ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2021 Справа № 908/1720/21 (908/2380/21)

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Сушко Л.М., розглянувши позов Приватного підприємства Інвалідів Діва, 69071, м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 52 юридична адреса; 69001, м. Запоріжжя, а/с 1374 адреса для листування, до Головного управління ДПС у Запорізькій області, 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166 про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень

в межах розгляду справи про банкрутство №908/1720/21

кредитор Підприємство об`єднання громадян Конкордія, 08301, м. Бориспіль Київської області, вул. Нова, 31-Б, офіс 126

боржник Приватне підприємство Інвалідів Діва, 69071, м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 52 юридична адреса; 69001, м. Запоріжжя, а/с 1374 адреса для листування,

розпорядник майна - Сєдова Наталя Іванівна, 69005, м. Запоріжжя, вул. Гагаріна, 8, офіс 69

За участю представників сторін:

Від відповідача - Ванюшанік Г.С. наказ №188-о віл 21.12.2020.

В провадженні господарського суду Запорізької області на стадії процедури розпорядження майном перебуває справа №908/1720/21 про банкрутство Приватного підприємства Інвалідів Діва.

16.08.2021. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного підприємства Інвалідів Діва до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.

Разом з позовною заявою, позивачем подано клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення. Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає наступне.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 18.08.2021. клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору - задоволено. Відстрочено позивачу сплату судового збору за подання позовної заяви до суду до ухвалення рішення у даній справі. Прийнято до розгляду позовну заяву Приватного підприємства Інвалідів Діва до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень в межах розгляду справи про банкрутство №908/1720/21. Вирішено здійснювати розгляд позовної заяви в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 14.09.2021. о/об 10-30.

08.09.2021. до господарського суду Запорізької області від Головного управління ДПС у Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву, у якому позивач просить у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Також, 08.09.2021. від Головного управління ДПС у Запорізькій області надійшла заява про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 14.09.2021. продовжений строк підготовчого засідання у справі №908/1720/21 (908/2380/21) на 30 днів. Підготовче засідання та розгляд заяви Головного управління ДПС у Запорізькій області про зупинення провадження у справі відкладено на 09.11.2021. о/об 11-00. Запропоновано позивачу надати відзив на заяву Головного управління ДПС у Запорізькій області про зупинення провадження у справі, документальне і нормативне обґрунтування викладених доводів; докази направлення копії відзиву відповідачу.

Ухвалою суду від 09.11.2021. у задоволені заяви Головного управління ДПС у Запорізькій області про зупинення провадження у справі відмовлено. Закрито підготовче провадження у справі 908/1720/21 (908/2380/21) та призначити справу до розгляду по суті на 30.11.2021. о/об 10-40 год.

Позивач у судове засідання 30.11.2021. не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог законодавства.

В судовому засіданні по суті 30.11.2021 на підставі статті 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

22.03.2021 року позивачем подано до ГУ ДФС у Запорізькій області Податкову декларацію з податку на додану вартість, в якій було задекларовано до бюджетного відшкодування від`ємне значення податку на додану вартість за лютий 2021 року в розмірі 16 245 024,00 грн., а також подано відповідну заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (додаток №4 до декларації).

Працівниками ГУ ДПС у Запорізькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного підприємства «Інвалідів Діва» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за лютий 2021 року від`ємного значення з ПДВ, в тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків, за результатами якої складено акт від 27.04.2021 р. №3152/08-01-07-06/42872669.

Зазначеним актом встановлено порушення п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, що призвело до:

завищення від`ємного значення, яке підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за лютий 2021 року (р.20.2.1) на 16 245 024 грн.;

завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) за лютий 2021 року на суму 3 539 253 грн.

На підставі акту від 27.04.2021 р. №3152/08-01-07-06/42872669 ГУ ДПС у Запорізькій області винесені податкові повідомлення-рішення:

№06 від 27.05.2021 р., яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 3 539 253,00 грн.;

№06 від 27.05.2021 р., яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 16 245 024,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 8 122 512,00 грн.

Підставою для висновку про завищення позивачем суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню, стало те, що проведеною ГУ ДПС у Запорізькій області перевіркою не підтверджено здійснення товарних операцій постачальниками на адресу Приватного підприємства «Інвалідів Діва». Тобто, товари/послуги не постачалися та не надавалися. В первинних документах зазначені господарські операції, які фактично не відбувались. У зв`язку з чим, вони (договори, податкові накладні, видаткові накладні тощо) не мають юридичної сили первинних документів. І як наслідок, Приватне підприємство «Інвалідів Діва» неправомірно формувало регістри бухгалтерського обліку та податкову звітність з ПДВ на підставі таких первинних документів.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02 грудня 2010 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Податковий кодекс України).

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За правилами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Статтею 200 Податкового кодексу України визначається, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1 .3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування (пп 200.7.1, 200.7.2 п. 200.7 статті 200 ПК України).

Згідно з пунктом 200.8 статті 200 Податкового кодексу України до податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону.

Відповідно до пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 200.12 статті 200 Податкового кодексу України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.12 статті 200 ПК України).

Водночас, пунктом 200.14 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

- у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

- у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Зі змісту наведених норм Податкового кодексу України можна дійти висновку, що платники податку отримують бюджетне відшкодування за умови узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 статті 200 Податкового кодексу України, за результатами документальної перевірки.

При цьому, для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності. При цьому, право на бюджетне відшкодування частини від`ємного значення виникає лише у разі фактичної сплати податку на додану вартість в ціні придбаного товару (робіт, послуг) отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Суд звертає увагу сторін на положення пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України за вимогами якого, платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку, обчислену із зазначеною в цьому пункті формулою.

Зі змісту формули вбачається, що визначальною умовою для виникнення права платника податків зареєструвати складену ним податкову накладну є недосягнення або рівність суми податку, зазначеної у податковій накладній, що реєструється, сумі податку за отриманими платником податковими накладними, разом з сумою податку сплаченого платником при ввезенні товарів на митну територію України, разом з сумою поповнення поточного рахунку платника податку в системі електронного адміністрування податку.

Таким чином, відсутність розміру необхідної суми, розрахованої за формулою, в тому числі з урахуванням суми на поточному рахунку платника податку в системі електронного адміністрування податку, унеможливлює реєстрацію податкової накладної продавцем товару.

Отже, контролюючий орган ще на стадії реєстрації податкової накладної наділений повноваженнями здійснювати контроль за відповідністю суми податкового кредиту, що буде сформована покупцем на підставі податкової накладної, сумі, яка в системі електронного адміністрування податку належить продавцеві та є достатньою для забезпечення виконання ним своїх податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.

Згідно з інформаційним листом Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. №742/11/13-11 з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини:

- рух активів у процесі здійснення господарської операції.

- установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції.

- установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Отже, предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на врахування витрат, понесених у зв`язку із здійсненням цих господарських операцій при визначенні сум податку на додану вартість при визначенні об`єкта оподаткування податком на додану вартість; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах.

Також, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Доводи ж контролюючого органу про не підтвердження реальності здійснення господарських операцій мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на віднесення певних витрат до складу валових витрат з податку на прибуток чи віднесення до складу податкового кредиту певних сум податку на додану вартість.

При дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Дана правова позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду України, які викладені у його постановах від 27.06. 2017 р. у справі № 808/1062/14, від 14.03.2017 р. у справі №826/757/13-а, та Верховного Суду, зокрема у постанові від 06.02.2018 р. №К/9901/5042/17.

Як зазначено вище, в акті перевірки податковий орган дійшов висновку про завищення позивачем суми від`ємного значення, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на суму 16 245 024,00 грн. та завищення від`ємного значення з ПДВ за лютий 2021 року, яке включається до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 3 539 253,00 грн.

Однак, позивач вважає їх помилковими з огляду на те, Приватне підприємство «Інвалідів Діва» виконало усі вимоги п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, а саме визначило суму бюджетного відшкодування та від`ємне значення різниці виникло між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Судом встановлено, що у період, за який було проведено перевірку, Приватне підприємство «Інвалідів Діва» мало фінансово-господарські взаємовідносини та включило до складу податкового кредиту за лютий 2021 року суми ПДВ за наступними контрагентами.

ТОВ «ЗАВОД ПРОДОВОЛЬЧИХ ТОВАРІВ УНІВЕРСАЛПРОД» (КОД )

04.01.2021 року між позивачем, як суборендарем, та ТОВ «Завод продовольчих товарів Універсалпрод», як орендарем, укладено Договір суборенди приміщення №01/04-1.

