ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2021 року м. Харків Справа № 913/438/21
Провадження № 30/913/438/21
Господарський суд Луганської області у складісуддіГоленко І.П., розглянувши матеріали позовної заяви № 14/9049 від 01.07.2021
Військової частини НОМЕР_1 , м. Лисичанськ Луганської області
до відповідача Акціонерного товариства «Укртелеком», м.Київ в особі Харківської філії Акціонерного товариства «Укртелеком», м. Харків
про усунення перешкод у користуванні та звільнення приміщення
Секретар судового засідання: Соколенко Ю.О.
У засіданні брали участь:
від позивача: представник не прибув;
від відповідача: адвокат Шостак А.Ю. за довіреністю № 6308 від 12.01.2021.
Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Харківської філії Акціонерного товариства «Укртелеком» про усунення перешкод у користуванні та звільнення приміщення.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що у приміщенні будівлі, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , балансоутримувачем якої є військова частина НОМЕР_1 , перебуває персонал АТ «Укртелеком» в особі Харківської філії АТ «Укртелеком», однак з відповідачем не було укладено жодного правочину щодо зайнятого приміщення, яке є державною власністю та має статус військового майна.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2021 справу № 913/438/21 передано на розгляд судді Шеліхіній Р.М.
На підставі розпорядження керівника апарату від 01.11.2021 № 271-р, у зв`язку з отриманням суддею Шеліхіною Р.М. листка непрацездатності, був проведений повторний автоматизований розподіл справи, яка згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2021 розподілена судді Голенко І.П.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 05.11.2021 справу № 913/438/21 прийнято до провадження судді Голенко І.П., розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, яке призначено на 30.11.2021 об 11 год. 30 хв.
Ухвалою суду від 30.11.2021 підготовче провадження закрито, розгляд справи по суті призначено на 14.12.2021 о 10 год. 45 хв.
У судове засідання 14.12.2021 прибув представник відповідача адвокат Шостак А.Ю.
Позивач участі свого представника у судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. При цьому явка сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалася.
11.08.2021 від відповідача до суду надійшов відзив № 26-15/360 від 09.08.2021 на позовну заяву, яким проти позову заперечує. Зазначає, що спірним приміщенням користується на підставі договору від 01.12.2020 № 216/12, який був укладений між АТ «Укртелеком» та ДАТ «Придніпровські магістральні нафтопроводи», правонаступником якого є АТ «Укртранснафта». На думку відповідача, договір є чинним та пролонгованим до 31.12.2021, оскільки відповідно до умов договору від АТ «Укртранснафта» повідомлень про намір розірвати договір не надходило, а відповідач своєчасно здійснював орендну плату. Проте, як вказує відповідач, у лютому 2021 році до нього звернулись представники Луганського прикордонного загону з проханням вивільнити займанні приміщення будівлі, у зв`язку з тим, що проводиться передача комплексу будівель за адресою: м.Лисичанськ, просп.Перемоги, 58, від АТ «Укртранснафта» на баланс Державної прикордонної служби, при цьому документів щодо права власності на приміщення не було надано.У зв`язку з відсутністю у нового орендодавця наміру продовження правовідносин за договором, Харківська філія АТ «Укртелеком» почала звільняти спірне приміщення, проте, оскільки в орендованому приміщенні розташоване діюче телекомунікаційне обладнання звільнення приміщення не можливо здійснити негайно без забезпечення переключення встановленого у ньому обладнання, а також обладнання інших АТС у м. Лисичанськ. З наданих військовою частиною документів не вбачається, що зазначена установа має необхідний обсяг повноважень для заявлення вимог про звільнення спірного приміщення та є належним позивачем у справі, а тому позовні вимоги вважає необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
31.08.2021 від відповідача до суду надійшли письмові пояснення № 26-15/375 від 26.08.2021, у яких зазначає, що починаючи з 01.01.2021 він не сплачує орендну плату за користування спірним приміщенням за договором оренди від 01.12.2000 № 216/2, оскільки не отримує рахунки на оплату, які відповідно до п. 5.3. договору є підставою для сплати. Відповідач також вказує, що наявність чи відсутність оплат за договором жодним чином не впливає на його існування та обов`язковість для виконання обома сторонами.
