РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.12.2021Справа № 910/14870/21

Господарський суд міста Києва, в складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стромат "Спецбетон" (03680, м. Київ, вул. Пшенична, буд 2; ідентифікаційний код 39038754)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Капіталмістобуд" (03067, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 53; ідентифікаційний код 42593327)

про стягнення 313 957, 08 грн

без повідомлення (виклику) представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Стромат "Спецбетон" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Капіталмістобуд", в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором поставки товару № ПБ/2021/03/007 від 10.03.2021, а саме основний борг - 300 000, 01 грн, 3 % річних - 2 134, 43 грн, інфляційні втрати - 899, 94 грн та пеню - 10 992, 70 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Стромат "Спецбетон" залишено без руху, позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліку шляхом подання до суду: доказів направлення (опис вкладення та фіскальний чек) копії позовної заяви № 139/П від 31.08.2021 з доданими до неї документами на адресу відповідача; уточненої позовної заяви із приведеною у відповідність ціною позову та прохальною частиною позовної заяви із зазначення вірної загальної суми стягнення; доказів доплати судового збору в розмірі 1, 04 грн (оригінал платіжного доручення) у випадку зазначення ціни позову - 314 027, 08 грн.

27.09.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача на виконання вимог ухвали суду від 20.09.2021 для усунення недоліків позовної заяви.

Суд вказує, що ухвала суду від 04.10.2021 надсилалась відповідачу поштовим повідомленням № 802, яке повернулося на адресу суду неврученим із зазначенням причин: «за закінченням терміну зберігання».

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач належним чином повідомлявся про відкриття провадження у справі, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стромат "Спецбетон" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Капіталмістобуд" (покупець) укладено договір № ПБ/2021/03/007 поставки товару, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується за заявками покупця передавати у встановлений строк (строки) товарний бетон, будівельні розчини - надалі «Бетон» та залізобетонні вироби - надалі «ЗБВ» - надалі товар у власність покупця, а покупець зобов`язується приймати товар і сплатити за нього грошову суму на умовах, викладених у цьому договорі.

Кількість, строки поставки, асортимент та розгорнута номенклатура товару, що постачається за цим договором визначається на підставі заявок покупця. (п. 1.2. договору).

Підтвердженням факту узгодження сторонами найменування, асортименту, кількості, ціни товару є здійснення покупцем оплати товару (повністю або частково) на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури та/або прийняття покупцем товару за видатковими накладним/товарно-транспортними накладними, які після їх підписання сторонами мають юридичну силу специфікації в розумінні ст. 266 Господарського кодексу України. (п. 1.4. договору).

Передача товару оформлюється товарно-транспортними накладними/видатковими накладними. Моментом передачі товару покупцеві є момент підписання покупцем відповідної товарно-транспортної накладної / видаткової накладної. (п. 4.5. договору).

Відповідно до п. 5.1. договору ціна товару, що постачається за цим договором та послуг з доставки товару є договірною формується постачальником на підставі звичайних цін на товар і вказується в рахунках-фактурах виставлених постачальником відповідно до заявки покупця.

В разі поставки товару без здійснення покупцем попередньої оплати, оплата поставленого товару здійснюється покупцем протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту отримання товару. (п. 5.5. договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення відтисками їхніх печаток (за наявності) та діє до 31.12.2020 але в будь якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. (п.8.1. договору).

Із обґрунтувань позивача вбачається, що ним на виконання умов договору було здійснено поставку товару (без умов щодо попередньої оплати), який в свою чергу було прийнято відповідачем.

Позивач зазначає, що факт здійснення поставки в період з 30.04.2021 по 07.06.2021 підтверджується наданими видатковими накладними.

Водночас, за вказаний період відповідачем було оплачено лише частково видаткову накладну № 7/11705 від 30.04.2021 на суму 9 749,40 грн в частині заборгованості 7 477, 02 грн, а тому станом на 31.08.2021 розмір заборгованості відповідача становить 300 000, 01 грн. (7 477,02 грн. фактичний залишок боргу за видатковою накладною № 7/11705 від 30.04.2021 + 292 522, 99 грн за період з 10.05.2021 по 07.06.2021).

Позивач зазначає, що відповідачу було направлено претензію № 129/П від 22.07.2021 про сплату основного боргу в сумі 309 866,24 грн., яка була отримана відповідачем 08.08.2021 та в результаті чого було частково сплачено борг.

Крім того, з матеріалів позовної заяви вбачається, що між сторонами було підписано Акт звіряння станом на 25.08.2021., відповідно до якого заборгованість відповідача становила 309 866,24 грн. та визнавалася останнім.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № ПБ/2021/03/007 від 10.03.2021, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частини 1 статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинами 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач поставив відповідачу товар за період з 30.04.2021 по 07.06.2021 згідно наступними видатковими накладними:

№ 7/11705 від 30.04.2021 на суму 9 749, 40 грн.

№ 1/33041 від 10.05.2021 на суму 13 706, 74 грн.

№ 1/33128 від 11.05.2021на суму 12 792, 95 грн.

№ 1/34666 від 12.05.2021 на суму 7 500, 48 грн.

№ 1/34670 від 12.05.2021 на суму 13 706, 74 грн.

№ 1/34780 від 13.05.2021 на суму 13 706, 74 грн.

№ 1/34782 від 13.05.2021 на суму 1 726, 55 грн.

№ 1/34996 від 15.05.2021 на суму 17 361,86 грн.