Відповідно до п.1.1. даного Договору Орендар зобов`язується передати, а Суборендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування нежитлове приміщення - приміщення консервного цеху, місце розташування якого за адресою: Рівненська область, Острозький район, село Межиріч, вулиця Нова, будинок 8 (консервний цех), яке укомплектоване відповідним обладнанням, загальною площею 580,7 кв.м., з усіма необхідним приладдям та мережами, що забезпечують можливість споживання комунальних послуг (Об`єкт суборенди) разом із територією навколо консервного цеху, місцем для складування відходів виробництва, санітарною зоною, що знаходиться на земельній ділянці загальною площею 0,2418 га за кадастровим номером :10:04:0027.

Передача об`єкта суборенди оформлюється актом прийому-передачі, що є невід`ємною частиною Договору (п.2.3. Договору).

За користування об`єктом суборенди Суборендар щомісячно сплачує Орендарю орендну плату в розмірі 120 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 20% (п.3.1 Договору).

Відповідно до пунктів 3.2.-3.3 договору суборенди приміщення внесення орендної плати здійснюється в термін до 15 (п`ятнадцятого) числа наступного місяця, на підставі виставленого Орендарем рахунку. В орендну плату входять та не відшкодовуються окремо комунальні платежі.

04.01.2021 року ТОВ «Завод продовольчих товарів Універсалпрод» було передано зазначене приміщення, укомплектоване обладнанням, що підтверджується відповідними актами прийому-передачі.

На підставі настання першої події, визначеної п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, ТОВ «Завод продовольчих товарів Універсалпрод» було складено та зареєстровано податкову накладну №2 від 28.02.2021 р. на суму 120 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 20 000,00 грн. Зазначену податкову накладну було прийнято та зареєстровано органами ДПС України.

Судом не береться до уваги твердження відповідача про те, що в перевіряємому періоді відсутні ознаки ведення господарської діяльності Приватним підприємством «Інвалідів Діва» на підставі пояснень власника нерухомого майна - приміщення консервного цеху за адресою: Рівненська область, Острозький район, с. Межиріч, вул. Нова, 8, який пояснив, що не володіє інформацією про ведення господарської діяльності позивачем на вказаній території. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем відносно зазначеного об`єкту нерухомого майна укладено вищевказаний договір суборенди приміщення з ТОВ «Завод продовольчих товарів Універсалпрод», при цьому умовами даного договору погодження з власником передачі в суборенду орендованого приміщення є відповідальністю ТОВ «Завод продовольчих товарів Універсалпрод», а не позивача.

Не враховуються судом і пояснення, надані податковому органу ТОВ «Рибацька Артіль», оскільки під час розгляду даної справи не встановлено жодних відносин між позивачем та даним підприємством.

Проаналізувавши відносини позивача з даним контрагентом, суд дійшов висновку, що позивачем було правомірно відображено в Декларації з ПДВ за лютий 2021 року суму в розмірі 20 000,00 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Завод продовольчих товарів Універсалпрод».

ТОВ «ВЕЛСІТ ТРЕЙД» ()

04.01.2021 року між позивачем, як Покупцем, та ТОВ «Велсіт Трейд», як Продавцем, було укладено Договір поставки №6, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується передати (поставити) у власність Покупцю товар, а Покупець зобов`язується прийняти товар і своєчасно здійснити оплату за нього на умовах даного Договору.

Відповідно до умов п.2.1 даного Договору до Товару, що поставляється, додаються супровідні документи із зазначенням найменування, кількості, ціни за одиницю Товару, загальна вартість поставленого Товару.

На виконання умов вказаного договору у перевіряємий період ТОВ «Велсіт Трейд» було здійснено поставку товару позивачу на загальну суму 30 000 000,61 грн., що підтверджується видатковими накладними №РН-0000043 від 01.02.2021 р., №РН-0000045 від 02.02.2021 р., №РН-0000046 від 02.02.2021 р., №РН-0000049 від 03.02.2021 р., №РН-0000050 від 03.02.2021 р., №РН-0000053 від 04.02.2021 р., №РН-0000054 від 04.02.2021 р., №РН-0000057 від 05.02.2021 р., №РН-0000058 від 05.02.2021 р., №РН-0000061 від 08.02.2021 р., №РН-0000062 від 08.02.2021 р., №РН-0000065 від 09.02.2021 р., №РН-0000066 від 09.02.2021 р., №РН-0000069 від 10.02.2021 р., №РН-0000070 від 10.02.2021 р., №РН-0000071 від 10.02.2021 р., №РН-0000074 від 11.02.2021 р., №РН-0000075 від 11.02.2021 р., №РН-0000077 від 12.02.2021 р., №РН-0000079 від 15.02.2021 р., №РН-0000080 від 16.02.2021 р., №РН-0000081 від 16.02.2021 р., №РН-0000083 від 17.02.2021 р., №РН-0000084 від 17.02.2021 р., №РН-0000086 від 18.02.2021 р., №РН-0000087 від 18.02.2021 р., №РН-0000089 від 19.02.2021 р., №РН-0000090 від 19.02.2021 р., №РН-0000091 від 19.02.2021 р., №РН-0000092 від 22.02.2021 р., №РН-0000093 від 22.02.2021 р., №РН-0000094 від 23.02.2021 р., №РН-0000095 від 23.02.2021 р., №РН-0000096 від 24.02.2021 р., №РН-0000097 від 24.02.2021 р., №РН-0000098 від 24.02.2021 р., №РН-0000099 від 25.02.2021 р., №РН-0000100 від 24.02.2021 р., №РН-0000101 від 26.02.2021 р., №РН-0000102 від 25.02.2021 р., №РН-0000103 від 25.02.2021 р., №РН-0000104 від 26.02.2021 р., №РН-0000105 від 26.02.2021 р.

Перевезення вказаного товару здійснювалось залученими силами різними автомобільними перевізниками, що підтверджується товарно-транспортними накладними №1/02-00006 від 01.02.2021 р., №2/02-00007 від 02.02.2021 р., №2/02-00008 від 02.02.2021 р., №2/02-00009 від 02.02.2021 р., №3/02-00008 від 03.02.2021 р., №3/02-00009 від 03.02.2021 р., №3/02-00010 від 03.02.2021 р., №4/02-00006 від 04.02.2021 р., №5/02-00004 від 05.02.2021 р., №5/02-00005 від 05.02.2021 р., №8/02-00002 від 08.02.2021 р., №8/02-00003 від 08.02.2021 р., №9/02-00001 від 09.02.2021 р., №9/02-00002 від 09.02.2021 р., №10/02-00001 від 10.02.2021 р., №10/02-00002 від 10.02.2021 р., №10/02-00003 від 10.02.2021 р., №11/02-00001 від 11.02.2021 р., №11/02-00002 від 11.02.2021 р., №12/02-00002 від 12.02.2021 р., №15/02-00001 від 15.02.2021 р., №16/02-00010 від 16.02.2021 р., №16/02-00011 від 16.02.2021 р., №17/02-00007 від 17.02.2021 р., №17/02-00008 від 17.02.2021 р., №18/02-00008 від 18.02.2021 р., №19/02-00008 від 19.02.2021 р., №19/02-00009 від 19.02.2021 р., №22/02-00006 від 22.02.2021 р., №22/02-00007 від 22.02.2021 р., №23/02-000 від 23.02.2021 р., №23/02-00011 від 23.02.2021 р., №24/02-00011 від 24.02.2021 р., №24/02-00012 від 24.02.2021 р., №25/02-00009 від 25.02.2021 р., №25/02-00010 від 25.02.2021 р., №26/02-00009 від 26.02.2021 р., №26/02-00010 від 26.02.2021 р.

На підставі настання першої події, визначеної п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, постачальником позивача було зареєстровано податкові накладні №43 від 01.02.2021 р., №45 від 02.02.2021 р., №46 від 02.02.2021 р., №49 від 03.02.2021 р., №50 від 03.02.2021 р., №53 від 04.02.2021 р., №54 від 04.02.2021 р., №57 від 05.02.2021 р., №58 від 05.02.2021 р., №61 від 08.02.2021 р., №62 від 08.02.2021 р., №65 від 09.02.2021 р., №66 від 09.02.2021 р., №69 від 10.02.2021 р., №70 від 10.02.2021 р., №71 від 10.02.2021 р., №74 від 11.02.2021 р., №75 від 11.02.2021 р., №77 від 12.02.2021 р., №79 від 15.02.2021 р., №80 від 16.02.2021 р., №81 від 16.02.2021 р., №83 від 17.02.2021 р., №84 від 17.02.2021 р., №86 від 18.02.2021 р., №87 від 18.02.2021 р., №89 від 19.02.2021 р., №90 від 19.02.2021 р., №91 від 19.02.2021 р., №92 від 22.02.2021 р., №93 від 22.02.2021 р., №94 від 23.02.2021 р., №95 від 23.02.2021 р., №96 від 24.02.2021 р., №97 від 24.02.2021 р., №98 від 24.02.2021 р., №100 від 24.02.2021 р., №99 від 25.02.2021 р., №101 від 26.02.2021 р., №102 від 25.02.2021 р., №103 від 25.02.2021 р., №104 від 26.02.2021 р., №105 від 26.02.2021 р. Зазначені податкові накладні були прийняті та зареєстровані органами ДПС України.

