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3930/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.

розглянувши заяву заступника керівника Одеської обласної прокуратури (вх. № 2-1514/21 від 21.12.2021) про забезпечення позову по справі №916/3930/21

за позовом: заяву заступника керівника Одеської обласної прокуратури (вул. Пушкінська, 3, м. Одеса, 65026, ) в інтересах держави в особі територіальної громади міста Одеси та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, )

до відповідачів: 1) Одеської міської ради (площа Думська, № 1, м. Одеса, 65026, );

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредо і Ко» (вул. Пантелеймонівська, 21, оф. 9/1, м. Одеса, 65012, )

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору, повернення земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся в інтересах держави в осоіб територіальної громади міста Одеси та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до Господарського суду Одеської області із позовом до Одеської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредо і Ко», в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Одеської міської ради від 14.12.2017 № 2822-VІІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3099 га за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 151-А та надання її в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредо і Ко»;

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 23.02.2018, укладений між Одеською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредо і Ко» зареєстрований у реєстрі правочинів за №248;

- застосувати наслідки недійсності договору оренди земельної ділянки від 23.02.2018, а саме: зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредо і Ко» повернути Одеській міській раді земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером :35:001:0028, площею 0,3099 га, що знаходиться за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 151-А.

Разом з позовною заявою 21.12.2021 до суду подано заяву заступника керівника Одеської обласної прокуратури (вх. № 2-1514/21) про забезпечення позову в порядку ст. 136 ГПК України, відповідно до якої прокурор просить:

- задовольнити заяву і вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «Кредо і Ко» та іншим особам на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати будь-які будівельні роботи на земельній ділянці площею 0,3099 га, кадастровий номер :35:001:0028, розташованій за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 151А;

- заборонити Державній інспекції архітектури та містобудування України та її територіальним структурним підрозділам, а також Управлінню Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об`єктів нерухомості та введення їх в експлуатацію на земельній ділянці площею 0,3099 га, кадастровий номер :35:001:0028, розташованій за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 151А;

- заборонити Одеській міській раді, ТОВ «Кредо і Ко» здійснювати будь які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду, тощо земельної ділянки площею 0,3099 га, кадастровий номер :35:001:0028, розташованої за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 151А;

- заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна - нежитлових чи інших приміщень, розташованих на земельній ділянці площею 0,3099 га, кадастровий номер :35:001:0028, що знаходиться за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 151А.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, прокурор зазначає, що рішенням Одеської міської ради від 04.10.2017 № 2578-VII надано дозвіл ТОВ «Кредо і Ко» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0, 3500 га за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 151А, 151Б, 151В для експлуатації та обслуговування нежилих будівель адміністративного призначення та благоустрою території.

В подальшому, рішенням Одеської міської ради від 14.12.2017 №2822-VII затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :35:001:0028), площею 0,3099 га (категорія земель за основним цільовим призначенням землі рекреаційного призначення), за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 151А, 151Б, 151В та присвоєно цій земельній ділянці адресу Фонтанська дорога 151А.

Як вказує прокурор, на виконання вказаного рішення між Одеською міською радою, як орендодавцем, та ТОВ «Кредо і Ко», як орендарем, 23.02.2018 було укладено договір оренди земельної ділянки.

При цьому, прокурор наголошує, що чинним законодавством України визначено, що у прибрежних захисних смугах річок, навколо водойм та на островах заборонено будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач гаражів та стоянок автомобілів, крім того визначено чіткий перелік щодо передачі земельних ділянок водного фонду в оренду.

