ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" грудня 2021 р. Cправа №902/721/21

Суддя Господарського суду Вінницької області О.Нешик, при секретарі судового засідання Н.Шаравській, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом фізичної особи-підприємця Пилявця Віталія Івановича, с.Лісова Лисіївка Хмільницького району Вінницької області

до Приватного акціонерного товариства "Турбівський каоліновий завод", смт Турбів Вінницького району Вінницької області

про стягнення 117222,41 грн заборгованості згідно договору про надання послуг

представники сторін в судове засідання не з`явились

ВСТАНОВИВ :

До Господарського суду Вінницької області 12.07.2021 надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця Пилявця Віталія Івановича про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Турбівський каоліновий завод" заборгованості за надані послуги у розмірі 117222,41 грн, що включає: 77500,00 грн - основного боргу; 17905,05 грн - пені; 6710,70 грн - 3 % річних; 15106,66 грн - суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів. Ціна позову визначена позивачем з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов Договору про надання послуг №1/06-18 від 07.06.2018 в частині здійснення обумовлених платежів.

Ухвалою суду від 09.08.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/721/21, вирішено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Під час підготовчого судового засідання, 11.11.2021, позивач подав до суду заяву про збільшення (уточнення) позовних вимог, в якій останній просить суд стягнути на його користь з відповідача: основний борг в розмірі 77500,00 грн, 3% річних в розмірі 7742,62 грн та інфляційні збитки в розмірі 19713,28 грн. При цьому позивач просить суд залишити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені - без розгляду.

За результатами підготовчого судового засідання, 11.11.2021, судом постановлено ухвалу (із занесенням до протоколу судового засідання) про прийняття заяви позивача від 10.11.2021 про уточнення позовних вимог в частині стягнення компенсаційних нарахувань та здійснення подальшого розгляду із врахуванням вимог, викладених у ній. При цьому судом постановлено відкласти вирішення питання щодо залишення без розгляду позову в частині стягнення пені до наступного судового засідання. Окрім того, судом постановлено закрити підготовче провадження у справі та призначити її до судового розгляду по суті на 07.12.2021.

03.12.2021 до суду надійшла заява відповідача №186 від 03.02.2021, в якій ПрАТ "Турбівський каоліновий завод" повідомило суду про сплату 51000,00 грн за період з 26.11.2020 по 29.11.2021. Одночасно відповідач зазначає, що станом на 03.12.2021 залишок основного боргу складає 26500,00 грн.

На визначену судом дату (07.12.2021) представники сторін в судове засідання не з`явились, хоча про місце, дату та час його проведення останні повідомлені належним чином, що підтверджується відносно відповідача - телефонограмою від 23.11.2021 та розпискою суду від 11.11.2021 - відносно позивача.

Вказаний вид повідомлення узгоджується з положеннями ч.6 ст.120 ГПК України, відповідно до якого суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

При цьому суд враховує, що 07.12.2021 до суду надійшла заява представника позивача про проведення судового засідання без його участі.

Частиною першою ст.202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд враховує, що неявка представників сторін в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи.

Таким чином, під час судового засідання судом розглянуто заяву позивача про залишення без розгляду позову в частині стягнення пені, у зв`язку із чим слід зазначити таке.

Так, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Статтею 42 ГПК України, поміж іншого, визначено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Враховуючи те, що заява представника позивача подана ним у визначений п.5 ч.1 ст.226 ГПК України строк та підписана повноважним представником, суд вважає за можливе задовольнити вказану заяву та залишити позов в частині стягнення 17905,05 грн пені без розгляду.

Одночасно суд звертає увагу на те, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Окрім того, під час судового засідання, 07.12.2021, судом встановлено, що після відкриття провадження у справі відповідач частково розрахувався з позивачем за отримані послуги, на суму 51000,00 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень та банківськими виписками (а.с. 84-90).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку, коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення позивача з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

За вказаних обставин, враховуючи, що під час розгляду справи в суді відповідач частково сплатив позивачу суму боргу за отримані послуги, що підтверджується наданими до суду доказами, провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 51000,00 грн підлягає закриттю за відсутністю предмету спору відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Таким чином, подальшим предметом розгляду є позовні вимоги про стягнення 26500,00грн основного боргу, 7742,62грн 3% річних та 19713,28грн інфляційних втрат.

Після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати та орієнтовний час повернення.