Судом також встановлено, що в перевіряємий період позивачем здійснено оплату за отриманий товар за Договором поставки №6 від 04.01.2021 року, що підтверджується банківською випискою за період з 01.02.2021 р. по 28.02.2021 р.

Відсутність зауважень з боку податкового органу до змісту і форми наданих під час перевірки первинних розрахунково-фінансових документів з даним контрагентом підтверджується актом перевірки.

Усього по вказаному договору в перевіряємий період було здійснено поставку товару на загальну суму 30 000 000,61 грн., в т.ч. ПДВ 5 000 000,11 грн., що підтверджується підписаними покупцем та продавцем договором поставки та видатковими накладними. При цьому, Позивач отримав товар саме на підставі видаткових накладних. Підписи належних представників на видаткових накладних є достатнім та належним доказом приймання-передачі товару, що свідчить про товарність господарської операції між позивачем та постачальником.

ТОВ «АТІК ВЕСТ» (код за )

16.01.2021 року між позивачем, як Покупцем, та ТОВ «Атік Вест», як Продавцем, було укладено Договір поставки №7, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується передати (поставити) у власність Покупцю товар, а Покупець зобов`язується прийняти товар і своєчасно здійснити оплату за нього на умовах даного Договору.

Відповідно до умов п.2.1 даного Договору до Товару, що поставляється, додаються супровідні документи із зазначенням найменування, кількості, ціни за одиницю Товару, загальна вартість поставленого Товару.

На виконання умов вказаного договору ТОВ «Атік Вест» було здійснено поставку позивачу товару на загальну суму 20 000 000,13 грн., що підтверджується видатковими накладними №РН-0000057 від 18.02.2021 р., №РН-0000060 від 16.02.2021 р., №РН-0000061 від 16.02.2021 р., №РН-0000063 від 16.02.2021 р., №РН-0000064 від 16.02.2021 р., №РН-0000065 від 16.02.2021 р., №РН-0000066 від 16.02.2021 р., №РН-0000067 від 17.02.2021 р., №РН-0000068 від 17.02.2021 р., №РН-0000069 від 17.02.2021 р., №РН-0000070 від 17.02.2021 р., №РН-0000071 від 18.02.2021 р., №РН-0000072 від 18.02.2021 р., №РН-0000073 від 18.02.2021 р., №РН-0000074 від 19.02.2021 р., №РН-0000075 від 19.02.2021 р., №РН-0000076 від 19.02.2021 р., №РН-0000077 від 22.02.2021 р., №РН-0000078 від 19.02.2021 р., №РН-0000079 від 23.02.2021 р., №РН-0000080 від 23.02.2021 р., №РН-0000081 від 22.02.2021 р., №РН-0000082 від 24.02.2021 р., №РН-0000083 від 24.02.2021 р., №РН-0000084 від 22.02.2021 р., №РН-0000085 від 25.02.2021 р., №РН-0000086 від 23.02.2021 р., №РН-0000087 від 23.02.2021 р., №РН-0000088 від 24.02.2021 р., №РН-0000089 від 24.02.2021 р., №РН-0000090 від 25.02.2021 р., №РН-0000091 від 25.02.2021 р., №РН-0000092 від 26.02.2021 р., №РН-0000093 від 26.02.2021 р., №РН-0000094 від 26.02.2021 р.

Перевезення вказаного товару здійснювалась автомобільним перевізником ТОВ «Біг Софт», що підтверджується товарно-транспортними накладними №16/02-00002 від 16.02.2021 р., №16/02-00003 від 16.02.2021 р., №16/02-00004 від 16.02.2021 р., №16/02-00005 від 16.02.2021 р., №16/02-00006 від 16.02.2021 р., №16/02-00007 від 16.02.2021 р., №17/02-00001 від 17.02.2021 р., №17/02-00002 від 17.02.2021 р., №17/02-00003 від 17.02.2021 р., №17/02-00004 від 17.02.2021 р., №18/02-00001 від 18.02.2021 р., №18/02-00002 від 18.02.2021 р., №18/02-00003 від 18.02.2021 р., №18/02-00004 від 18.02.2021 р., №18/02-00005 від 18.02.2021 р., №19/02-00001 від 19.02.2021 р., №19/02-00002 від 19.02.2021 р., №19/02-00003 від 19.02.2021 р., №19/02-00004 від 19.02.2021 р., №22/02-00001 від 22.02.2021 р., №22/02-00002 від 22.02.2021 р., №22/02-00003 від 22.02.2021 р., №23/02-00001 від 23.02.2021 р., №23/02-00002 від 23.02.2021 р., №23/02-00003 від 23.02.2021 р., №24/02-00001 від 24.02.2021 р., №24/02-00002 від 24.02.2021 р., №24/02-00003 від 24.02.2021 р., №24/02-00004 від 24.02.2021 р., №25/02-00001 від 25.02.2021 р., №25/02-00002 від 25.02.2021 р., №26/02-00001 від 26.02.2021 р., №26/02-00002 від 26.02.2021 р.

На підставі настання першої події, визначеної п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, постачальником позивача було зареєстровано податкові накладні №57 від 18.02.2021 р., №60 від 16.02.2021 р., №61 від 16.02.2021 р., №63 від 16.02.2021 р., №64 від 16.02.2021 р., №65 від 16.02.2021 р., №66 від 16.02.2021 р., №67 від 17.02.2021 р., №68 від 17.02.2021 р., №69 від 17.02.2021 р., №70 від 17.02.2021 р., №71 від 18.02.2021 р., №72 від 18.02.2021 р., №73 від 18.02.2021 р., №57 від 18.02.2021 р., №74 від 19.02.2021 р., №75 від 19.02.2021 р., №76 від 19.02.2021 р., №77 від 22.02.2021 р., №78 від 19.02.2021 р., №79 від 23.02.2021 р., №80 від 23.02.2021 р., №81 від 22.02.2021 р., №82 від 24.02.2021 р., №83 від 24.02.2021 р., №84 від 22.02.2021 р., №85 від 25.02.2021 р., №86 від 23.02.2021 р., №87 від 23.02.2021 р., №88 від 24.02.2021 р., №89 від 24.02.2021 р., №90 від 25.02.2021 р., №91 від 25.02.2021 р., №92 від 26.02.2021 р., №93 від 26.02.2021 р., №94 від 26.02.2021 р. Зазначені податкові накладні були прийняті та зареєстровані органами ДПС України.

Судом також встановлено, що в перевіряємий період позивачем здійснено оплату за отриманий товар, що підтверджується банківською випискою за період з 01.02.2021 р. по 28.02.2021 р.

Відсутність зауважень з боку податкового органу до змісту і форми наданих під час перевірки первинних розрахунково-фінансових документів з даним контрагентом підтверджується актом перевірки.

Усього по вказаному договору в перевіряємий період було здійснено поставку товару на загальну суму 20 000 000,13 грн., в т.ч. ПДВ 3 333 333,35 грн., що підтверджується підписаними покупцем та продавцем договором поставки та видатковими накладними. При цьому, позивач отримав товар саме на підставі видаткових накладних. Підписи належних представників на видаткових накладних є достатнім та належним доказом приймання-передачі товару, що свідчить про товарність господарської операції між позивачем та постачальником.

ТОВ «ЕСТЕЛ ГРУП» ()

15.02.2021 року між позивачем, як Покупцем, та ТОВ «Естел Груп», як Продавцем, було укладено Договір поставки №3, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується передати (поставити) у власність Покупцю товар, а Покупець зобов`язується прийняти товар і своєчасно здійснити оплату за нього на умовах даного Договору.

Відповідно до умов п.2.1 даного Договору до Товару, що поставляється, додаються супровідні документи із зазначенням найменування, кількості, ціни за одиницю Товару, загальна вартість поставленого Товару.