Між тим, відповідно до листа КП «Одеське міське проектно- виробниче бюро архітектури та містобудування» відстань від урізу води Чорного моря до початку (паркану) будівельного майданчика становить 62 метри, відстань від урізу Чорного моря до кінця (паркану) будівельного майданчику становить 120,6 метра. Також, у Технічному звіті з геодезичних вишукувань, виготовленому на замовлення Одеської обласної прокуратури ФОП Скальським І.В., зафіксовано, що відстань від урізу води Чорного моря до внутрішньої межі спірної земельної ділянки у найближчий її точці становить 57 м 49 см та до зовнішніх меж земельної ділянки складає 115 м 33 см - 118 м 99 см

Відтак, на переконання прокурора, оскаржуваними рішеннями міської ради ТОВ «Кредо і Ко» очевидно незаконно передано у користування спірну земельну ділянку.

Окрім того, відповідно до положень земельного та водного законодавства у межах прибережно-захисних смуг діє режим обмеженої господарської діяльності, відповідно до якого заборонено зведення об`єктів капітального будівництва, у тому числі і оздоровчого призначення, проте ТОВ «Кредо і Ко», як орендар земельної ділянки, на цей час вживає активні заходи щодо забудови спірної земельної ділянки.

За ствердженням заявника, вже 10.04.2018 за замовленням ТОВ «Кредо і Ко» видано містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва, відповідно до п.1 яких, забудовник планує «нове будівництво адміністративної будівлі, допоміжних споруд та інфраструктури відпочинку, зі знесенням існуючих на ділянці будівель і споруд».

У травні 2019 року Управлінням ДАБІ Одеської міської ради зареєстровано повідомлення про початок будівельних робіт № ОД34 з нового будівництва адміністративної будівлі, допоміжних споруд та інфраструктури, зі знесенням існуючих на ділянці будівель і споруд за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 151А, де замовник ТОВ «Кредо і Ко».

На думку прокурора, з зазначеного вбачається, що у разі забудови земельної ділянки, дії відповідача призведуть до неможливості реального поновлення інтересів власника земельної ділянки - Одеської міської ради, повернення земельної ділянки у придатному для використання стані, а також унеможливить або ускладнить виконання рішення суду.

Більш того, завершення будівництва вказаного об`єкту, внесення запису про реєстрацію права власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у випадку задоволення позову нівелює мету звернення з позовом, адже з метою належного відновлення порушених прав, на захист яких подано даний позов, зумовить необхідність ініціювати інший позов, про знесення незаконно побудованого об`єкту, що потребуватиме значних фінансових витрат, покладання яких на позивача буде непомірним тягарем.

Крім того, прокурор стверджує, що земельна ділянка з кадастровим номером :35:001:0028, загальною площею 0,3099 га, що розташована за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 151А відповідно до Зонінгу м. Одеси та Генерального плану м. Одеси входить до зони Р-3п, тобто рекреаційної території міста та відноситься до озеленених зон загального користування, а тому початок будівництва на ній об`єктів нерухомості призведе до невідворотної втрати рекреаційних функцій озелененої території міста

Відтак, прокурор робить висновок, що з урахуванням зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, імовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, значної вартості оспорюваної земельної ділянки та можливості її забудови, що призведене до неможливості ефективного поновлення державних інтересів, наявні обгрунтовані доводи щодо необхідності вжиття саме таких заходів забезпечення позову.

Окрім того, прокурор зауважує, шо у разі поділу або об`єднання з іншими земельними ділянками земельної ділянки площею 0,3099 га, кадастровий номер :35:001:0028 розташованої за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога 151 А, в подальшому у разі задоволення позову, виконання рішення суду, постановленого за позовом Одеської обласної прокуратури, яка діє на захист інтересів держави, буде неможливим.

Також, враховуючи підстави набуття права користування на оспорювану земельну ділянку ТОВ «Кредо і Ко», прокурор вважає, що обґрунтованим є накладення заборони Одеській міській раді у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею 0,3099 га, кадастровий номер :35:001:0028 розташованої за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога 151 А.

