ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2021 р. Справа№ 910/984/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Разіної Т.І.

Михальської Ю.Б.

за участю секретаря судового засідання Горди В.В.

за участю представника(-ів) згідно протоколу судового засідання від 03.11.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 (повний текст складено 14.05.2021)

у справі №910/984/21 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення заборгованості у розмірі 1 250 408,69 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Житомирський меблевий комбінат" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення заборгованості у розмірі 1 250 408,69 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди нежитлового приміщення, в частині сплати орендних платежів. У зв`язку з чим позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 369 408,72 грн, штраф в розмірі 646 465,25 грн, інфляційні втрати в розмірі 204 255,31 грн, 3 % річних в розмірі 30 279,40 грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 позов задоволено частково; вирішено стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат" 124 145,55 грн пеню, 646 465,25 грн штраф, 83 116,96 грн інфляційні втрати, 30 279,40 грн 3 % річних та 13 260,11 грн витрати по сплаті судового збору. В задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постановити нове рішення, яким у позові відмовити в повному обсязі.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі відповідач зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено процесуальні норми, неправильно застосовано норми матеріального права щодо наявності вини відповідача стосовно прострочення виконання грошових зобов`язань, нез`ясовані обставини, які мають значення для справи, а саме щодо критичної ситуації з фінансуванням відповідача, а також місцевим господарським судом безпідставно не врахованого судову практику з подібних правовідносин.

Окрім цього, відповідач посилається на те, що зі змісту оскаржуваного судового рішення, судом першої інстанції не надано правових оцінок щодо застосування гарантійного платежу за договором.

Також позивач наголошує на тому, що подвійна відповідність (одночасне застосування пеня та штраф) за порушення зобов`язання є порушенням принципів ст. 61 Конституції України.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд апеляційної інстанції рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування судового рішення є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції прийнято відповідно до вимог чинного законодавства.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 у справі №910/984/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Михальської Ю.Б., Разіної Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 у справі №910/984/21 залишено без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

14.07.2021 до Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про поновлення строку, встановленого для подання апеляційної скарги по справі №910/984/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 поновлено Державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 у справі №910/984/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 у справі №910/984/21; розгляд апеляційної скарги призначено на 01.09.2021.

01.09.2021 судове засідання не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Разіної Т.І. на лікарняному.

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2021 у справі №910/984/21 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2021, справу №910/984/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 у справі №910/984/21 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Михальської Ю.Б.; розгляд апеляційної скарги призначено на 29.09.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду, занесеною до протоколу судового засідання від 29.09.2021, в судовому засіданні оголошено перерву на 03.11.2021.

20.10.2021 до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшли доповнення до апеляційної скарги, які обґрунтовані посиланням скаржника на судову практику.

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2021 у справі №910/984/21 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку з перебування судді Тарасенко К.В. у відпустці, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2021, справу №910/984/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Разіна Т.І. Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 у справі №910/984/21 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Разіної Т.І., Михальської Ю.Б.; розгляд справи вирішено здійснювати за раніше визначеною датою та часом.

В судове засідання, яке відбулося 03.11.2021, з`явилися представники позивача та відповідача, які підтримали свої правові позиції щодо апеляційної скарги.

В судовому засіданні представником відповідача заявлено усне клопотання про долучення до матеріалів справи доповнень до апеляційної скарги, які були подані до суду апеляційної інстанції 20.10.2021, та вважати їх додатковими поясненнями по даній справі.

Представником позивача в судовому засіданні заявлено усно клопотання про те, що впродовж п`яти днів з моменту винесення постанови у даній справі представником позивача буде подано розрахунок понесених позивач витрат на правову допомогу.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

23.08.2019 між Приватним акціонерним товариством "Житомирський меблевий комбінат" (орендодавець) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення №1ГЖМК190004 від 23.08.2019р./10-125-08-19-00660 (далі - договір).

Сторонами договору укладені додаткові угоди №1 від 07.10.2019, №2 від 05.02.2020, №3 від 30.03.2020 до договору.

Відповідно до п.1.1. договору орендодавець зобов`язався передати, а орендар прийняти у тимчасове оплачуване користування нежитлові приміщення загальною площею 10 231,7 кв.м., які знаходяться в Адміністративній будівлі літ.А, за адресою: м.Київ, вул.Гоголівська, буд.22-24.

Згідно актів приймання-передачі від 13.12.2019, від 18.12.2019, від 21.12.2019, від 27.12.2019, від 01.02.2020, від 04.02.2020, від 12.02.2020 орендоване приміщення передано в оренду відповідачу.

За змістом до п.1.2. додатку № 2 до договору плата за оренду об`єкта оренди за кожний місяць складається з двох частин: орендної плати та додаткової плати.

В силу вимог п.п. 2.3.6. п.2.3. договору орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати плату за оренду, компенсацію комунальних платежів; інших платежів, передбачених цим договором, у відповідності з умовами договору.

Пунктом п.3.3. договору передбачено, що плата за оренду сплачується орендарем щомісяця, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за оплачуваним місяцем, на підставі рахунку та акта орендодавця. Оплата здійснюється за умови наявності у рахунках, актах посилання на повний номер і дату договору.