На виконання умов вказаного договору ТОВ «Естел Груп» було здійснено поставку позивачу товару на загальну суму 15 000 001,74 грн., що підтверджується видатковими накладними №РН-0000051 від 16.02.2021 р., №РН-0000052 від 16.02.2021 р., №РН-0000058 від 17.02.2021 р., №РН-0000059 від 17.02.2021 р., №РН-0000061 від 18.02.2021 р., №РН-0000062 від 18.02.2021 р., №РН-0000065 від 19.02.2021 р., №РН-0000066 від 19.02.2021 р., №РН-0000069 від 22.02.2021 р., №РН-0000070 від 22.02.2021 р., №РН-0000073 від 23.02.2021 р., №РН-0000074 від 23.02.2021 р., №РН-0000077 від 24.02.2021 р., №РН-0000078 від 24.02.2021 р., №РН-0000079 від 24.02.2021 р., №РН-0000080 від 24.02.2021 р., №РН-0000081 від 24.02.2021 р., №РН-0000082 від 24.02.2021 р., №РН-0000084 від 25.02.2021 р., №РН-0000085 від 25.02.2021 р., №РН-0000086 від 25.02.2021 р., №РН-0000087 від 25.02.2021 р., №РН-0000091 від 26.02.2021 р., №РН-0000092 від 26.02.2021 р., №РН-0000093 від 26.02.2021 р., №РН-0000094 від 26.02.2021 р.

Перевезення вказаного товару здійснювалась автомобільним перевізником ТОВ «Біг Софт», що підтверджується товарно-транспортними накладними №16/02-00009 від 16.02.2021 р., №16/02-00008 від 16.02.2021 р., №17/02-00006 від 17.02.2021 р., №17/02-00005 від 17.02.2021 р., №18/02-00007 від 18.02.2021 р., №18/02-00006 від 18.02.2021 р., №19/02-00005 від 19.02.2021 р., №19/02-00006 від 19.02.2021 р., №22/02-00004 від 22.02.2021 р., №22/02-00005 від 22.02.2021 р., №23/02-00004 від 23.02.2021 р., №23/02-00006 від 23.02.2021 р., №24/02-00008 від 24.02.2021 р., №24/02-00009 від 24.02.2021 р., №24/02-00007 від 24.02.2021 р., №24/02-00010 від 24.02.2021 р., №24/02-00005 від 24.02.2021 р., №24/02-00006 від 24.02.2021 р., №25/02-00005 від 25.02.2021 р., №25/02-00004 від 25.02.2021 р., №25/02-00003 від 25.02.2021 р., №25/02-00006 від 25.02.2021 р., №25/02-00007 від 25.02.2021 р., №26/02-00008 від 26.02.2021 р., №26/02-00004 від 26.02.2021 р., №26/02-00005 від 26.02.2021 р., №26/02-00003 від 26.02.2021 р., №26/02-00006 від 26.02.2021 р., №26/02-00007 від 26.02.2021 р.

На підставі настання першої події, визначеної п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, постачальником позивача було зареєстровано податкові накладні №51 від 16.02.2021 р., №52 від 16.02.2021 р., №58 від 17.02.2021 р., №59 від 17.02.2021 р., №61 від 18.02.2021 р., №62 від 18.02.2021 р., №65 від 19.02.2021 р., №66 від 19.02.2021 р., №69 від 22.02.2021 р., №70 від 22.02.2021 р., №73 від 23.02.2021 р., №74 від 23.02.2021 р., №77 від 24.02.2021 р., №78 від 24.02.2021 р., №79 від 24.02.2021 р., №80 від 24.02.2021 р., №81 від 24.02.2021 р., №82 від 24.02.2021 р., №84 від 25.02.2021 р., №85 від 25.02.2021 р., №86 від 25.02.2021 р., №87 від 25.02.2021 р., №91 від 26.02.2021 р., №92 від 26.02.2021 р., №93 від 26.02.2021 р., №94 від 26.02.2021 р. Зазначені податкові накладні були прийняті та зареєстровані органами ДПС України.

Оплата за вказаний товар за перевіряємий період на момент проведення перевірки здійснена не була, що не суперечить п.4.2 договору, згідно якого розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті України протягом 90 календарних днів з моменту поставки товару.

Відсутність зауважень з боку податкового органу до змісту і форми наданих під час перевірки первинних розрахунково-фінансових документів з даним контрагентом підтверджується актом перевірки.

Усього по вказаному договору в перевіряємий період було здійснено поставку товару на загальну суму 15 000 001,74 грн., в т.ч. ПДВ 2 500 000,30 грн., що підтверджується підписаними покупцем та продавцем договором поставки та видатковими накладними. При цьому, позивач отримав товар саме на підставі видаткових накладних. Підписи належних представників на видаткових накладних є достатнім та належним доказом приймання-передачі товару, що свідчить про товарність господарської операції між позивачем та постачальником.

ТОВ «ІНТЕР ВЕЛС ГРУП» ()

15.01.2021 року між позивачем, як Покупцем, та ТОВ «Інтер Велс Груп», як Продавцем, було укладено Договір поставки №4, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується передати (поставити) у власність Покупцю товар, а Покупець зобов`язується прийняти товар і своєчасно здійснити оплату за нього на умовах даного договору.

Відповідно до умов п.2.1 даного договору до товару, що поставляється, додаються супровідні документи із зазначенням найменування, кількості, ціни за одиницю товару, загальна вартість поставленого товару.

На виконання умов вказаного договору ТОВ «Інтер Велс Груп» було здійснено поставку Позивачу товару на загальну суму 10 000 000,16 грн., що підтверджується видатковими накладними №РН-0000054 від 08.02.2021 р., №РН-0000057 від 09.02.2021 р., №РН-0000059 від 10.02.2021 р., №РН-0000062 від 11.02.2021 р., №РН-0000063 від 11.02.2021 р., №РН-0000066 від 12.02.2021 р., №РН-0000067 від 12.02.2021 р., №РН-0000070 від 15.02.2021 р., №РН-0000085 від 22.02.2021 р., №РН-0000087 від 23.02.2021 р., №РН-0000089 від 24.02.2021 р., №РН-0000090 від 24.02.2021 р., №РН-0000092 від 25.02.2021 р., №РН-0000093 від 25.02.2021 р., №РН-0000095 від 26.02.2021 р., №РН-0000096 від 26.02.2021 р.

Перевезення вказаного товару здійснювалась автомобільним перевізником ТОВ «Біг Софт», що підтверджується товарно-транспортними накладними №8/02-00004 від 08.02.2021 р., №9/02-00003 від 09.02.2021 р., №10/02-00004 від 10.02.2021 р., №11/02-00003 від 11.02.2021 р., №12/02-00003 від 12.02.2021 р., №15/02-00002 від 15.02.2021 р., №22/02-00008 від 22.02.2021 р., №23/02-00008 від 23.02.2021 р., №24/02-00013 від 24.02.2021 р., №25/02-00011 від 25.02.2021 р., №25/02-00012 від 25.02.2021 р., №26/02-00011 від 26.02.2021 р. та №26/02-00012 від 26.02.2021 р.

На підставі настання першої події, визначеної п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, постачальником позивача було зареєстровано податкові накладні №54 від 08.02.2021 р., №57 від 09.02.2021 р., №59 від 10.02.2021 р., №62 від 11.02.2021 р., №63 від 11.02.2021 р., №66 від 12.02.2021 р., №67 від 12.02.2021 р., №70 від 15.02.2021 р., №85 від 22.02.2021 р., №87 від 23.02.2021 р., №89 від 24.02.2021 р., №90 від 24.02.2021 р., №92 від 25.02.2021 р., №93 від 25.02.2021 р., №95 від 26.02.2021 р., №96 від 26.02.2021 р. Зазначені податкові накладні були прийняті та зареєстровані органами ДПС України.

Судом також встановлено, що в перевіряємий період позивачем здійснено оплату за отриманий товар, що підтверджується банківською випискою за період з 01.02.2021 р. по 28.02.2021 р.

Відсутність зауважень з боку податкового органу до змісту і форми наданих під час перевірки первинних розрахунково-фінансових документів з даним контрагентом підтверджується актом перевірки.

Усього по вказаному договору було здійснено поставку Товару на загальну суму 10 000 000,16 грн., в т.ч. ПДВ 1 666 666,70 грн., що підтверджується підписаними покупцем та продавцем договором поставки та видатковими накладними. При цьому, позивач отримав товар саме на підставі видаткових накладних. Підписи належних представників на видаткових накладних є достатнім та належним доказом приймання-передачі товару, що свідчить про товарність господарської операції між позивачем та постачальником.