Розглянувши матеріали заяви заступника керівника Одеської обласної прокуратури про забезпечення позову за вх. №2-1514/21 від 21.12.2021, дослідивши докази, подані в її обґрунтування, господарський суд зазначає наступне:

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. В пункті 3 було зазначено, що заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

За приписами ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

При цьому особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести суду необхідність вжиття у справі заходів забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову, а також необхідним, в даному випадку, є обґрунтування заявником обставин, які б свідчили, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Так, згідно зі ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

При вжитті таких заходів суд повинен з`ясувати наявність зв`язку між конкретним видом забезпечувальних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Таким чином, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову»).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії (п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Системний аналіз висновків про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 року у справі № 916/2786/17, та положень ч. 1 ст. 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України, дає підстави дійти висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в ч.ч. 2, 5, 6, 7 ст. 137 Господарським процесуальним кодексом України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а ще й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Заходи забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Аналогічні правові висновки щодо застосування ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України наведені в постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17.

При цьому, суд зазначає, що підстава вжиття заходів забезпечення позову, як ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, також має бути підтверджена відповідними доказами, які б підтверджували обставини, на які посилається заявник, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість того, що невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 22.07.2019 у справі №914/120/19 зазначив, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Отже у даному випадку не підлягає дослідженню питання доведеності обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову; дослідженню підлягає питання, чи призведе невжиття заходів забезпечення позову до істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів.

Суд зауважує, що предметом позову у даній справі є, як вимога немайнового характеру визнання недійсним рішення Одеської міської ради та договору оренди земельної ділянки, так і вимога майнового характеру повернення у власність держави земельної ділянки.

Оскільки в даній справі прокурор звернувся до суду з вимогами як майнового так і немайнового характеру, то в цьому випадку має досліджуватись така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 року у справі №910/1040/18, у постанові Верховного Суду від 13.05.2019 року у справі № 911/1551/18.

Оскільки заяву про забезпечення позову фактично подано для забезпечення можливості реалізації судового рішення в частині повернення спірної земельної ділянки, враховуючи твердження прокурора стосовно того, що забудова земельної ділянки призведе до втрати її рекреаційних властивостей, унеможливить в подальшому повернення земельної ділянки в первісному стані, суд вважає за необхідне надати оцінку заяві прокуратури в контексті доведеності факту неможливості або утруднення виконання рішення суду внаслідок невжиття заходів забезпечення.

Так, досліджені документи, додані до позовної заяви свідчать про те, що рішенням Одеської міської ради від 04.10.2017 № 2578-VII надано дозвіл ТОВ «Кредо і Ко» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,3500 га за адресою м. Одеса, Фонтанська дорога 151 А, 151 Б, 151В для експлуатації та обслуговування нежилих будівель адміністративного призначення та благоустрою території.

Також, рішенням Одеської міської ради від 14.12.2017 № 2822- VII затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :35:001:0028), площею 0,3099 га (категорія земель за основним цільовим призначенням - землі рекреаційного призначення), за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 151 А, 151 Б, 151В та присвоєно вказаній земельній ділянці адресу: Фонтанська дорога 151 А.

Крім цього, надано ТОВ «Кредо і Ко» вищезазначену земельну ділянку в оренду на 20 років.

Між Одеською міською радою та ТОВ «Кредо і Ко» укладено договір оренди від 23.02.2018, предметом якого є надання ТОВ «Кредо і Ко» у строкове платне користування земельної ділянки, площею 0,3099 га, що знаходиться за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 151А, кадастровий номер :35:001:0028, для експлуатації та обслуговування нежилих будівель адміністративного призначення та благоустрою території.

Суд враховує те, що ТОВ «Кредо і Ко» вживає заходи щодо забудови спірної земельної ділянки, що, зокрема, підтверджується повідомленням про початок будівельних робіт №ОД 34.

Крім того, з листа Управління ДАБК Одеської міської ради від 07.10.2020 вбачається, що в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей проповернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів наявні відомості про дозвіл на виконання будівельних робіт № ІУ 15 від 29.08.2019, найменування об`єкта будівництва «Нове будівництво адміністаритивної будівлі, допоміжних споруд та інфраструктури відпочинку, зі знесенням існуючих на ділянці будівель і споруд, за адресою: м. Одеса, Київський район, фонтанська дорога, 151А. Коригування; Одеська обл., м. Одеса, Київський, Фонтанська дорога, 151А» Клас наслідків (відповідальності) ССЗ.

