ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року

м. Черкаси справа № 925/87/21

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., з секретарем судового засідання Дяченко Т.В., за участю представників: позивача не з`явився, відповідача не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Шполянської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2021 року Фізична особа підприємець (далі - ФОП) ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою до Шполянської міської ради в якій просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Шполянської міської ради від 22.12.2020 №2-70/ІХ Про скасування рішення Іскренської сільської ради від 03.07.2015 №51-3/VІ.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що рішення Іскренської сільської ради про надання ФОП ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки не може бути скасоване рішенням Шполянської міської ради, як таке, що є ненормативним індивідуальним актом, який вичерпав свою дію шляхом його виконання і згода на вилучення земельної ділянки з користування до прийняття оскаржуваного рішення позивачем не надавалась.

Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

18.02.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач не погодився із заявленими вимогами посилаючись на те, що позивач у позові не вказує в чому саме порушено його право, а також не зазначає можливих правових наслідків як до винесення оскаржуваного рішення, а також після його скасування у разі задоволення позовних вимог. Також не надано будь-яких висновків щодо наявності чи відсутності порушення права.

Відповідач зауважив, що у провадженні Господарського суду Черкаської області перебували матеріали справи (№925/655/20) за позовом Шполянською міської ОТГ до ФОП ОСОБА_1 про розірвання вказаного договору оренди. Вказане підтверджує, що рішення Іскренської сільської ради Шполянського району Черкаської області №51-3/VІ від 03.07.2015, вичерпало свою дію фактом свого виконання.

На думку відповідача, позивачем обрано не ефективний спосіб захисту, а тому відсутні обставин, які підтверджували б порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, що є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Ухвалою суду від 25.02.2021 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті від 60 квітня 2021 р.

У судовому засіданні 06 квітня 2021 року оголошувалася перерва до 12 год. 00 хв. до 27 квітня 2021 року.

Ухвалою від 27.04.2021 судове засідання було відкладено на 01 червня 2021 р.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися, про причини нез`явлення суд не повідомлений.

Про час, дату та місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином, через засоби електронної пошти.

Суд вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку ст. 202 ГПК України без представників сторін.

Суд, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 03.07.2015 рішенням № 51-3/VІ Іскренської сільської ради Шполянського району Черкаської області вирішено передати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку орієнтовною площею 121 га в с. Іскрене Шполянського району, кадастровий номер :01:001:0053.

На виконання вказаного рішення 24.09.2015 між Іскренською сільською радою і позивачем був укладений договір оренди вище вказаної земельної ділянки, речове право на підставі якого зареєстроване 21.06.2019.

Відповідно до рішення Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади від 14.12.2018 №30-1/VІІІ «Про добровільне приєднання територіальної громади села Іскрене та села Георгіївка до Шполянської міської об`єднаної територіальної громади», Шполянська міська рада ОТГ є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Іскренської сільської ради.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 р. № 728-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Черкаської області» та за результатами місцевих виборів 2020 року, Іскренська сільська рада увійшла до складу Шполянської об`єднаної територіальної громади. Правонаступником сільської ради стала Шполянська міська рада.

22.12.2020 відповідачем - Шполянською міською радою прийнято рішення № 2-70 IX «Про скасування рішення Іскренської сільської ради від 03.07.2015 № 51-3/VІ», згідно якого вирішено:

- скасувати рішення Іскренської сільської ради від 03.07.2015 № 51-3/VІ «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 ».

- вилучити з користування ФОП ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 121.1143 га кадастровий номер :01:001:0053, для рибогосподарських потреб і утворення фермерського господарства, що знаходиться в межах с. Іскрене. Шполянського району, Черкаської обл. та зарахувати земельну ділянку до земель запасу.

Підставою для такого рішення відповідачем були застосовано положення ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та вимоги ухвали Шполянського районного суду Черкаської області від 26.04.2019 у справі №710/466/17.

Проте, позивач вважав, що в силу приписів ст. 19 Конституції України, його заява про надання земельної ділянки в оренду розглянута уповноваженим органом в межах та спосіб визначені законом, отримавши у користування земельну ділянку в с. Іскрене, а факт правомірної позиції позивача підтверджувався тим, що після винесення ухвали Шполянським районним судом Черкаської області від 26.04.2019, державним реєстратором 21.06.2019 вчинено реєстраційну дію щодо реєстрації права оренди.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Предметом спору є визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування.

В силу ст.19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову. організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Конституції України.

З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.8 ст. 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», після припинення повноважень сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, їхніх виконавчих комітетів, сільського голови, який одноособово виконував функції виконавчого органу сільської ради територіальної громади, що увійшла до об`єднаної територіальної громади, видані ними нормативно-правові акти, невиконані акти індивідуальної дії зберігають чинність на відповідних територіях та для відповідних осіб. Сільська, селищна, міська рада, обрана об`єднаною територіальною громадою, її виконавчий комітет можуть вносити зміни. визнавати такими, що втратили чинність, або скасовувати акти відповідних органів місцевого самоврядування та посадових осіб, визначені в абзаці першому цієї частини.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи наведеного вище законодавства суд приходить до наступних висновків.

