ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/2272/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

при секретарі Лук`ященко В.Ю.

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю „Клевер Тім

на ухвалу господарського суду Одеської області від 10.11.2021, суддя в І інстанції Желєзної С.П., повний текст якої складено 11.11.2021 в м. Одесі

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „Клевер Тім про розподіл судових витрат на правову допомогу

у справі № 916/2272/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Клевер Тім

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Захід-Пром

про стягнення 24 751,57 грн.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 Товариство з обмеженою відповідальністю „Клевер Тім (далі ТОВ „Клевер Тім) звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Захід-Пром (далі ТОВ „Захід-Пром) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 126 095,43 грн., з яких 103 208,90 грн. основного боргу, 2374,94 грн. втрат від інфляції, 5 030,25 грн. пені та 15 481,34 грн. штрафу, які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем договору транспортного експедирування № 0308/20/02 від 03.08.2020р. щодо оплати наданих послуг у встановлений строк.

Заявою від 30.08.2021 посилаючись на сплату відповідачем 17.08.2021р. основного боргу в сумі 103 208,90 грн., ТОВ „Клевер Тім зменшило розмір позовних вимог та просило стягнути з ТОВ „Захід-Пром 2684,77 грн. втрат від інфляції, 6585,46 грн. пені та 15 481,34 грн. штрафу.

Рішенням господарського суду Одеської області від 27.10.2021 позов задоволено. Стягнуто з ТОВ „Захід-Пром на користь ТОВ „Клевер Тім збитки від інфляції у розмірі 2 684,77 грн., пеню у розмірі 6 585,46 грн., штраф у розмірі 15 481,34 грн. та судовий збір у розмірі 2 270 грн.

01.11.2021 ТОВ „Клевер Тім звернулось до господарського суду Одеської області з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ТОВ „Захід-Пром витрат на правову допомогу у розмірі 37 000 грн.

Відповідач клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку частини 5 статті 126 ГПК України не заявляв.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.11.2021 відмовлено ТОВ „Клевер Тім у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення із ТОВ „Захід-Пром витрат на правову допомогу у розмірі 37 000 грн.

Відмовляючи в задоволенні заяви про розподіл витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ „Клевер Тім не надано доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 37 000 грн., які згідно додатку №01/07/21 від 01.07.2021р. мали бути сплачені до моменту звернення позивача до суду із заявою про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ТОВ „Клевер Тім звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ТОВ „Захід-Пром витрат на правову допомогу у розмірі 37 000 грн. задовольнити.

Підставами для скасування оскаржуваної ухвали скаржник зазначає неправильне застосування судом першої інстанцій положень глави 8 ГПК України, якими унормовано інститут судових витрат та пункту 1 частини 2 статті 126 ГПК України.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги скаржник посилається на те, що вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача зазначених витрат на професійну правничу допомогу, господарський суду першої інстанції, дослідивши зазначені докази і доводи ТОВ «Клевер Тім», надавши оцінку співмірності суми витрат зі складністю справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат, однак дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні поданої ТОВ «Клевер Тім» заяви про розподіл судових витрат шляхом ухвалення додаткового рішення з огляду на те, що на момент звернення ТОВ «Клевер Тім» до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 37 000 грн. вже мали бути понесені, а конкретно, сплачені позивачем, проте, будь-які докази, які можуть підтвердити факт сплати адвокату гонорару згідно з умовами додатку 01/07/21 від 01.07.2021р. позивачем суду надані не були, що за висновком суду першої інстанції свідчить про недоведеність факту їх понесення, а, отже, і наявності підстав для їх відшкодування за рахунок відповідача.

Проте, господарський суд першої інстанції не звернув уваги на те, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 ГПК України).

20.12.2021 на електронну адресу апеляційного суду надійшов відзив ТОВ „Захід-Пром, в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу ТОВ „Клевер Тім без задоволення, а ухвалу господарського суду Одеської області від 10.11.2021 без змін. Разом з тим, вказаний відзив не містить кваліфікованого електронного підпису, що підтверджуються відповідним актом Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2021.

За ч. 1 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Статтею 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа.

Станом на 21.12.2021 оригінал відзиву в паперовій формі до апеляційного суду не надходив.

Таким чином, відсутність кваліфікованого цифрового підпису на документі свідчить про не підписання поданого документу, наслідком чого є залишення його без розгляду (ч.4 ст.170 ГПК України).

Враховуючи викладене, з огляду на відсутність кваліфікованого електронного підпису, суд не вважає вказаний відзив офіційним документом та не розглядає його.

Крім цього, згідно з частиною 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Отже поза межами вказаного строку право у відповідача на подачу відзиву відсутнє.