Водночас, предметом позовних вимог є вимоги прокурора про визнання незаконним рішення Одеської міської ради, визнання недійсними договору оренди спірної земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку у власність держави.

Отже невжиття заходів забезпечення позову про які просить прокурор у заяві відносно вказаної вище земельної ділянки, може унеможливити ефективне поновлення порушених прав держави Україна, за захистом яких звернувся до суду прокурор, у випадку задоволення позову, оскільки не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду, що являється передумовою для постановлення ухвали згідно статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України. Суд вважає що види забезпечення позову про які просить прокурор щодо спірного нерухомого майна є адекватними, тобто, співмірними відповідно вимогам, на забезпечення яких вони вживаються.

Суд враховує те, що наразі ТОВ «Кредо і Ко» вживає заходи щодо забудови спірної земельної ділянки, а у разі задоволення позову дії щодо забудови можуть призвести до неможливості повернення земельної ділянки у придатному для використання стані, що унеможливить або ускладнить виконання рішення суду.

З наявних матеріалів справи вбачається існування реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача у разі задоволення позову, а саме, зокрема, з огляду на отримання ТОВ «Кредо і Ко» за його замовленням містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, відповідно до яких останній планує нове будівництво зі знесенням існуючих на ділянці будівель та споруд та розміщення на офіційному сайті відділу продажу «GRAF у моря» оголошення про продаж за адресою: м.Одеса, Фонтанська дорога, 151-А «елітного апарт-комплексу класу люкс».

Відтак, суд доходить висновку, що подальші дії з продовження забудови спірної земельної ділянки, реєстрації на ній об`єктів нерухомості, у випадку невжиття запропонованих прокурором заходів забезпечення позову можуть утруднити та/або взагалі унеможливити захист і поновлення у межах цього судового провадження інтересів держави у разі задоволення позову, що матиме наслідком ініціювання нових судових процесів для відновлення своїх прав.

Суд вважає прийнятними доводи прокурора про те, що завершення будівництва вказаного об`єкту, внесення запису про реєстрацію права власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у випадку задоволення позову нівелює мету звернення з позовом, адже з метою належного відновлення порушених прав, на захист яких подано даний позов, зумовить необхідність ініціювати інший позов, про знесення незаконно побудованого об`єкту, що потребуватиме значних фінансових витрат, покладання яких на позивача буде непомірним тягарем.

Відтак, з огляду на наявні матеріали, враховуючи обставини справи та предмет позовних вимог, суд зазначає про наявність обґрунтованих припущень, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду (у разі прийняття судом рішення про задоволення/часткове задоволення позову позивача) або ефективний захист чи поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, суд вважає за доцільне заборонити будь-які будівельні роботи на спірній земельній ділянці.

Також, суд врахувує ту обставину, що Одеська міська рада та ТОВ «Кредо і Ко» мають право ініціювати питання щодо здійснення будь-яких дій щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду спірної земельної ділянки та рада наділена повноваженнями щодо розгляду та прийняття рішення з цього приводу. Відтак, вжиття заходу забезпечення позову у вигляді заборони відповідачам здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду спірної земельної ділянки є підставним та обґрунтованим.