Орендодавець виставляє орендареві рахунок на оплату плати за оренду, розрахованої відповідно до додатка № 2 до цього договору не пізніше 5-го числа місяця, що слідує за оплачуваним. Орендодавець надає відповідні рахунки орендарю наступними способами: надсилає на електронну адресу орендаря вказану у розділі 14 договору та вручає представнику орендаря в об`єкті оренди під підпис про отримання, та/або надсилає цінним листом на адресу орендаря вказану у розділі 14 договору. Обов`язок по отриманню вищевказаного рахунка покладається на Орендаря (п. 3.4. договору).

Відповідно до п.3.8. договору орендар, крім плати за оренду, повинен компенсувати/сплачувати витрати на комунальні послуги, якими він користується (електроенергія, водопостачання, опалення) не пізніше 20 числа місяця, наступного за оплачуваним місяцем.

Сторонами договору оренди були підписані акти здачі-прийняття наданих послуг на загальну суму 9 235 217,91 грн, а саме: акт №160012043/2020 від 31.10.2020 на суму 7 000 794,58 грн, №160012044/2020 від 30.11.2020 на суму 2 119 891,15 грн, №160012041/2020 від 31.10.2020р. на суму 114 532,18 грн.

Господарським судом міста Києва 18.01.2021 винесено рішення у справі № 910/18652/20, згідно якого вирішено стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" орендну плату, додаткову плату (вартість експлуатаційних витрат), компенсацію вартості комунальних послуг за жовтень 2020 в загальному розмірі 9 235 217,91 грн.

Таким чином, факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за договором оренди нежитлового приміщення №1ГЖМК190004 від 23.08.2019р./10-125-08-19-00660 в розмірі 9 235 217,91 грн має преюдиційне значення та не підлягає доказуванню в силу положень ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання за договором позивач нарахував та просить суд першої інстанції стягнути з відповідача пеню в розмірі 369 408,72 грн, штраф в розмірі 646 465,25 грн, інфляційні втрати в розмірі 204 255,31 грн, 3 % річних в розмірі 30 279,40 грн, що і стало причиною виникнення даного спору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 позов задоволено частково; вирішено стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат" 124 145,55 грн пеню, 646 465,25 грн штраф, 83 116,96 грн інфляційні втрати, 30 279,40 грн 3 % річних та 13 260,11 грн витрати по сплаті судового збору. В задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, зважаючи на наступне.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Внаслідок укладення договору оренди нежитлового приміщення №1ГЖМК190004 від 23.08.2019р./10-125-08-19-00660 від 23.08.2019 між сторонами згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем зобов`язання з оплати орендних платежів за вказаним договором належним чином не виконані, що і стало підставою для звернення позивача до суду з позовними заявами про стягнення з відповідача пені, штрафу, інфляційних втрат та 3 % річних.

Як вже раніше зазначалось, рішенням Господарського суду міста Києва від 18.01.2021 у справі № 910/18652/20, було встановлено наявну заборгованість відповідача перед позивачем за орендні платежі.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, вказаним рішенням суду, які набрали законної сили, було встановлено факт настання строку оплати за вказаним договору та факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 30 279,40 грн та інфляційних втрат частково в розмірі 83 116,96 грн за заявлений позивачем період з 21.11.2020 по 31.12.2020.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 7.2. договору встановлено, що у випадку затримок з боку орендаря перерахуванні будь-яких платежів, передбачених цим Договором, на користь орендодавця орендар сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка грошових зобов`язань з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків грошових зобов`язань з яких допущено прострочення виконання.

Також перевіривши розрахунок пені та штрафу, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду в частині стягнення з відповідача пені частково в розмірі 124 145,55 грн, розрахованої виходячи із подвійної облікової ставки НБУ, за період з 21.11.2020 по 31.12.2020 та штрафу в розмірі 646 465,25 грн.

Твердження відповідача стосовно того, що судом першої інстанції не надано правових оцінок щодо застосування гарантійного платежу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в оскаржуваному рішенні, місцевий господарський суд розглянув та відхилив як необґрунтовані такі заперечення відповідача, з огляду на те, що за умовами п. 3.7. договору погашення, заборгованості за рахунок забезпечувального платежу є правом сторін, доказів погодження сторонами здійснення такої компенсації матеріали справи не містять, також відповідач з повідомленням про погашення заборгованості за рахунок забезпечувального платежу до позивача не звертався.

Доводи відповідача, щодо одночасного стягнення пені та штрафу є порушенням принципів ст. 61 Конституції України, колегією суддів оцінюються критично, з огляду на те, що постановою від 01.06.2021 № 910/12876/19 Великої Палати Верховного Суду, а саме п. 8.2., та 8.3., встановлено, що за порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, передбаченою статтею 627 Цивільного кодексу України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином колегія суддів зазначає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Посилання відповідача на наявність скрутного фінансового становища, як на підставу для відмови в задоволенні позову, судова колегія відхиляє, виходячи з того, що вказані обставини відповідачем не можуть бути підставою для звільнення відповідача від оплати своїх зобов`язань за договором.

Щодо посилань відповідача на судову практику з подібних правовідносин, колегія суддів зазначає, що в даних справах предмет і підстави позову були іншими, а тому, на думку судової колегії, ці висновки не є ревалентними для господарської справи, що розглядається.

Підсумовуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах позивачем не доведено наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог в судовому порядку.

Отже, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Наведені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги відповідача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За таких обставин, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи, підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 у справі №910/984/21- без змін.

Матеріали справи №910/984/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 15.12.2021.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Т.І. Разіна

Ю.Б. Михальська