24.09.2021 від відповідача до суду надійшли заперечення № 26-15/434 від 21.09.2021 на відповідь на відзив, у яких стверджує, що позивачем не обгрунтовані підстави звернення до суду Військової частини НОМЕР_1 з позовом про усунення перешкод у користуванні та звільнення спірного приміщення, адже, як стверджує позивач, власником спірного приміщення є Держава України в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України. На думку відповідача, в матеріалах справи відсутні правовостановлюючі документи щодо права власності позивача на спірне приміщення. У відповіді на відзив позивач фактично підтверджує правову позицію відповідача у спорі, зокрема визнає факт наявності чинного договору оренди спірного приміщення та відсутність доказів звернення первісного орендодавця до відповідача щодо наміру розірвати договір оренди. Позивач звернувся до суду з позовом без наявності спору, оскільки відповідач, не зважаючи на існування договору оренди, добровільно вчиняє дії по вивільненню приміщення, а тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 у повному обсязі.
Розглянувши матеріали справи, надані докази у їх сукупності, вислухавши присутнього у судовому засіданні представника відповідача, суд встановив такі фактичні обставини.
01.12.2000 між Державним акціонерним товариством «Придніпровські магістральні нафтопроводи» (далі орендодавець) та Відкритим акціонерним товариством «Укртелеком» (далі орендар, відповідач) укладено договір № 216/12 оренди приміщення, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування частину будівель Центра управління магістральними нафтопроводами (а.с. 75-81).
Адреса орендованого об`єкту м. Лисичанськ, пр. Леніна, 60 (п. 1.2 договору).
На підставі актів прийняття передач об`єкт оренди був переданий відповідачу (а. с. 80, 83).
15.06.2011 укладено додаткову угоду № 1 до договору № 216/12 від 01.12.2000 (а. с. 82), якою змінено редакцію п. 1.3 та 1.4 договору.
14.04.2015 укладено додаткову угоду № 1 до договору № 216/12 від 01.12.2000 (а. с. 84), якою змінено редакцію Розділів 9, 12.
Відповідно до п. 4. 1 договору строк оренди становить до 31 грудня 2020 року.
Згідно з п. 4.2 договору якщо жодна із сторін за 2 тижні до закінчення договору не заявить про намір його розірвати, даний договір автоматично пролонгується на один рік.
Розділ 8 договору регулює порядок повернення орендодавцю об`єкт оренди.
Пунктом 8.1 договору передбачено, що повернення орендодавцю орендованого об`єкту здійснюється комісією, яка складається з представників обох сторін.
Відповідно до п. 8.2 договору повернення орендованого об`єкту повинно бути здійснено не пізніше 10 днів після закінчення строку оренди.
Згідно з п. 8.5 договору під час передачі орендованого об`єкту складається акт здачі-прийняття, який підписується членами двосторонньої комісії.
Пунктом 8.6 договору передбачено, що орендований об`єкт вважається фактично переданим орендодавцю з моменту підписання акту здачі-прийняття.
Відповідно до витягу з поетажного плану будинок на момент укладання договору має номер 58-60. Під № 58 зазначено місцезнаходження орендодавця, під № 60 адреса орендованого АТ «Укртелеком» приміщення (а. с. 85).
Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 23.06.2001 № 256-р «Про утворення ВАТ «Укртранснафта» замість ДАТ «Придніпровські магістральні нафтопроводи» було утворено ВАТ «Укртранснафта» (нове найменування АТ «Укртранснафта»).
Відповідно до п. 1.1 Статуту АТ «Укртранснафта» товариство є правонаступником всіх майнових та немайнових прав та обов`язків ДАТ «Придніпровські магістральні нафтопроводи» (а.с. 88-90).
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2020 № 1396-р «Про погодження відчуження основних фондів акціонерного товариства «Укртранснафта» шляхом безоплатної передачі основних фондів АТ «Укртранснафта» будівлі та споруди: реєстраційний номер 15853279, просп. Перемоги, 58, у м. Лисичанськ передано до сфери управління Адміністрації Державної прикордонної служби (а.с. 9-10).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права об`єкт загальною площею 9463,6 кв. м будівля центрального управління магістральними нафтопроводами за адресою Луганська область, м. Лисичанськ, просп. Перемоги, 58 знаходиться у власності Держави України в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України, балансоутримувачем є військова частина НОМЕР_1 . Дата державної реєстрації 18.03.2021 (а.с. 11-12).
Наказом голови Державної прикордонної служби України від 18.02.2021 «Про заходи з оперативного управління нерухомим майном» будівлі та споруди за адресою: просп. Перемоги, 58, м. Лисичанськ, Луганської області, закріплено на правах оперативного управління за військовою частиною 9938 (а.с. 16-17).
