РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.12.2021Справа № 910/16736/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські хімічні технології ЛТД"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція"

про стягнення грошового боргу, інфляційних, процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 11 091,16 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські хімічні технології ЛТД» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» (55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ) про стягнення грошового боргу, інфляційних, процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 11 091,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором на постачання товару № 53-123-01-20-06674 від 29.12.2020, в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

15.11.2021 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що відповідно до п. 2.2 Договору оплата за товар відбувається після надання електронної накладної та зареєстрованої в ЄРПН в установленому чинним законодавством порядку та здійснення приймання товару відповідно до Інструкцій П-6 «Про порядок приймання продукції по кількості і П-7 «Про порядок приймання продукції по якості», СОУ НАЕК 038:2017 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції АЕС, а отже позивачем невірно розраховано 3% та інфляційні втрати, оскільки строк оплати за Договором настав 23.03.2021, тоді як позивачем зазначено - 04.03.2021.

25.11.2021 представником позивача подано відповідь на відзив, у якому позивач не погодився з доводами відповідача та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач своїм правом на подання заперечень на відповідь на відзив у визначений судом у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2020 року між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» (далі - покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські хімічні технології ЛТД» (далі - постачальник, позивач) укладено Договір поставки № 53-123-01-20-06674 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар - код CPV 39820000-6 по ДК 021:2015 - органічні поверхнево активні речовини (Дезінфекційні засоби), (далі - товар), у кількості, асортименті і цінами, зазначеними у специфікації № 1 (Додаток до Договору № 1), що є невід`ємною частиною цього Договору. Рік виготовлення товару - 2020 рік.

Місцем виконання цього Договору є місто Южноукраїнськ (п. 1.3 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору загальна вартість товару є твердою та складає 10 500,00 грн. без ПДВ.

За даним Договором оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання товару згідно специфікації № 1 (Додаток до Договору № 1) та виконання постачальником умов п. 3.2, 5.1 цього Договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується (п. 2.2 Договору).

Згідно з п. 3.1 Договору постачання здійснюється з дати публікації Договору в системі ProZorro, але не пізніше 31.12.2020, на умовах - DDP, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП «Складське господарство», або ВП ЮУАЕС відповідно до Правил Інкотермс-2010, з обов`язковою присутністю представника постачальника.

У відповідності до п. 3.2 Договору з товаром постачальник надає покупцю: видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно; документ, підтверджуючий якість товару (згідно ТС.0.0400.3098).

Пунктом 3.3 Договору узгоджено, що датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

Згідно з п. 5.1 Договору приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до Інструкції № П-6 «Про порядок приймання продукції по кількості» і № П-7 «Про порядок приймання продукції по якості», та відповідно до вимог Стандарту державного підприємства НАЕК «Енергоатом»: «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції АЕС» СОУ НАЕК 038:2017 (даний Стандарт є загальнодоступним в електронному вигляді і знаходиться на офіційному сайт ДП НАЕК «Енергоатом».

Відповідно до п. 11.1.1 Договору покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари.

Договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами, та скріплення печаткою з боку покупця і діє до 31.12.2021, а в частині виконання сторонами гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання. Продовження строку дії Договору можливе до його закінчення, шляхом укладення відповідної додаткової угоди (п. 12.1 Договору).

Додатком № 1 до Договору сторонами узгоджено Специфікацію № 1.

На виконання умов Договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар згідно видаткової накладної № 8910 від 29.12.2020 на суму 10 500,00 грн.

Позивач звернувся до відповідача із Претензією вих. № 2-Д від 17.08.2021 у якій вимагав сплатити заборгованість у розмірі 10 500,00 грн., у відповідь на яку, відповідач Листом № 07/16529 від 22.09.2021 повідомив про зростання простроченої заборгованості, в зв`язку з чим просив розглянути можливість перенесення термінів виконання договірних зобов`язань, в частині сплати по Договору за раніше поставлені товари на максимально можливий строк.

Позивач зазначає, що відповідач, у порушення взятих на себе зобов`язань за Договором, оплату отриманого товару у не здійснив, у зв`язку з чим у Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» виникла заборгованість перед позивачем в сумі 10 500,00 грн.