ТОВ «АГРОС МОРЕ» ()

12.01.2021 року між позивачем, як Покупцем, та ТОВ «Агрос Море», як Продавцем, було укладено Договір поставки №2/21, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується постачати та передавати у власність Покупцю товар, а Покупець зобов`язується приймати товар і оплачувати його на умовах даного договору.

Відповідно до умов п.1.2 даного договору асортимент, вид, фактична кількість партії товару, його ціна та умови поставки зазначаються сторонами у специфікаціях та/або видаткових накладних, що є невід`ємними частинами даного договору.

Сума договору визначається сумою вартостей всіх видаткових накладних в рамках цього Договору (п.1.3 Договору).

На виконання умов вказаного договору ТОВ «Агрос Море» було здійснено поставку позивачу товару на загальну суму 3 252 964,80 грн., що підтверджується видатковими накладними №435 від 01.02.2021 р., №476 від 03.02.2021 р., №540 від 08.02.2021 р., №624 від 12.02.2021 р., №771 від 23.02.2021 р., №825 від 25.02.2021 р.

Перевезення вказаного товару здійснювалась автомобільним перевізником ТОВ «Біг Софт», що підтверджується товарно-транспортними накладними №1/02-00001 від 01.02.2021 р., №3/02-00001 від 03.02.2021 р., №8/02-00001 від 08.02.2021 р., №12/02-00001 від 12.02.2021 р., №23/02-00007 від 23.02.2021 р., №25/02-00008 від 25.02.2021 р.

На підставі настання першої події, визначеної п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, постачальником позивача було зареєстровано податкові накладні №15 від 01.02.2021 р., №56 від 03.02.2021 р., №120 від 08.02.2021 р., №204 від 12.02.2021 р., №351 від 23.02.2021 р., №405 від 25.02.2021 р. Зазначені податкові накладні були прийняті та зареєстровані органами ДПС України.

Судом також встановлено, що в перевіряємий період позивачем здійснено оплату за отриманий товар, що підтверджується банківською випискою за період з 01.02.2021 р. по 28.02.2021 р.

Відсутність зауважень з боку податкового органу до змісту і форми наданих під час перевірки первинних розрахунково-фінансових документів з даним контрагентом підтверджується актом перевірки.

Усього по вказаному договору було здійснено поставку товару на загальну суму 3 252 964,80 грн., в т.ч. ПДВ 542 160,80 грн., що підтверджується підписаними покупцем та продавцем договором поставки та видатковими накладними. При цьому, позивач отримав товар саме на підставі видаткових накладних. Підписи належних представників на видаткових накладних є достатнім та належним доказом приймання-передачі товару, що свідчить про товарність господарської операції між позивачем та постачальником.

ТОВ «ЮГЛА-Н» ()

18.01.2021 року між позивачем, як Покупцем, та ТОВ «Югла-Н», як Постачальником, було укладено Договір поставки №22, відповідно до п.1.1 якого Постачальник зобов`язується постачати Покупцеві, а Покупець приймати та сплачувати продовольчі товари (риба, морепродукти, рибопродукти та інше), в подальшому «Товар», згідно замовлення Покупця, що оформлені за довільною формою.

З моменту підписання накладної представником Покупця, поставка товару вважається такою, що відбулась належним чином, товар вважається таким, що прийнятий Покупцем по кількості і якості, а право власності на товар і ризики випадкового знищення чи випадкового пошкодження товару такими, що перейшли від Постачальника до Покупця (п.2.12 Договору).

На виконання умов вказаного договору ТОВ «Югла-Н» було здійснено поставку позивачу товару на загальну суму 3 168 046,80 грн., що підтверджується видатковими накладними №21 від 02.02.2021 р., №22 від 03.02.2021 р., №23 від 04.02.2021 р., №24 від 05.02.2021 р., №25 від 08.02.2021 р., №27 від 11.02.2021 р., №28 від 12.02.2021 р., №29 від 15.02.2021 р., №31 від 16.02.2021 р., №33 від 19.02.2021 р., №35 від 22.02.2021 р., №36 від 23.02.2021 р., №38 від 24.02.2021 р.

Перевезення вказаного товару здійснювалась автомобільним перевізником ТОВ «Біг Софт», що підтверджується товарно-транспортними накладними №2/02-00001 від 02.02.2021 р., №3/02-00003 від 03.02.2021 р., №4/02-00002 від 04.02.2021 р., №5/02-00001 від 05.02.2021 р., №8/02-00006 від 08.02.2021 р., №11/02-00006 від 11.02.2021 р., №12/02-00005 від 12.02.2021 р., №15/02-00005 від 15.02.2021 р., №16/02-00012 від 16.02.2021 р., №19/02-00011 від 19.02.2021 р., №22/02-00010 від 22.02.2021 р., №23/02-00010 від 23.02.2021 р., №24/02-00015 від 24.02.2021 р.

На підставі настання першої події, визначеної п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, постачальником позивача було зареєстровано податкові накладні №1 від 02.02.2021 р., №2 від 02.02.2021 р., №3 від 02.02.2021 р., №4 від 02.02.2021 р., №5 від 08.02.2021 р., №7 від 11.02.2021 р., №8 від 12.02.2021 р., №9 від 15.02.2021 р., №11 від 16.02.2021 р., №13 від 19.02.2021 р., №14 від 19.02.2021 р., №15 від 19.02.2021 р., №16 від 19.02.2021 р. Зазначені податкові накладні були прийняті та зареєстровані органами ДПС України.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оплата за вказаний товар була здійснена в повному обсязі, що підтверджується банківською випискою за період з 01.02.2021 р. по 28.02.2021 р.

Відсутність зауважень з боку податкового органу до змісту і форми наданих під час перевірки первинних розрахунково-фінансових документів з даним контрагентом підтверджується актом перевірки.

Усього по вказаному договору було здійснено поставку товару на загальну суму 3 168 046,80 грн., в т.ч. ПДВ 528 007,80 грн., що підтверджується підписаними покупцем та продавцем договором поставки та видатковими накладними. При цьому, позивач отримав товар саме на підставі видаткових накладних. Підписи належних представників на видаткових накладних є достатнім та належним доказом приймання-передачі товару, що свідчить про товарність господарської операції між позивачем та постачальником.

ТОВ «РИБПОРТ» ()

11.02.2021 року між позивачем, як Покупцем, та ТОВ «РИБПОРТ», як Постачальником, було укладено Договір поставки №11, відповідно до п.1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити рибу свіжоморожену та морепродукцію, надалі - Продукція.

Найменування, асортимент, одиниця виміру, загальна кількість продукції, що підлягає поставці за цим договором, ціна за одиницю продукції та загальна ціна продукції визначається сторонами в накладній, яка після її підписання сторонами є невід`ємною частиною даного договору (п.1.2 Договору).

На виконання умов вказаного договору ТОВ «РИБПОРТ» було здійснено поставку позивачу товару на загальну суму 1 800 262,40 грн., що підтверджується видатковими накладними №1 від 11.02.2021 р., №2 від 12.02.2021 р., №3 від 12.02.2021 р., №4 від 15.02.2021 р., №5 від 15.02.2021 р., №7 від 22.02.2021 р., №8 від 23.02.2021 р., №9 від 24.02.2021 р., №10 від 25.02.2021 р., №11 від 26.02.2021 р., №12 від 26.02.2021 р.

Перевезення вказаного товару здійснювалась автомобільним перевізником ТОВ «Біг Софт», що підтверджується товарно-транспортними накладними №11/02-00005 від 11.02.2021 р., №12/02-00004 від 12.02.2021 р., №15/02-00004 від 15.02.2021 р., №22/02-00009 від 22.02.2021 р., №23/02-00009 від 23.02.2021 р., №24/02-00014 від 24.02.2021 р., №25/02-00013 від 25.02.2021 р. та №26/02-00013 від 26.02.2021 р.

На підставі настання першої події, визначеної п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, постачальником позивача було зареєстровано податкові накладні №1 від 11.02.2021 р., №2 від 12.02.2021 р., №3 від 12.02.2021 р., №4 від 15.02.2021 р., №5 від 15.02.2021 р., №7 від 22.02.2021 р., №8 від 23.02.2021 р., №9 від 24.02.2021 р., №10 від 25.02.2021 р., №11 від 26.02.2021 р., №12 від 26.02.2021 р. Зазначені податкові накладні були прийняті та зареєстровані органами ДПС України.

Оплата за вказаний товар була здійснена частково, а саме в розмірі 1 300 262,40 грн., що підтверджується банківською випискою за період з 01.02.2021 р. по 28.02.2021 р.

