РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.12.2021Справа № 910/16404/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"

до Комунального підприємства "Київпастранс"

про стягнення 138 968,06 грн.,

Без виклику (повідомлення) представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Київпастранс" (далі - відповідач) про стягнення 138 968,06 грн.

Позов мотивовано тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" від 31.05.2018 року № 132а8е, та у зв`язку з настанням страхової події - падінням електромережі тролейбусної колії на вулиці Академіка Заболотного у місті Києві, виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля "Mersedes-Benz", реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки вищенаведена контактна мережа тролейбусної лінії на час страхової події знаходилася на балансі відповідача, позивач зазначав про наявність у Комунального підприємства "Київпастранс" обов`язку відшкодувати страховику потерпілої особи 138 968,06 грн. на підставі статті 1187 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.10.2021 року відкрито провадження у справі № 910/16404/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, копія ухвали від 12.10.2021 року про відкриття провадження у справі № 910/16404/21 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04070, місто Київ, вулиця Набережне шосе, будинок 2, що підтверджується поштовим повідомленням з трек-номером 106, відповідно до якого відповідач ухвалу суду отримав 18.10.2021 року.

Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 12.10.2021 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду міста Києва від 12.10.2021 року, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Судом, враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25.01.2006 року в цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.05.2018 року між позивачем (попереднє найменування - АТ "СК "АХА Страхування") як страховиком та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРІГО ТРЕЙД" як страхувальником укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" № 132а8е (далі - Договір) щодо автомобіля "Mersedes-Benz S 500", реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску.

Відповідно до пунктів 9.2, 9.3 Договору до страхових випадків віднесено збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та інших подій.

Строк дії Договору - з 18.06.2018 року по 31.12.2019 року (пункт 19 Договору).

З матеріалів справи вбачається, що 27.11.2019 року на вулиці Академіка Заболотного у місті Києві із застрахованим позивачем автомобілем відбулася страхова подія - падіння електромережі тролейбусної колії, внаслідок якого було пошкоджено автомобіль "Mersedes-Benz S 500", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Означені обставини були викладені в адресованій до правоохоронних органів заяві водія пошкодженого транспортного засобу, підтверджуються наявними в матеріалах справи фотокопіями з місця дорожньо-транспортної пригоди та відповідачем в установленому законом порядку не спростовані.

Враховуючи подання страховику, зокрема, заяви від 02.12.2019 року про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу, беручи до уваги акт огляду транспортного засобу (дефектну відомість) від 02.12.2019 року, а також зважаючи на виставлений СТО - Спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний Дім Україна-Мерседес Бенц" рахунок від 06.12.2019 року № на оплату вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, страховим актом позивача від 29.01.2020 року № ARX2537933 вищенаведену подію визнано страховим випадком та вирішено виплатити страхове відшкодування у розмірі 138 968,06 грн.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов`язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об`єктів страхування.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про страхування", страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до платіжного доручення від 30.01.2020 року № 637289 позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 138 968,06 грн. із призначенням платежу: "Страхове відшкодування згідно акту № ARX2537933, ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 Без ПДВ".

Зважаючи на викладене, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача як особи, на утриманні, обслуговуванні та контролі якої знаходиться контактна тролейбусна електромережа, внаслідок падіння якої сталася ДТП, про відшкодування шкоди у загальному розмірі 138 968,06 грн.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як було зазначено вище, позивачем (як страховиком) на виконання зобов`язань за Договором страхування автомобіля "Mersedes-Benz S 500", реєстраційний номер НОМЕР_1 , було відшкодовано суму завданих власнику означеного автомобіля збитків внаслідок ДТП (падіння електромережі тролейбусної колії) у розмірі 138 968,06 грн.

За змістом статей 512, 514 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким законом, зокрема, є норми статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за Договором добровільного страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого. Тобто у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого деліктного зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.04.2018 року в справі № 910/3165/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі № 910/2603/17.

Таким чином, суд зазначає, що у даному випадку до позивача, у зв`язку з виплатою страхового відшкодування, перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 1 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Разом з тим, норми статей 1166, 1187, 1188 Цивільного кодексу України передбачають презумпцію вини. Отже, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням принципів змагальності й диспозитивності господарського процесу, на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні джерелом підвищеної небезпеки шкоди не покладається, тоді як він повинен довести лише факт завдання шкоди неправомірними діями або бездіяльністю, її розмір та наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, листа начальника Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві від 12.06.2020 року № 8495/125/47/04-20, пояснень потерпілої внаслідок ДТП особи та фотокопій місця пригоди, падіння електромережі тролейбусної колії на вулиці Академіка Заболотного у місті Києві, в результаті якого було пошкоджено застрахований позивачем транспортний засіб, відбулося внаслідок незабезпечення належного утримання контактної мережі тролейбусної лінії, яка є джерелом підвищеної небезпеки.