За таких обставин, враховуючи той факт, що відповідачем-2 на спірній земельній ділянці розпочато та ведеться будівництво об`єкту нерухомості, що підтверджується матеріалами, доданими до позоної заяви, а також враховуючи предмет та підстави позову, суд вважає, що в даному випадку прокурором доведено фактичні обставини справи, з якими пов`язується застосування відповідних заходів забезпечення позову, як в даному випадку:

заборонити ТОВ «Кредо і Ко» та іншим особам на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати будь-які будівельні роботи на земельній ділянці площею 0,3099 га, кадастровий номер :35:001:0028, розташованій за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, .151А;

заборонити Державній інспекції архітектури та містобудування України та її територіальним структурним підрозділам, а також Управлінню Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об`єктів нерухомості та введення їх в експлуатацію на земельній ділянці площею 0,3099 га, кадастровий номер :35:001:0028, розташованій за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 151А;

заборонити Одеській міській раді, ТОВ «Кредо і Ко» здійснювати будь які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду, тощо земельної ділянки площею 0,3099 га, кадастровий номер :35:001:0028, розташованої за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 151А;

заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна - нежитлових чи інших приміщень, розташованих на земельній ділянці площею 0,3099 га, кадастровий номер :35:001:0028, що знаходиться за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 151А.

На переконання суду, застосування заходів забезпечення позову у даному спорі запровадить законні обмеження, наявність яких дозволить створити належні умови для розгляду судом позову по суті за звичайною процедурою та для запобігання перешкод для виконання рішення суду в разі повного чи часткового задоволення позовних вимог, а також сприятимуть ефективному захисту прав позивача в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду.

Вжиті судом заходи забезпечення позову відповідають процесуальним нормам, що регулюють дані правовідносини, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

При цьому, суд зауважує, що у даному випадку вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи унеможливлення виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу, мають суто процесуальний «забезпечувальний» характер та їх вчинення жодним чином не впливає на вирішення справи по суті.

Водночас вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

Заходи забезпечення позову, які вважає за необхідне вжити суд, не зупиняють діяльності відповідачів та не порушують прав третіх осіб, а є спрямованими на їх захист, запобігають ймовірним порушенням прав позивача і не суперечать ст.137 ГПК України.

З урахуванням відсутності у суду інформації з приводу можливих збитків Одеської міської ради та ТОВ «Кредо і Ко» у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову, правові підстави для зустрічного забезпечення наразі не вбачаються. Разом з тим, вказані особи не позбавлені права подати до суду відповідне клопотання, яке підлягає розгляду в порядку та протягом строків, встановлених статтею 141 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини сьомої статті 145 Господарським процесуальним кодексом України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На підставі вищевикладеного, суд задовольняє заяву заступника керівника Одеської обласної прокуратури (вх. № 2-1514/21 від 21.12.2021) про забезпечення позову у справі № 916/3930/21.

Керуючись статтями 2, 13, 86, 136, 137, 140, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Заяву заступника керівника Одеської обласної прокуратури (вх. № 2-1514/21 від 21.12.2021) про забезпечення позову задовольнити.

2.Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредо і Ко» (вул. Пантелеймонівська, № 21, оф. 9/1, м. Одеса, 65012, ) та іншим особам на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати будь-які будівельні роботи на земельній ділянці площею 0,3099 га, кадастровий номер :35:001:0028, розташованій за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 151-А.

3.Заборонити Державній інспекції архітектури та містобудування України та її територіальним структурним підрозділам, а також Управлінню Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об`єктів нерухомості та введення їх в експлуатацію на земельній ділянці площею 0,3099 га, кадастровий номер :35:001:0028, розташованій за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 151-А.

4.Заборонити Одеській міській раді (пл. Думська, № 1, м. Одеса, 65026, ) та Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредо і Ко» (вул. Пантелеймонівська, № 21, оф. 9/1, м. Одеса, 65012, ) здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду, тощо земельної ділянки площею 0,3099 га, кадастровий номер :35:001:0028, розташованій за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 151-А.

5.Заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна - нежитлових чи інших приміщень, розташованих на земельній ділянці площею 0,3099 га, кадастровий номер :35:001:0028, що знаходиться за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 151-А.

Стягувачем за цією ухвалою є: Одеська обласна прокуратура (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, )

Боржником за цією ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредо і Ко» (66012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 21, оф. 9/1; )

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала Господарського суду набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя Цісельський Олег Володимирович