Відсутність зауважень з боку податкового органу до змісту і форми наданих під час перевірки первинних розрахунково-фінансових документів з даним контрагентом підтверджується актом перевірки.

Усього по вказаному договору було здійснено поставку товару на загальну суму 1 800 262,40 грн., в т.ч. ПДВ 300 043,74 грн., що підтверджується підписаними покупцем та постачальником договором поставки та видатковими накладними. При цьому, позивач отримав товар саме на підставі видаткових накладних. Підписи належних представників на видаткових накладних є достатнім та належним доказом приймання-передачі товару, що свідчить про товарність господарської операції між позивачем та постачальником.

ТОВ «ЮРМАЛА-ФІШ» ()

04.02.2021 року між позивачем, як Покупцем, та ТОВ «Юрмала-Фіш», як Постачальником, було укладено Договір поставки №3, відповідно до п.1.1 якого Постачальник зобов`язується постачати Покупцеві, а Покупець приймати і оплачувати продовольчі товари (риба, морепродукти, рибопродукти та інше), в подальшому «Товар», згідно умов даного Договору.

Асортимент, вид, фактична кількість партії товару, його ціна та умови поставки зазначаються Сторонами у специфікаціях та/або видаткових накладних, що є невід`ємними частинами даного Договору (п.1.2 Договору).

На виконання умов вказаного договору ТОВ «Юрмала-Фіш» було здійснено поставку позивачу товару на суму 223 619,98 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000017 від 04.02.2021 р. та товарно-транспортною накладною №4/02-00003 від 04.02.2021 р.

На підставі настання першої події, визначеної п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, постачальником позивача було зареєстровано податкову накладну №1 від 04.02.2021 р. Зазначену податкову накладну було прийнято та зареєстровано органами ДПС України.

Оплата за вказаний товар була здійснена повністю, що підтверджується банківською випискою за період з 01.02.2021 р. по 28.02.2021 р.

Відсутність зауважень з боку податкового органу до змісту і форми наданих під час перевірки первинних розрахунково-фінансових документів з даним контрагентом підтверджується актом перевірки.

Усього по вказаному договору було здійснено поставку товару на загальну суму 223 619,98 грн., в т.ч. ПДВ 37 270,00 грн., що підтверджується підписаними покупцем та постачальником договором поставки та видатковою накладною. При цьому, позивач отримав товар саме на підставі видаткової накладної. Підписи належних представників на видатковій накладній є достатнім та належним доказом приймання-передачі товару, що свідчить про товарність господарської операції між позивачем та постачальником.

ТОВ «АЛЬТА МАР» ()

22.02.2021 року між позивачем, як Покупцем, та ТОВ «Альта Мар», як Продавцем, було укладено Договір купівлі-продажу №136, відповідно до п.1.1 якого Продавець передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає та оплачує Товар, згідно з замовленнями Покупця та товаросупровідною документацією і порядку і на умовах, передбачених цим Договором.

Товаром за даним Договором є: продукти харчування в асортименті, а саме риба у кількості та за ціною, що визначається рахунками/фактурами, видатковою накладною за кожну окрему партію товару, яка погоджена Сторонами (п.2.1 Договору).

Умовами Договору, серед іншого, передбачено проведення розрахунків на умовах 100% попередньої оплати (п.5.2 Договору).

На підставі настання першої події, визначеної п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, по факту попередньої оплати товару продавцем позивача було зареєстровано податкову накладну №77 від 26.02.2021 р. на суму 140 750,40 грн., в т.ч. ПДВ 23 458,40 грн.

Здійснення попередньої оплати за договором №136 від 22.02.2021 р. підтверджується банківською випискою за період з 01.02.2021 р. по 28.02.2021 р.

Судом встановлено, що оплачений товар було поставлено ТОВ «Альта Мар» 05.03.2021 р., що підтверджується видатковою накладною №77 від 05.03.2021 р. Зазначену податкову накладну було прийнято та зареєстровано органами ДПС України.

Відсутність зауважень з боку податкового органу до змісту і форми наданих під час перевірки первинних розрахунково-фінансових документів з даним контрагентом підтверджується актом перевірки.

Проаналізувавши відносини позивача з даним контрагентом, суд дійшов висновку, що позивачем було правомірно відображено в Декларації з ПДВ за лютий 2021 року суму в розмірі 23 458,40 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Альта Мар».

Судом встановлено, що перевезення товарів від вищевказаних постачальників позивача здійснювали Товариство з обмеженою відповідальністю «Біг Софт» та Фізична особа-підприємець Лежньов В.О.

04.01.2021 р. між позивачем, як Замовником, та ТОВ «Біг Софт», як Виконавцем, було укладено Договір про надання послуг з перевезення вантажу №0401/2021/1.

Відповідно до п.1.1 даного договору на умовах і в порядку, передбачених даним Договором, Виконавець зобов`язується за плату та за замовленням Замовника виконувати перевезення вантажів автомобільним вантажним транспортом на території України (надалі - Послуги), а Замовник зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх.

Згідно з п.2.1. даного Договору замовник повідомляє Виконавця про необхідність здійснення перевезення засобами телефонного чи електронного зв`язку або шляхом надання заявки не пізніше, ніж за 6 годин до дати подання транспортних засобів під завантаження.

Відповідно до п.4.4. Договору Замовник здійснює оплату належним чином наданих Виконавцем послуг відповідно до погоджених Сторонами перевезень згідно вимог даного Договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця після підписання Замовником оригіналу підписаного Виконавцем Акту приймання-передачі наданих послуг.

Надання вказаних послуг з перевезення вантажу в лютому 2021 року підтверджується підписаними між сторонами договору актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №1703-1 від 17.03.2021 р., №1703-2 від 17.03.2021 р., №1703-3 від 17.03.2021 р., №1703-4 від 17.03.2021 р. та №1703-5 від 17.03.2021 р.

На підставі настання права першої події, передбаченої ст.198 Податкового кодексу України контрагентом позивача було зареєстровано податкові накладні №8 від 17.03.2021 р., №9 від 17.03.2021 р., №10 від 17.03.2021 р., №11 від 17.03.2021 р., №12 від 17.03.2021 р. Зазначені податкові накладні було прийнято та зареєстровано органами ДПС України.

Посилання відповідача на те, що ТОВ «Біг Софт» не декларувало взаємовідносини з Приватним підприємством «Інвалідів Діва» у перевіряємому періоді (аркуш 45 акту перевірки) спростовується наявними в матеріалах справи актами здачі-приймання робіт (надання послуг) та податковими накладними.

Судом також встановлено, що 28.01.2021 року між позивачем, як Замовником, та Фізичною особою-підприємцем Лежньовим В.О., як Перевізником, укладено Договір перевезення вантажів автомобільним транспортом №28/01, відповідно до п.1.1. якого Замовник доручає, а Перевізник зобов`язується надавати Замовнику послуги перевезення вантажів: продовольчі товари в асортименті (морепродукти) та ін. автомобілями (далі за текстом також «транспорт», «техніка»).

Територія надання послуг: територія України. Конкретні маршрути перевезення визначаються Замовником і фіксуються в товарно-транспортних накладних (п.1.2 Договору).

Ціна послуг Перевізника (тарифи на перевезення) встановлюються Додатком №1 до Договору, що є невідємною його частичною (п.2.1. Договору).

Замовник оплачує послуги Перевізника протягом 10 (десяти) банківських днів після підписання Сторонами акта передачі-приймання наданих послуг (п.2.3. Договору).

Надання вказаних послуг з перевезення вантажу в лютому 2021 року підтверджується підписаними між сторонами договору актом надання послуг №18 від 26.02.2021 р.

Матеріали справи підтверджують та відповідачем не спростовано придбання позивачем супутніх товарів для подальшої переробки продукції, отриманої від постачальників товарів та реалізації готової рибної продукції на ТОВ «ФІРМА ТЕРМА 2020», що підтверджується відповідним договором постачання товару №0421-1 від 04.01.2021 р. та видатковими накладними.

Посилання відповідача на ненадання під час перевірки доказів транспортування товару на ТОВ «ФІРМА ТЕРМА 2020» не беруться судом до уваги, оскільки пунктом 2.3 зазначеного договору передбачено постачання товару зі складу позивача на умовах самовивозу, що також було встановлено відповідачем під час проведення перевірки (аркуш 29 акту перевірки).

Твердження відповідача щодо нереальності взаємовідносин позивача з контрагентом покупцем ТОВ «ФІРМА ТЕРМА 2020» не підтверджується належними і допустимими доказами.