Розпорядженням голови обласної державної адміністрації керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 17.05.2021 № 331 «Про надання військовій частині НОМЕР_1 земельної ділянки у постійне користування»:
- припинено АТ «Укртранснафта» право постійного користування земельною ділянкою відповідно до державного акта на право постійного користування земельною ділянкою від 20.12.2004 серії ЯЯ № 167351;
Позивач неодноразово листами № 702/5104 від 09.04.2021, № 43/6795 від 18.05.2021, № 14/8274 від 15.06.2021 звертався до відповідача з вимогою звільнити приміщення будівлі управління Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса (а.с. 20, 24, 30).
Відповідач у відповідь на звернення позивача повідомив листом № 19-06/0906 від 07.06.2021, що 01.12.2000 між АТ «Укртелеком» та АТ «Придніпровські магістральні нафтопроводи» укладено договір № 216/12 оренди приміщення за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, просп. Леніна (Перемоги), 58. Дія договору продовжена до 31.12.2021. Харківською філією АТ «Укртелеком» розпочато процес вивільнення приміщення (а.с. 28-29).
Відповідач займані приміщення не звільнив, законних підстав розміщувати та зберігати майно він не має, у зв`язку з чим позивач звернувся з цим позовом до суду.
Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови у їх задоволенні з таких підстав.
Судом встановлено, що 01.12.2000 між ДАТ «Придніпровські магістральні нафтопроводи» та ВАТ «Укртелеком» укладено договір № 216/12 оренди приміщення, який за своєю правовою природою є договором найму (оренди).
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, обов`язковість виконання якого сторонами унормована у статті 629 цього ж Кодексу.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.
Відповідно до ч .1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763 ЦК України).
Згідно зі ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Відповідно до частин 1, 6 ст. 283 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Однією із істотних умов договору оренди є строк, на який він укладається (ч. 1 ст. 284 ГК України).
У ч. 4 ст. 284 ГК України встановлено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Сторонами у п.п. 4.1, 4.2 договору погоджено строк дії договору до 31.12.2020, а якщо жодна із сторін за 2 тижні до закінчення договору не заявить про намір його розірвати, даний договір автоматично пролонгується на один рік.
В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про намір розірвати сторонами договір № 216/12 оренди приміщення, а тому керуючись п. 4.2 договору, він вважається пролонгованим до 31.12.2021.
Статтею 770 ЦК України передбачено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Сторони можуть встановити у договорі найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється.
Оскільки змінився власник та балансоутримувач об`єкту оренди за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, просп. Перемоги, 58, яке за даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстроване 18.03.2021, та умови договору № 216/12 оренди приміщення від 01.12.2000 не містять застережень щодо припинення договору у разі зміни власника майна, то позивач на підставі ст. 770 ЦК України набув права та обов`язки орендодавця за договором № 216/12 оренди приміщення.
Надаючи оцінку листуванню між позивачем та відповідачем, суд встановив, що на час звернення до суду з позовом договір № 216/12 оренди приміщення не припинив свою дію, достроково договір не розірваний, тому правових підстав звільнювати відповідачем приміщення, яке знаходиться за адресою: просп. Перемоги, 58, м. Лисичанськ, Луганської області, немає.
Доводи позивача про те, що попередній власник завчасно попередив відповідача, що з 01.01.2021 не будуть продовжені відносини за договором № 216/12 від 01.12.2000 у зв`язку з безкоштовною передачею приміщення до сфери управління Адміністрації Державної прикордонної служби України, посилаючись на лист від 21.09.2021 (а. с. 150), судом відхиляються, оскільки не надано відповідного листа з доказами направлення його відповідачу, а також звертається увага на те, що акт надання послуг по оренді майна в грудні 2020 року та рахунок на оплату у розумінні п. 8.5 та п. 8.6 не є тими документами, якими оформлюється повернення об`єкту оренди.
За таких обставин, вимога позивача про усунення перешкод у користуванні та звільнення приміщення за адресою: просп. Перемоги, 58, м. Лисичанськ, Луганської області є необґрунтованою, у зв`язку з чим суд відмовляє у її задоволенні.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.
У судовому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Керуючись ст.ст. 2, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
1.У задоволенні позову відмовити.
2. Судовий збір покласти на позивача.
Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України та порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України з урахуванням приписів пп. 17.5 п. 17 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 22.12.2021.

Суддя Ірина ГОЛЕНКО