З огляду на те, що відзив поданий ТОВ „Захід-Пром поза межами строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження від 07.12.2021, колегія суддів долучає його до матеріалів справи, однак залишає без розгляду.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги сторони в порядку передбаченому ст. ст. 120, 121 ГПК України заздалегідь були повідомлені належним чином, проте не скористалися наданим законом правом на участь своїх представників в засіданні суду.

Оскільки матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги, а частиною 12 ст. 270 ГПК передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Виходячи із змісту положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Статтею 15 ГПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Частиною 1 - 3 ст. 124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 5, 6 ст. 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Така правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Об`єднана палата, у вказаній постанові, зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч. ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Апеляційний суд враховує, що відповідач клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку частини 5 статті 126 ГПК України не заявляв.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом наведених норм розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.10.2021 до закінчення судових дебатів у справі №916/2272/21 представник позивача звернувся до суду першої інстанції з заявою (вх. №28609/21) в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України про намір стосовно стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням господарського суду Одеської області від 27.10.2021 позов задоволено. Стягнуто з ТОВ „Захід-Пром на користь ТОВ „Клевер Тім збитки від інфляції у розмірі 2 684,77 грн., пеню у розмірі 6 585,46 грн., штраф у розмірі 15 481,34 грн. та судовий збір у розмірі 2 270 грн.

01.11.2021 представник ТОВ „Клевер Тім адвокат Соколовська А.В. звернулася до господарського суду Одеської області з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ТОВ „Захід-Пром витрат на правову допомогу у розмірі 37 000 грн.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Соколовською А.В. додано до цієї заяви копію договору про надання правової допомоги від 01.02.2018р., додаток №01/07/21 від 01.07.2021р. до договору, акт приймання-передачі наданих послуг від 27.10.2021р. до договору, з якого вбачається, що вартість наданих адвокатом послуг складає 37 000 грн.

Згідно з п. 4.1 договору про надання правової допомоги від 01.02.2018р. отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару, який встановлюється умовами цього договору та/або додатку до нього.

Умовами п. 1 додатку №01/07/21 від 01.07.2021р. до договору про надання правової допомоги від 01.02.2018р. визначено, що гонорар адвоката за підготовку та організацію подачі позову клієнта до ТОВ „Захід-Пром про стягнення заборгованості по договору №0308/20/02 транспортного експедирування від 03.08.2020р. до господарського суду першої інстанції, включаючи усі можливі процесуальні документи необхідність у складені яких може виникнути протягом розгляду судом такого позову, складає 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень, які Клієнт сплачує адвокату протягом 5-ти банківських днів з моменту подачі такого позову до суду.

Відповідно до п. 2 додатку №01/07/21 від 01.07.2021р. до договору про надання правової допомоги від 01.02.2018р. гонорар адвоката за участь у справі та ведення ним справи Клієнта в господарському суду першої інстанції за позовам Клієнта до ТОВ „Захід-Пром про стягнення заборгованості по договору № 0308/20/02 транспортного експедирування від 03.08.2020р. за згодою сторін встановлюється у розмірі 12000 (дванадцять тисяч) гривень, що включає в себе підготовку та участь у кожному судовому засіданні, що відбудеться чи буде призначене в господарському суді першої інстанції при розгляді справи Клієнта, незалежно від кількості та обсягу затраченого адвокатом часу на підготовку до такого кожного судового засідання та його тривалості та незалежно від проведення чи не проведення такого призначеного судового засідання (у разі прибуття адвоката до суду) та кількості таких призначених судових засідань та незалежно від результату розгляду господарської справи Клієнта в суді першої інстанції, який Клієнт сплачує адвокату протягом 10-ти банківських днів з моменту призначення справи Клієнта до розгляду судом першої інстанції.

На виконання договору про надання правової допомоги від 01.02.2018р. складено акт прийому-здачі наданих послуг з правової допомоги № 27/10/2021 від 27.10.2021, який містить зміст наданих послуг, а саме: зустріч, консультація Клієнта, узгодження правової позиції; ознайомлення з наданими матеріалами Клієнта, аналіз документів Клієнта, позиції Клієнта у справі, витребування у Клієнта додаткових документів; вивчення нормативно-правових актів, судової практики та робота з Єдиним державним реєстром судових рішень з аналогічних справ з метою встановлення правової позиції Клієнта, у тому числі, щодо майбутнього результату розгляду справи такої категорії у суді та доцільності звернення до суду; збір доказів, первинних документів, підготовка, складання, написання та оформлення позову з додатком до відповідача (боржника) - ТОВ «Захід-Пром» про стягнення заборгованості по договору № 0308/20/02 транспортного експедирування від 03.08.2020р., здійснення розрахунку штрафних санкцій, інфляційних витрат, пені; підготовка та подання заяви про зменшення позовних вимог у справі № 916/2272/21 за позовом ТОВ «Клевер Тім" до ТОВ «Захід-Пром» про стягнення заборгованості по договору № 0308/20/02 транспортного експедирування від 03.08.2020р. у зв`язку із погашенням відповідачем по справі основної суми заборгованості; участь у справі № 916/2272/21 та ведення справи Клієнта в господарському суді Одеської області за позовом ТОВ «Клевер Тім" до ТОВ «Захід-Пром» про стягнення заборгованості по договору № 0308/20/02 транспортного експедирування від 03.08.2020р.