Аналізуючи наведене вище, повно та всебічно вивчивши всі наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що вказані господарські операції мали реальну господарську ціль - забезпечення діяльності позивача та досягнення його мети - отримання прибутку. Товар отриманий від контрагентів мав реальний і товарний характер та був використаний в межах господарської діяльності в оподатковуваних операціях. Зазначене підтверджується обставинами, викладеними вище, і документами, які стали предметом перевірки.

Таким чином, факт придбання Приватним підприємством «Інвалідів Діва» у ТОВ «ВЕЛСІТ ТРЕЙД», ТОВ «АТІК ВЕСТ», ТОВ «ЕСТЕЛ ГРУП», ТОВ «ІНТЕР ВЕЛС ГРУП», ТОВ «АГРОС МОРЕ», ТОВ «ЮГЛА-Н», ТОВ «РИБПОРТ», ТОВ «ЮРМАЛА-ФІШ», ТОВ «АЛЬТА МАР» та ТОВ «Завод продовольчих товарів - Універсалпрод» товарів і послуг підтверджується належними первинними документами.

Статтею 3 Закону України №996-ІV від 16 липня 1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-ХІV) передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону №996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 2 статті 9 вказаного Закону №996-ХІV первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок.

Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону №996-ХІV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

В акті перевірки не наведено, у чому саме надані позивачем первинні документи не відповідають наведеним вимогам Закону. Контрагенти позивача на момент здійснення господарських операцій з ним були зареєстровані як юридичні особи та як платники податку на додану вартість.

В акті перевірки не спростовано факту наявності контрагентів позивача на час здійснення господарських операцій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Також, складений за результатами перевірки акт перевірки не містить документальних підтверджень порушень при відображенні в обліку взаємовідносин з контрагентами за період, що підлягав перевірці. Вказане свідчить про те, що всі висновки у акті стосовно порушень позивача при здійсненні господарської діяльності з контрагентами зроблені виключно з припущень перевіряючих, які не ґрунтуються на документах первинного бухгалтерського та податкового обліку, що є порушенням Податкового кодексу України та Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015 р.

В акті перевірки суб`єктом владних повноважень не викладено належних та допустимих доводів про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій за укладеними договорами, про відсутність витрат позивача у спірних правовідносинах, про несумісність предмету укладених договорів з напрямом господарської діяльності позивача, про відсутність використання позивачем отриманих товарів, що зумовило необґрунтованість і невідповідність закону висновків суб`єкта владних повноважень про фіктивність правочинів та їх вчинення без мети реального настання правових наслідків.

Посилання податкового органу на те, що позивач не мав фактичної (реальної) господарської діяльності з вищеназваними контрагентами з огляду на недостатню кількість працюючих на зазначених підприємствах, не може слугувати достатнім свідченням сумнівності розглядуваних операцій та недобросовісності позивача, як платника податків. Необхідні для виконання операцій особи можуть бути залучені платником за цивільно-правовими договорами, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу), навіть якщо про такі платник не звітував.

Таке правозастосування відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 22.10.2019 р. у справі № 822/5413/15, від 15.04.2020 р. у справі № 826/13929/17 та від 16.04.2020 р. у справі № 520/7467/19, які мають враховуватися при застосуванні норм права у подібних ситуаціях.

Стосовно недостатньої кількості виробничих потужностей та інших питань податкової звітності контрагентів позивача, варто зазначити, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкової звітності та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Наведений висновок неодноразово викладався Верховним Судом, зокрема, у постанові від 04.06.2020 р. у справі № 340/422/19.

Посилання контролюючого органу на відсутність у контрагентів позивача основних фондів також не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати іншу діяльність, не заборонену законом, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань за укладеними ним договорами.

Наведена позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 03.02.2021 р. у справі №826/14004/17.

Оскільки умисел діяльності позивача не досліджувався контролюючим органом під час перевірки, не встановлений жодним судовим рішенням, а матеріали справи не свідчать про наявність умислу в ухиленні від оподаткування або вчиненні іншого порушення податкового законодавства, згадані доводи відповідача є лише відомостями про обставини, які без причинно-наслідкового зв`язку не мають значення для вирішення даного спору.

Також, наявність певної аналітичної інформації з інформаційних систем податкового органу або відомості, одержані від інших підрозділів податкової служби чи інших органів державної влади, можуть свідчити лише про наявність у податкового органу певних сумнівів, однак не доказують з достовірністю того факту, що в дійсності позивач не міг отримати товари/послуги від контрагентів.

Висновки відповідача не можуть ґрунтуватися на податковій інформації по контрагентах позивача та не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

Європейський суд з прав людини в п. 38 рішення від 09.01.2007 р. у справі «Інтерсплав проти України» зазначив: коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування податку на додану вартість, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування податку на додану вартість за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Крім того, Європейський Суд з прав людини в п. 70, 71 рішення від 22.01.2009 р. у справі «Булвес проти Болгарії» зазначив: якщо національні власті у відсутність яких-небудь вказівок на пряму участь фізичної особи або юридичної особи у зловживанні, пов`язаному із сплатою податку на додану вартість, який нараховується з операцій в ланцюзі постачань, або яких-небудь вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж карають одержувача, який повністю виконав свої обов`язки, за дії або бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і відносно якого у нього не було засобів відстежування і забезпечення його старанності, то власті виходять за рамки розумного та порушують справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільних інтересів і вимогами захисту прав власності. Враховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов`язків з подання звітності по податку на додану вартість, неможливо для неї забезпечити дотримання постачальником обов`язків подавати звітність по податку на додану вартість і той факт, що ніякого шахрайства відносно системи податку на додану вартість, про який компанія-заявник знала або могла знати, здійснено не було, компанія-заявник не повинна нести наслідки невиконання постачальником обов`язків своєчасного подання звітності по податку на додану вартість і в результаті сплачувати податок на додану вартість вдруге, а також сплачувати пені.

Крім того, як слідує із висновку Верховного Суду (постанова від 20.03.2018 р. у справі №804/939/16) податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкова інформація, надана іншими контролюючими органами, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону.

Крім того, постановами Верховного Суду від 27.02.2020 р. (справи №813/7081/14, №814/120/15), від 03.10.2019 р. (справа №813/4079/15), від 10.09.2019 р. (справа №814/2412/17) визнано, що наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами.

Реальність господарської операції - це встановлення факту зміни руху активів чи зміни стану зобов`язань платника податку внаслідок придбання ним товарів (послуг), що використовуються таким платником у своїй господарській діяльності (Ухвала ВАСУ від 10.03.2015 р. у справі №2а-0370/1564/12).

Висновки в акті перевірки не спростовують фактичного руху активів позивача, а відповідно до його змісту оплата за договорами з постачальниками товарів/послуг підтверджена, що доводиться банківською випискою.

Підставою виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість, який у подальшому приймає участь у формуванні сум бюджетного відшкодування, є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та робіт (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Напротивагу висновкам податкового органу, позивачем на підтвердження реальності господарських операцій надано до перевірки первинні розрахунково-фінансові документи щодо поставки товарів, їх перевезення від постачальників та подальшої переробки і реалізації готової продукції.

Згідно з постановою Верховного Суду у справі №821/589/17 від 06.02.2018 р. фактично здійснена господарська операція характеризується тим, що призводить до настання реальних змін майнового стану платника податків, а первинний документ, відповідно, це документ, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Як слідує з акту перевірки, відповідач ставить під сумнів реалізацію товарів власного виробництва позивача, як наслідок, безпідставне застосування пільги (нульова ставка) з оподаткування підприємств та громадських організацій осіб з інвалідністю відповідно до пункту 8 підрозділу 2 розділу ХХ (Перехідні положення) Податкового кодексу України. На підтвердження означеного висновку відповідач посилається на відсутність експлуатаційного дозволу у Держпродспоживслужбі, а також неможливість фактичного використання виробничих потужностей та трудових ресурсів.

Згідно пункту 8 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, на період до 1 січня 2025 року за нульовою ставкою оподатковується податком на додану вартість постачання товарів (крім підакцизних товарів) та послуг (крім послуг, що надаються під час проведення лотерей і розважальних ігор та послуг з постачання товарів, отриманих у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів, що уповноважують такого платника податку (далі - комісіонера) здійснювати постачання товарів від імені та за дорученням іншої особи (далі - комітента) без передання права власності на такі товари), що безпосередньо виготовляються підприємствами та організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, які засновані громадськими об`єднаннями осіб з інвалідністю і є їх власністю, де кількість осіб з інвалідністю, які мають там основне місце роботи, становить протягом попереднього звітного періоду не менше 50 відсотків середньооблікової кількості штатних працівників, і за умови, що фонд оплати праці таких осіб з інвалідністю становить протягом звітного періоду не менше 25 відсотків суми загальних витрат на оплату праці, що відносяться до складу витрат виробництва.