Повернувшись з нарадчої кімнати, суд долучив до матеріалів справи вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали господарської справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

07.06.2018 між Приватним акціонерним товариством "Турбівський каоліновий завод" (далі по тексту також - Замовник, відповідач) та фізичною особою-підприємцем Пилявцем Віталієм Івановичем (далі по тексту також - позивач, виконавець) укладено Договір №1/06-18 надання послуг (далі по тексту також - Договір).

За цим Договором Виконавець зобов`язується на власний ризик за плату відповідно до умов цього Договору передбачену ст. 2 цього Договору надати послуги, а Замовник зобов`язується прийняти цю роботу та оплатити її (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.3.1. Договору предметом надання послуги є переміщення розкривних порід бульдозером Т-170 та проведення планувальних робіт на відвалі Замовника бульдозером Виконавця.

Кількісні характеристики предмету надання послуги є орієнтовний обсяг робіт на 2018 рік 50 000 (п`ятдесят тисяч) метрів кубічних (п.3.2. Договору).

Пунктом 5.1. Договору визначено, що вартість послуг передбачених п.3.1. Договору становить 750 грн без ПДВ за 1 годину роботи.

Ціна, визначена п.5.1. Договору в ході надання послуг може бути змінена у зв`язку зі зміною вартості паливно-мастильних матеріалів, що відображається у Додатковій угоді до Договору та яка є його невід`ємною частиною (п.5.2. Договору).

Згідно п.5.3. Договору оплата наданих послуг Виконавця Замовником здійснюється щодекадно у розмірі 100 % виходячи з об`єму виконаних робіт у безготівковій формі на рахунок Виконавця.

Відповідно до п.5.4. Договору виконання оформляється Актом виконаних робіт (наданих послуг).

На виконання умов Договору позивачем надано відповідачу обумовлені послуги, на загальну суму 192750,00 грн, що підтверджується обопільно підписаними актами здачі-приймання виконаних робіт: від 31.07.2018 на суму 75750,00 грн, від 03.09.2018 на суму 54750,00 грн, від 02.07.2018 на суму 62250,00 грн.

Поряд з тим, відповідач вартість отриманих послуг в повному обсязі не сплатив, здійснивши частковий розрахунок, на суму 115250,00 грн, у зв`язку із чим відносно нього утворилася заборгованість (станом на момент звернення до суду) у сумі 77500,00 грн.

З огляду на наявність заборгованості позивач звернувся до відповідача із листами: від 14.09.2020, від 03.09.2020 з проханням перерахувати наявну заборгованість.

Відповідач на вказані листи не відреагував, заборгованість не сплатив, що зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Поряд з тим, після надходження до суду позовної заяви, відповідач частково сплатив наявну заборгованість, на загальну суму 51000,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями та банківськими виписками. Таким чином, як зазначалось вище по тексту, предметом судового розгляду є стягнення боргу в розмірі 26500,00 грн та компенсаційні нарахування.

На підставі встановлених обставин, суд враховує наступне.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України (далі по тексту також - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Загальні положення щодо договорів про надання послуг закріпленні у главі 63 Цивільного кодексу України (статті 901-907). Відповідно до статті 177 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) послуги розглядаються як окремий вид об`єктів цивільних прав, які відрізняються від інших об`єктів (речей, майнових прав, результатів робіт тощо).

За змістом ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 ЦК України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, враховуючи наведені вище законодавчі приписи та відсутність в матеріалах справи доказів виконання відповідачем умов Договору в частині здійснення оплати за надані послуги в повному розмірі, суд вважає вимогу позивача про стягнення заборгованості в розмірі 26500,00 грн правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її.

При цьому суд враховує процесуальну позицію відповідача, викладену у заяві №186 від 03.12.2021, із змісту якої слідує, що останній визнає наявність заборгованості за надані послуги в сумі 26500,00 грн.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в розмірі 7742,62 грн та інфляційних збитків в розмірі 19713,28 грн, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно із ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Перевіривши правильність здійснених позивачем розрахунків компенсаційних нарахувань, за допомогою інтегрованого в систему інформаційно-правового забезпечення "Ліга:Закон Еліт 9.1.5" судом встановлено, що розмір інфляційних втрат визначений позивачем не перевищує суму визначену судом. При цьому судом встановлено, що розмір 3 % річних становить 7734,48 грн.