Також у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині оплати отриманої за Договором продукції, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 187,27 грн. та інфляційні втрати в розмірі 403,89 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Укладений сторонами договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що позивачем поставлено відповідачу товар згідно видаткової накладної № 8910 від 29.12.2020 на суму 10 500,00 грн., яка підписана сторонами без заперечень та зауважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За даним Договором оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання товару згідно специфікації № 1 (Додаток до Договору № 1) та виконання постачальником умов п. 3.2, 5.1 цього Договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується (п. 2.2 Договору).

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження оплати вартості поставленого товару, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Таким чином, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за Договором, оплату отриманого товару не здійснив, у зв`язку з чим, за відповідачем обліковується заборгованість за поставлений товар в розмірі 10 500,00 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати заборгованості за Договором не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 10 500,00 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 187,27 грн. та інфляційні втрати в розмірі 403,89 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач в свою чергу, у відзиві на позовну заяву, заперечуючи проти нарахованих 3% річних та інфляційних втрат зазначає, що відповідно до п. 2.2 Договору, з урахуванням пунктів 3.2 та 5.1 Договору, оплата за товар відбувається після надання електронної накладної та зареєстрованої в ЄРПН в установленому чинним законодавством порядку, та здійснення приймання товару відповідно до Інструкцій П-6 «Про порядок приймання продукції по кількості і П-7 «Про порядок приймання продукції по якості», СОУ НАЕК 038:2017 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції АЕС, а отже позивачем невірно розраховано 3% та інфляційні втрати, оскільки строк оплати за Договором настав 23.03.2021, тоді як позивачем зазначено - 04.03.2021.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем поставлено відповідачу товар згідно видаткової накладної № 8910 від 29.12.2020 на суму 10 500,00 грн., яка підписана сторонами без заперечень та зауважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За даним Договором оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання товару згідно специфікації № 1 (Додаток до Договору № 1) та виконання постачальником умов п. 3.2, 5.1 цього Договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується (п. 2.2 Договору).

У відповідності до п. 3.2 Договору з товаром постачальник надає покупцю: видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно; документ, підтверджуючий якість товару (згідно ТС.0.0400.3098).

Згідно з п. 5.1 Договору приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до Інструкції № П-6 «Про порядок приймання продукції по кількості» і № П-7 «Про порядок приймання продукції по якості», та відповідно до вимог Стандарту державного підприємства НАЕК «Енергоатом»: «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції АЕС» СОУ НАЕК 038:2017 (даний Стандарт є загальнодоступним в електронному вигляді і знаходиться на офіційному сайт ДП НАЕК «Енергоатом».

Жодних умов щодо здійснення оплати за отриманий товар після реєстрації податкової накладної Договір не містить, в свою чергу, факт приймання товару як по кількості так і по якості без заперечень підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною № 8910 від 29.12.2020 на суму 10 500,00 грн.

Відтак, заперечення відповідача викладені у відзиві на позовну заяву спростовуються встановленими фактичним обставинами справи.

Суд, здійснивши перевірку нарахування позивачем 3% річних, з урахуванням ч. 5 ст. 254 ЦК України, Розпорядження КМУ від 30 вересня 2020 р. № 1191-р «Про перенесення робочих днів у 2021» та ст.73 «Святкові і неробочі дні» Кодексу законів про працю України, дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягають 3 % річних у розмірі 186,41 грн., оскільки відповідач є таким, що порушив взяте на себе зобов`язання зі здійснення розрахунків з 05.03.2021, а не з 04.03.2021, як помилково зазначає позивач. Водночас, вказане порушення не вплинуло на нараховані позивачем та заявлені до стягнення інфляційні втрати у розмірі 403,89 грн., які підлягають задоволенню судом у заявленому розмірі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заборгованість за поставлений товар.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволенням позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ідентифікаційний код: 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» (55001, Миколаївська обл., місто Южноукраїнськ; ідентифікаційний код: 20915546) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські хімічні технології ЛТД» (02092, місто Київ, вул. Довбуша, будинок 37; ідентифікаційний код: 34426212) заборгованість у розмірі 10 500 (десять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 186 (сто вісімдесят шість) грн. 41 коп., інфляційні втрати у розмірі 403 (чотириста три) грн. 89 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 269 (дві тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн. 82 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено: 20.12.2021

Суддя О.А. Грєхова