За приписами ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міська, селищна. сільська рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Суд зауважує, що визначальною особливістю нормативного акта є його спрямованість на врегулювання відносин множинної кількості суб`єктів відповідних правовідносин двох чи більше учасників певного виду відносин. Тобто, об`єктом правового регулювання є встановлення загальних правил поведінки між декількома суб`єктами, які беруть на себе права чи обов`язки, що призводить до виникнення, зміни чи припинення відповідних правовідносин. Адресата юридичних приписів нормативного акта неможливо чітко ідентифікувати, оскільки ним потенційно може бути кожна особа, що зацікавлена в реалізації свого суб`єктивного права або охоронюваного законом інтересу.

Натомість ненормативні акти мають своїм предметом вплив на чітко визначеного суб`єкта права, якому надаються певні права або на якого покладаються певні обов`язки. І об`єктом правового регулювання тут виступає потреба закріплення певної суб`єктивної волі стосовно конкретної особи, що зумовлює виникнення певних змін у правовому статусі цієї особи. Отже адресат юридичних приписів ненормативного акта завжди чітко визначений, і, залежно від обставин, ініціатором його видання може бути як адресат, так і видавник відповідного акта.

Ненормативними актами є конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, які застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Так, співвідношення між нормативними та ненормативними актами визначається з огляду на мету їхнього видання: ненормативний акт є актом реалізації норм права, який видається тільки задля розв`язання певної ситуації за індивідуально-визначених обставин та умов, тоді як нормативні акти містять приписи права, що стосуються прав та інтересів невизначеного кола суб`єктів і які реалізуються без темпоральних обмежень.

Суд дійшов висновку, що рішення Іскренської сільської ради від 03.07.2015 № 51-3/VІ є ненормативним правовим актом одноразового застосування, яке вичерпало свою дію фактом його виконання, оскільки:

1) адресатом відповідного рішення є чітко визначений суб`єкт міська рада, яка на підставі цього рішення реалізувала своє право на затвердження технічної документації позивача щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі) та передачі позивачу в оренду ставка;

2) позивач реалізовував своє право, внаслідок чого у нього виникли права та обов`язки.

Суд бере до уваги, що абзацами 5 та 6 п.5 рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009 роз`яснено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом Інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування та громадянами, що породжує в громадян упевненість у тому, що їхнє становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Судом встановлено, що з рішення Іскренської сільської ради виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією орендарем його законних прав. Проте, орендар заперечує проти припинення цих правовідносин.

Суд звертає увагу на те, що Конституційним Судом України чітко визначено правову позицію про те, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Тобто, орган місцевого самоврядування - Шполянська міська рада не вправі приймати рішення про скасування раніше прийнятого акта індивідуальної дії.

Отже, рішення Іскренської сільської ради про надання ФОП ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки не може бути скасоване рішенням Шполянської міської ради, як таке, що є ненормативним індивідуальним актом, який вичерпав свою дію шляхом його виконання.

Також судом з`ясовано, що ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 26.04.2019 у справі № 710/466/17, клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 (голови Іскренської сільської ради), про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, з підстав, передбачених ст.49 КК України задоволено: звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.366 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2015 за № 0000022. стосовно ОСОБА_2 - закрито на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Зокрема, Шполянським районним судом Черкаської області судом було встановлено, що: «рішенням сесії Іскренської сільської ради Шполянського району Черкаської області від 03.07.2015 №51-3/VІ «Про розгляд заяви громадянина ОСОБА_1 » вирішено затвердити технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 , площею 121.1143 га. для рибогосподарських потреб за адресою: с. Іскрене Шполянського району Черкаської області та передати ОСОБА_1 в оренду ставок, орієнтовною площею 121 га, для потреб риборозведення і утворення фермерського господарства. ОСОБА_2 , діючи умисно, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, в першій половині липня 2015 року (точну дату в ході досудового розслідування не встановлено), знаходячись на робочому місці в приміщенні Іскренської сільської ради Шполянського району Черкаської області за адресою: АДРЕСА_1 , склав та видав завідомо неправдиве рішення сесії Іскренської сільської ради Шполянського району Черкаської області віо 03.07.2015 №51-3/VІ «Про розгляд заяви громадянина ОСОБА_1 » з ідентичними до дійсного рішення датою, назвою та номером, при цьому внісши до резолютивної частини вказаного рішення завідомо неправдиві відомості, а саме:

- пункт про передачу ФОП ОСОБА_1 в оренду на 49 років земельну ділянку, площею 121.1143 га. кадастровий номер :01:001:0053, для рибогосподарських потреб і утворення фермерського господарства за рахунок земель запасу сільської ради (під