Таким чином, обґрунтованими є вимоги про стягнення 19713,28 грн інфляційних втрат та 7734,48 грн 3% річних.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання стосовно відшкодування витрат зі сплати судового збору, суд враховує положення ч.9 ст.129 ГПК України, яке передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки, частина основного боргу відповідачем сплачена після звернення позивача з позовом, в зв`язку з чим спір виник, саме з вини відповідача, суд вважає, що наявні підстави для покладення судового збору на відповідача.

Окрім того, при вирішенні питання судових витрат у даній справі судом розглянуто вимогу позивача про стягнення з відповідача 15000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно із ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При стягненні витрат на професійну правничу допомогу слід враховувати, що останні мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Як слідує із матеріалів справи 01.07.2020 між адвокатом Дмитренком Павлом Володимировичем (далі по тексту також - Адвокат) та фізичною особою-підприємцем Пилявцем Віталієм Івановичем (далі по тексту також - Клієнт) укладено Договір про надання правничої допомоги №07/20 (далі по тексту також - Договір № 07/20).

Пунктом 1.1. Договору №07/20 сторони визначили, що на підставі ст. 59 Конституції України, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання по веденню досудового врегулювання, підготовці та подачі матеріалів до суду, наданню правничої допомоги та захисту інтересів, представництву, стосовно стягнення заборгованості з ПАТ "Турбівський Каоліновий завод" на стадії досудового врегулювання та розгляду справи в суді.

Відповідно до п.2.1. Договору №07/20 сторони узгодили, що ціна (гонорар Адвоката) за правничу допомогу, захист та представництво інтересів визначені п.1.1. Договору становить 15 000,00 грн.

Оплата проводиться Клієнтом до закінчення розгляду справи в суді 1 інстанції (п.3.1. Договору №07/20).

Суд зауважує, що в матеріалах справи наявні докази понесення позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн (квитанція до прибуткового касового ордера №07/20 від 01.10.2021, а.с. 77а).

Також матеріали справи містять копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №586 від 25.04.2008 на ім`я Дмитренка Павла Володимировича та ордер серії ВН №074364 від 07.10.2021 на представництво Дмитренком Павлом Володимировичем інтересів ФОП Пилявця Віталія Леонідовича.

Частиною 4 ст.126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 ГПК України). При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Оскільки проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона, то якщо вона не заперечує, у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт (постанова КГС ВС від 24.11.2020 у справі №911/4242/15).

Відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також доказів, котрі могли б підтвердити неспівмірність таких витрат, отже, у суду відсутні підстави втручатися у розмір визначеної вартості послуг, зміст наданих послуг та їх співмірність з предметом спору.

При цьому суд враховує, що матеріалами справи підтверджується реальність надання адвокатом Пилявцем Павлом Володимировичем правової допомоги позивачу.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, враховуючи, що відповідачем в порядку, визначеному п. 5 ст. 126 ГПК України не подано суду клопотання про їх зменшення, суд дійшов висновку про необхідність покладення зазначених витрат на ПАТ "Турбівський каоліновий завод" пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись п.5 ч.1 ст.226, п.2 ч.1 ст.231, ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити заяву ФОП Пилявця В.І. від 10.11.2021 про залишення без розгляду позову у справі №902/721/21 в частині заявлених вимог про стягнення пені.

2. Позов у справі №902/721/21 в частині стягнення 17905,05 грн пені залишити без розгляду.

3. Закрити провадження у справі №902/721/21 в частині стягнення основного боргу в сумі 51000,00 грн.

4. Позов задовольнити частково.

5. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Турбівський каоліновий завод" (вул.Миру, 77, смт Турбів, Вінницький район (Липовецький район), Вінницька обл., 22513, ) на користь Фізичної особи-підприємця Пилявця Віталія Івановича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) 26500,00 грн - основного боргу; 19713,28 грн - інфляційних втрат; 7734,48 грн - 3% річних; 14998,84 грн - витрат на професійну правничу допомогу; 2270,00 грн - витрат зі сплати судового збору.

6. В позові в частині стягнення 8,14 грн 3% річних відмовити.

7. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

8. Копії повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованими листами.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України).

Повне рішення складено 17 грудня 2021 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (вул.Ломоносова, 1А, с.Лісова Лисіївка, Хмільницький район (Калинівський район), Вінницька обл., 22461);

3 - відповідачу (вул.Миру, 77, смт Турбів, Вінницький район (Липовецький район), Вінницька обл., 22513) - з повідомленням