Загальна сума гонорару адвоката з надання правничої допомоги по підготовці, складанню, написанню, оформленню, поданні до господарського суду Одеської області позову Клієнта до ТОВ «Захід-Пром» про стягнення заборгованості по договору № 0308/20/02 транспортного експедирування від 03.08.2020р. та ведення справи № 916/2272/21 в господарському суді Одеської області складає 37 000 грн.

З доданих до заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції документів вбачається, що понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 37 000 грн. є підтвердженими.

Відмовляючи в задоволенні заяви про розподіл витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ „Клевер Тім не надано доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 37 000 грн., які згідно додатку №01/07/21 від 01.07.2021р. мали бути сплачені до моменту звернення позивача до суду із заявою про розподіл судових витрат

Згідно з пунктом 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативі ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового судового рішення представник позивача вказав, що вартість послуг, пов`язаних з правничою допомогою становить 37 000 грн.

Відповідно до послідовної та сталої судової практики розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Зазначений висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, згідно з якою (постановою) об`єднана палата відступила від висновку щодо застосування положень статті 126 ГПК України, викладеного у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 906/194/18, про необхідність надання доказів, які підтверджують фактичне здійснення учасником справи витрат на професійну правничу допомогу, для вирішення питання про розподіл судових витрат. У подальшому наведений висновок об`єднаної палати викладений також у низці постанов Верховного Суду, зокрема: від 01.12.2020 зі справи № 904/5818/19, від 22.01.2021 зі справи № 925/1137/19, від 25.03.2021 зі справи № 903/330/20, від 08.06.2021 зі справи № 910/9243/20, від 02.09.2021 зі справи № 910/21300/17, від 13.09.2021 зі справи № 910/11739/19, від 11.11.2021 зі справи № 922/449/21.

Ураховуючи наведену практику Верховного Суду щодо відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу, а також те, що рішенням господарського суду Одеської області від 27.10.2021 позов задоволено, колегія суддів дослідивши в сукупності обґрунтування заяви представника позивача адвоката Соколовської А.В. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у даній справі та додані до неї докази, а також відсутність заперечень відповідача на вказану заяву, приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування позивачеві витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції у розмірі 37000 грн., оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

При цьому, колегія суддів також враховує, що до своєї апеляційної скарги скаржником додано оригінал платіжного доручення № 4017 від 19.11.2021 про сплату ТОВ „Клевер Тім адвокату Соколовській А.В. 37 000 грн. з призначенням платежу: «за юридичні послуги згідно акту № 27/10/2021 від 257.10.2021».

Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Зважаючи на викладене, висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу у зв`язку з тим, що останнім не надано платіжних документів про оплату таких послуг, є помилковими.

З огляду на зазначене, заява представника позивача адвоката Соколовської А.В. про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції у розмірі 37000 грн.

Стосовно вимоги скаржника щодо покладення на відповідача витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Скаржником при сплаті судового збору в сумі 2270 грн. за подання апеляційної скарги не врахованого наступного.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання заяви про винесення додаткового судового рішення.

Необхідною умовою для обчислення та сплати судового збору за подання апеляційної скарги, у разі оскарження додаткового рішення, є встановлення та віднесення предмета оскарження до об`єктів справляння судового збору та ставка цього платежу, що підлягала сплаті при поданні заяви про прийняття додаткового рішення.

Тобто для визначення розміру судового збору за подання апеляційної скарги на додаткове судове рішення необхідно встановити ставку, що підлягала сплаті при поданні заяви про прийняття додаткового рішення.

Оскільки за нормами п. 5 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання заяви про винесення додаткового судового рішення, тобто ставка за подання відповідної заяви, з якої розраховується судовий збір, відсутня, апеляційний суд констатує, що і за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції судовий збір не сплачується.

Питання щодо повернення вже сплаченої суми судового збору врегульовано ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 244, 253, 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю „Клевер Тім задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 10.11.2019 у справі № 916/2272/21 скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Клевер Тім про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Захід-Пром (76009, м. Івано-Франківськ, вул. Дружби, буд. 13, код 38712020) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Клевер Тім (65014, м. Одеса, вул. Маразліївська, буд. 1/20, офіс 418, код 38296824) 37 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу пов`язану з розглядом справи в суді першої інстанції.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 22.12.2021р.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Богатир К.В.

Філінюк І.Г.