Безпосереднім вважається виготовлення товарів/послуг, внаслідок якого сума витрат, понесених на переробку (обробку, інші види перетворення) сировини, комплектуючих, складових частин, інших покупних товарів, які використовуються у виготовленні таких товарів, становить не менше 8 відсотків продажної ціни таких виготовлених товарів.

Зазначені підприємства та організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю мають право застосовувати цю пільгу за наявності реєстрації у відповідному контролюючому органі, яка здійснюється на підставі подання відповідної заяви платника податку про бажання отримати таку пільгу та позитивного рішення уповноваженого органу відповідно до Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні".

При порушенні вимог цього пункту платником податку контролюючий орган скасовує його реєстрацію як особи, що має право на податкову пільгу, а податкові зобов`язання такого платника податку перераховуються з податкового періоду, за наслідками якого були виявлені такі порушення, відповідно до загальних правил оподаткування, встановлених цим Кодексом, та з одночасним застосуванням відповідних фінансових санкцій.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що розпорядженням Запорізької обласної державної адміністрації №606 від 28.12.2020 р. позивачу надано дозвіл на право користування пільгами з оподаткування на період з 01.01.2021 р. по 01.04.2021 р. на підставі пункту 142.1 статті 142 розділу ІІІ «Податок на прибуток підприємств» Податкового кодексу України та пункту 8 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

У перевіряємий період зазначене розпорядження було чинним, на момент проведення перевірки відповідачем не оспорювалось та не було визнано недійсним у встановленому законом порядку.

Крім того, питання документального підтвердження виконання умов пункту 8 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України було предметом дослідження судового експерта, висновок якого наявний у матеріалах справи та надавався контролюючому органу під час проведення перевірки. Згідно вказаного висновку експерта підтверджується відсоткове співвідношення суми витрат, понесених Приватним підприємством «Інвалідів Діва» на переробку (обробку, інші види перетворення) сировини, комплектуючих, складових частин, інших покупних товарів, які використовуються у виготовленні таких товарів, до виручки від реалізації (продажної ціни) таких виготовлених товарів, зазначені у калькуляції виготовленої та реалізованої готової продукції у розмірі: за лютий 2021 року 16,80 %.

Посилання відповідача в акті перевірки на те, що Приватне підприємство «Інвалідів Діва» не дотримувалось вимог Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» від 23.12.1997 № 771/97-ВР не береться судом до уваги, з огляду на наступне.

За змістом ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 р. №877-V, передбачені загальні вимоги до здійснення державного нагляду (контролю), а саме: виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до статей 191, 192, 193, 20 Податкового кодексу України контроль за дотриманням вимог безпечності та якості харчових продуктів не відноситься до сфери контролю, функцій та повноважень органів Державної податкової служби України, а тому відповідач не уповноважений надавати висновок стосовно дотримання позивачем вимог законодавства, що не належить до сфери управління означеного контролюючого органу.

Доводи відповідача про те, що у Приватного підприємства «Інвалідів Діва» відсутні на балансі гуртожитки та готельні комплекси та не надано пояснень під час проведення перевірки щодо фактичного проживання працівників та/або їх перевезення на роботу, враховуючи різні території їх проживання та роботи у виробничому цеху за адресою: Рівненська обл., Острозький район, с.Межиріч, вул.Нова, буд.8, не знаходять свого правового обґрунтування, оскільки умовами Кодексу законів про працю України, Закону України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами трудового законодавства обов`язок роботодавця забезпечувати найманих працівників місцем проживання не передбачений. Такий обов`язок може бути передбачений тільки індивідуальними умовами трудових, колективних договорів, укладених підприємством з найманими працівниками. Позивачем пояснено, що таких індивідуальних умов щодо трудових відносин з найманими працівниками немає.

Посилання відповідача в акті перевірки на лист ОСОБА_1 , який згідно документів працював оператором котельні на Приватному підприємстві «Інвалідів Діва», згідно якого останній заперечує існування трудових відносин з позивачем у перевіряємий період, суд вважає необґрунтованими, оскільки зазначений лист суперечить податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (Д5), що також був долучений відповідачем до відзиву на позовну заяву. Крім того, відповідачем в акті перевірки та у відзиві на позовну заяву не вказано, яким чином було встановлено особу, що надавала письмові пояснення, відсутні докази попередження відповідачем зазначеної особи про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Суд зауважує, що порушення вимог закону щодо порядку формування засобів доказування, як процесуальної форми судових доказів, тягне за собою їх недопустимість як доказів, що унеможливлює використання сторонами та судом даних (інформації), що містяться в них, для вирішення спору.

Щодо письмових пояснень від 27.04.2021 р., 29.04.2021 р., 07.05.2021 р., відібраних, за слів відповідача, у працівників позивача та долучених до відзиву на позовну заяву, суд зауважує, що такої інформації акт перевірки не містить, що дозволяє дійти до висновку про те, що така інформація не враховувалась під час винесення оскаржуваних податкових рішень, тому не повинна братись до уваги під час вирішення питання про їх правомірність або протиправність.

Щодо посилання відповідача на протокол допиту свідка від 07.07.2021 р. в кримінальному провадженні №0000010 від 24.02.2021 р., суд зауважує, що сам по собі протокол допиту чи наявність кримінального провадження не є безумовними та допустимими доказами відсутності реального здійснення господарської операції, позаяк відповідачем не надано копії вироку, винесеного в рамках зазначеного кримінального провадження.

Відповідно до ч.6 ст.75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ані Конституцією України, ані жодним законом не передбачено право контролюючих органів самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини і дані, вказані платником податків в податкових деклараціях, в тому числі за результатами аналітичних досліджень.

Ст. ст. 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Ч.1 та ч.5 ст.203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правовими наслідками укладення правочину є виникнення у сторін такого договору взаємних прав та обов`язків з їх подальшою реалізацією.

Отже, на підтвердження включення сум коштів до складу валових витрат та сум ПДВ до складу податкового кредиту необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема: документи, що підтверджують факт отримання товарів від іншої особи та документи, що підтверджують зв`язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.

Реальність господарських операцій позивача із контрагентами підтверджується належним чином оформленими копіями документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку для такого виду послуг та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичне здійснення таких операцій, а саме: договорами поставки та договорами на надання послуг, специфікаціями до них, договорами оренди та актами до них, податковими та видатковими накладними, актами прийому-передачі, товарно-транспортними накладними, банківськими виписками.

Разом з тим, в акті перевірки не міститься висновків стосовно невідповідності наданих для перевірки бухгалтерських документів вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в свою чергу, видаткові накладні відповідають вимогам, визначеним п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, а отже сумніви у правильності нарахування та сплати податків позивачем є помилковими та необґрунтованими. Вказані в акті перевірки висновки щодо того, що подані позивачем документи не мають юридичної сили первинних документів є суто суб`єктивною думкою контролюючого органу.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і, відповідно, протиправність застосування до позивача негативних санкцій оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями від 27.05.2021 р. №06 та №06.

Відтак в цій частини позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування позивача, суд вважає такі вимоги передчасними, з огляду на нижчезазначене.

Згідно з п. 200.7.2 п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до положень п.п. "ґ" п.200.12 ст.200 Податкового кодексу України, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 200.12 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

На підставі вищевикладеного, вимоги щодо внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість заявленої суми є передчасними.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін по суті спору полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін щодо суті спору, з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склалися.

Судом враховується, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях. з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи викопав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України. № 63566/00, § 23. ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

З урахуванням приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягають стягненню в дохід бюджету, оскільки ухвалою суду від 18.08.2021 року позивачу було надано відстрочку в оплаті судового збору до розгляду Господарським судом Запорізької області позову по суті.

Керуючись ст. ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 129, 231, 237, 238, 239, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного підприємства Інвалідів Діва до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області від 27.05.2021 року №06, за формою В1.

Визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області від 27.05.2021 року №06, за формою В4.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у Зап.обл/м.Зап. Вознес./22030101, код отримувача 37941997, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача 899998, рахунок отримувача: UA3008513, код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір в сумі 418 601,83 (чотириста вісімнадцять тисяч шістсот одну) грн. 83 коп.

Повне рішення складено 10.12.2021.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення розміщується у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Л.М. Сушко