Водночас судом встановлено, що контактна мережа тролейбусної лінії на вулиці Академіка Заболотного у місті Києві перебуває на балансі Служби енергетичного забезпечення та зв`язку Комунального підприємства "Київпастранс", що підтверджується наявною в матеріалах справи копією листа Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11.06.2021 року № 053-18287. Разом із тим, означена мережа тролейбусної лінії є джерелом підвищеної небезпеки, оскільки створює підвищену небезпеку як для особи, яка цю діяльність здійснює, так і для інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про міський електричний транспорт" міський електричний транспорт - складова частина єдиної транспортної системи, призначена для перевезення громадян трамваями, тролейбусами, поїздами метрополітену на маршрутах (лініях) відповідно до вимог життєзабезпечення населених пунктів.

Об`єкти міського електричного транспорту - рухомий склад, контактні мережі, тягові підстанції, колії трамвайні та метрополітену, а також споруди, призначені для забезпечення надання транспортних послуг.

Перевізник - юридична особа, яка в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, здійснюючи експлуатацію та утримання об`єктів міського електричного транспорту.

За змістом частини 1 статті 13 Закону України "Про міський електричний транспорт" перевізник зобов`язаний, зокрема, утримувати рухомий склад та інші об`єкти міського електричного транспорту (у тому числі контактні мережі) у належному стані, створювати умови для проведення їх державного технічного огляду.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України "Про міський електричний транспорт" технічний і санітарний стан рухомого складу, який працює на маршрутах (лініях), та інших об`єктів міського електричного транспорту повинен відповідати вимогам Правил дорожнього руху, Правил експлуатації трамвая та тролейбуса, Правил технічної експлуатації метрополітену, а також нормам у цій сфері.

Відповідно до пункту 1.1 Правил експлуатації трамвая та тролейбуса, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 10.12.1996 року № 103 (чинного на час виникнення спірних правовідносин, далі - Правила), контактною мережею є сукупність струмопровідних, ізолюючих, підтримуючих та опорних елементів, призначених для підведення електроенергії до струмоприймачів рухомого складу.

До системи електропостачання трамвая та тролейбуса належать кабельні та повітряні лінії первинного електропостачання, тягові підстанції, які приймають змінний струм і перетворюють його на постійний, кабельні та повітряні лінії постійного струму й контактні мережі (пункт 2.7.1.1 Правил).

Згідно з пунктом 2.7.3.1.3 Правил контактна мережа трамвая та тролейбуса складається з таких основних елементів: опор; підтримуючих тросових систем (дротових або сталевих канатів) та кронштейнів; підвісної арматури спеціальних частин; контактних та підсилювальних проводів.

Пунктом 2.1.1 Правил визначено, що споруди та обладнання міського електротранспорту повинні забезпечувати безпечну роботу рухомого складу за умов дотримання встановленої швидкості руху.

За умовами пункту 1.6.1 Правил підприємства, які здійснюють експлуатацію технічних засобів міського електротранспорту, зокрема, забезпечують експлуатацію технічних засобів відповідно до вимог чинних державних стандартів, цих Правил та інших нормативно-технічних документів; вивчають умови безпеки руху на маршрутах міського електротранспорту та в межах своєї компетенції вживають заходів щодо усунення недоліків та перешкод для руху; проводять модернізацію (удосконалення конструкції) технічних засобів за документацією (з дозволу) заводів-виготівників.

Відповідно до пункту 2.7.1.2 Правил експлуатацію, технічне обслуговування, планово-попереджувальні та непланові ремонти, реконструкцію та розвиток системи електропостачання здійснює електротехнічний і допоміжний персонал електрогосподарства. Повне управління здійснює керівництво відповідного структурного підрозділу підприємства.

Зважаючи на те, що контактна тролейбусна електромережа (джерело підвищеної небезпеки), внаслідок падіння якої було пошкоджено застрахований автомобіль та завдано збитків на суму 138 968,06 грн., знаходиться на утриманні, обслуговуванні та контролі Комунального підприємства "Київпастранс", суд дійшов висновку про те, що обов`язок зі сплати страхового відшкодування, виплаченого позивачем потерпілій внаслідок ДТП особі за Договором, покладається на відповідача як на юридичну особу, на балансі якої перебуває контактна мережа тролейбусної лінії, та яка неналежним чином виконувала покладені на неї обов`язки з безпечного утримання та експлуатації цього джерела підвищеної небезпеки.

Суд зазначає, що відповідно до частини 5 статті 1187 Цивільного кодексу України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У той же час Комунальним підприємством "Київпастранс" в установленому законом порядку не було доведено того, що шкода внаслідок падіння електромережі тролейбусної колії на вулиці Академіка Заболотного у місті Києві, в результаті якого було пошкоджено застрахований позивачем транспортний засіб, була завдана внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про те, що заявлені Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АРКС" позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними і допустимими доказами, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з підстав, зазначених вище.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до Комунального підприємства "Київпастранс" про стягнення 138 968,06 грн. задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Київпастранс" (04070, місто Київ, вулиця Набережне шосе, будинок 2; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (04070, місто Київ, вулиця Іллінська, будинок 8; ) 138 968 (сто тридцять вісім тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 06 коп. страхового відшкодування та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 17.12.2021 року.

Суддя В.С. Ломака