ставками);

- пункт про віднесення земельної ділянки до земель водного фонду з цільовим призначенням - для рибогосподарських потреб, вид використання - для фермерського господарства;

- пункт про передачу ФОП ОСОБА_1 в користування на умовах оренди терміном 49 років водний об`єкт (водний простір), що розташований на земельній білянці. площею 121.1143 га, кадастровий номер :01:001:0053, для цілей аквакультури та гідротехнічні споруди: греблю, водоскидну споруду, млин;

- пункт про встановлення орендної плати за користування земельною білянкою в розмірі 3 відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки та плату за оренду вабного об`єкту, визначену відповідно до наказу Міністерства екології та природних ресурсів України від 28.05.2013 №236 «Про затвердження методики визначення розміру плати за надані в оренду водні об`єкти»;

- пункт про покладення контролю за виконанням вказаного рішення на постійну комісію з питань земельних відносин та інженера-землевпорядника сільської ради.

При цьому, ОСОБА_2 усвідомлював, що в дійсності ці питання на розгляд сесії Іскренської сільської ради Шполянського району Черкаської області 03.07.2015 не виносилися та, відповідно, рішення по ним депутатами не приймалося.

У подальшому, ОСОБА_2 15.10.2015, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , особисто надав вказане завідомо підроблене рішення Іскренської сільської ради Шполянського району Черкаської області №51-3/VІ від 03.07.2015 до Реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Черкаській області для його державної реєстрації на підставі чого державним реєстратором реєстраційної служби 11.11.2015 було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності земельної ділянки, кадастровий номер :01.001:0053, за Іскренською сільською радою.»

Тобто, судом в межах кримінальної справи встановлено, що рішення Іскренської сільської ради від 03.07.2015 № 51-3/VІ про затвердження технічної документації та передачу земельної ділянки в оренду мало місце, було ухвалене на сесії сільської ради, а посадовою особою ОСОБА_2 були протиправно внесено зміни до резолютивної частини. Власне, суть самого рішення щодо затвердження технічної документації та передачі в оренду як до внесення змін ОСОБА_2 , так і після цього, не змінилась.

Причетності ОСОБА_1 до вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення Шполянським районним судом Черкаської області не встановлено.

Аналізуючи вище викладене, посилання відповідача на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 26.04.2019 у справі № 710/466/17 як на підставу для прийнятого ним рішення від 22.12.2020 №2-70/ІХ, суд оцінює критично та вважає помилковими.

Факт відсутності у відповідача повноважень та законних підстав для скасування рішення Іскренської сільської ради від 03.07.2015 № 51-3/ VІ суд вважає доведеним.

Суд також враховує, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 09.10.2018 у справі «Фонд «Батьківська турбота» проти України», факт державної реєстрації права свідчить про те, що законність права користування (оренди) позивача була належним чином перевірена та підтверджена органами державної реєстрації.

Щодо вилучення з користування земельної ділянки, суд звертає увагу на таке.

Частина 5 ст. 116 Земельного кодексу (далі - ЗК) України передбачає, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Норма статті 141 ЗК України встановлює, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Порядок вилучення земельних ділянок визначений статтею 149 ЗК України.

За приписами ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до положень статей 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За правилами ст.ст. 78-79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Тобто, вказаною нормою визначено, що документом, який підтверджує намір органу державної влади або органу місцевого самоврядування вилучити земельну ділянку у власника або землекористувача, є рішення такого органу.

При цьому, за наявністю згоди землекористувача на вилучення земельної ділянки відповідний орган приймає рішення про вилучення земельної ділянки.

Згода землекористувача на вилучення земельної ділянки повинна бути подана у письмовій формі. За відсутності такої згоди вилучення відбувається на підставі рішення про примусове вилучення земельної ділянки. В силу положень ч. 10 ст. 149 ЗК України у разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується у судовому порядку.

Судом встановлено, що в даному випадку позивачем згода на вилучення земельної ділянки з користування до прийняття оскаржуваного рішення не надавалась.

Зокрема, суд вважає, що питання вилучення земельних ділянок з користування діючим ЗК України пов`язано з правом постійного користування, а не строкового - оренди.

З огляду на викладене, суд вважає доведеним протиправність рішення відповідача в частині вилучення у позивача з користування земельної ділянки в с. Іскрене, і приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати останнього на оплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, ст. ст.232, 233, 236-241 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Шполянської міської ради від 22.12.2020 №2-70/ІХ Про скасування рішення Іскренської сільської ради від 03.07.2015 №51-3/VІ.

Стягнути з Шполянської міської ради (; вул.Лозуватська,59, м.Шпола, Черкаська область, 20603) на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ; АДРЕСА_3 ) - 2 290,43 грн. (дві тисячі двісті дев`яносто грн. 43 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено і підписано 21.12.2021.

Суддя К.І.Довгань