№ 1/38504 від 15.05.2021 на суму 2 940,17 грн.

№ 1/36541 від 17.05.2021 на суму 12 792,95 грн.

№ 1/36634 від 18.05.2021 на суму 12 792,95 грн.

№ 1/36670 від 18.05.2021 на суму 2 642,44 грн.

№ 1/36753 від 19.05.2021 на суму 12 792,95 грн.

№ 1/36977 від 21.05.2021 на суму 12 792,95 грн.

№ 1/38506 від 24.05.2021 на суму 13 706,74 грн.

№ 1/38579 від 25.05.2021 на суму 14 620,51 грн.

№ 1/38685 від 26.05.2021 на суму 12 792,95 грн.

№ 1/40172 від 27.05.2021на суму 12 792,95 грн.

№ 1/40175 від 27.05.2021 на суму 1 484,12 грн.

№ 1/40176 від 27.05.2021 на суму 7 500,48 грн.

№ 1 /40286 від 28.05.2021 на суму 12 792,95 грн.

№ 1/40487 від 31.05.2021 на суму 12 792,95 грн.

№ 1/40553 від 01.06.2021 на суму 7 500,48 грн.

№ 1/42001 від 01.06.2021 на суму 10 269,26 грн.

№ 1/42118 від 02.06.2021 на суму 11 951,72 грн.

№ 1/42307 від 03.06.2021 на суму 2 696,24 грн.

№ 1/42376 від 04.06.2021 на суму 14 620,51 грн.

№ 1/42862 від 07.06.2021 на суму 10 269,26 грн.

№ 7/17814 від 07.06.2021 на суму 9 475,40 грн.

Суд вказує, що зазначені вище видаткові накладні підписані представниками сторін, що в свою чергу підтверджує факт належної поставки товару та відповідно виникнення у відповідача обов`язку здійснити оплату за вказаний товар у відповідності до п. 5.5. договору, а саме у строк 14 календарних днів з дати відповідної поставки.

Однак, як вбачається з матеріалів справи відповідачем було здійснено оплату по договору 25.05.2021, 28.05.2021, 31.05.2021, 03.06.2021, 09.07.2021, 13.07.2021, 14.07.2021 та 27.08.2021 в розмірі 48 229, 05 грн, яку позивачем було зараховано в рахунок погашення попередньої заборгованості в розмірі 55 706, 07 грн (згідно акту звірки від 26.08.2021), а залишкову суму було зараховано в рахунок часткового погашення заборгованості за видатковою накладною № 7/11705 від 30.04.2021 в розмірі 2 272, 38 грн, а відтак за вказаною накладною сума неоплаченого товару становить 7 477, 02 грн.

Таким чином з огляду на наявні в матеріалах справи докази, враховуючи п. 5.5. умов договору та визнання відповідачем суми заборгованості в акті звірки від 26.08.2021, суд дійшов висновку, що зобов`язання відповідача здійснити оплату за товар, поставлений згідно вказаними вище видатковими накладними є таким що настав, а відтак із врахуванням часткових оплат відповідача у останнього існує заборгованість в загальному розмірі 300 000, 01 грн.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з тим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що в акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17, від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18 та від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відтак, підсумовуючи викладене вище, враховуючи встановлені судом обставини, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, а також не спростування відповідачем заявлених вимог, суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені умови договору поставки в частині здійснення оплати за отриманий ним товар у зв`язку з чим вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 300 000, 01 грн підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем за неналежне виконання відповідачем умов договору здійснено нарахування 3 % річних - 2 134, 43 грн, пені - 10 992, 70 грн та інфляційні втрати - 899, 94 грн.

За порушення строків оплати за отриманий товар покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від ціни несвоєчасного оплаченого товару за кожен день прострочення. (п. 6.3.2 договору).

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо нарахувань позивачем інфляційних втрат, суд зазначає, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Такі висновки суду підтверджуються висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Підсумовуючи викладене вище, суд перевіривши надані позивачем розрахунки пені, 3 % річних та інфляційних втрат зазначає, що позивачем невірно визначено дати початку здійснення таких нарахувань, оскільки не враховано, що відповідно до п. 5.5 договору відповідач має обов`язок здійснити оплату за товар у чотирнадцятиденний строк (включно).

Таким чином, на переконання суду нарахування пені, 3 % та інфляційних втрат (за повні місяці протягом яких існувала заборгованість) має здійснюватися наступним чином:

за видатковою накладною № 7/11705 від 30.04.2021 в частині суми 7 477, 02 грн за період з 14.05.2021 до 30.08.2021 - пеня 342, 92 грн; 3 % річних - 66, 99 грн та інфляційні втрати - 7, 45 грн. (за червень -серпень 2021);

за видатковою накладною № 1/33041 від 10.05.2021 на суму 13 706, 74 грн. за період з 25.05.2021 до 30.08.2021 пеня - 566, 67 грн; 3 % річних - 110, 40 грн та інфляційні втрати - 13, 65 грн (за червень -серпень 2021);

за видатковою накладною № 1/33128 від 11.05.2021 на суму 12 792, 95 грн. за період з 26.05.2021 до 30.08.2021 пеня - 523, 63 грн; 3 % річних - 101, 99 грн та інфляційні втрати - 12, 74 грн (за червень - серпень 2021);

за видатковою накладною № 1/34666 від 12.05.2021 та № 1/34670 від 12.05.2021 на суму 21 207, 22 грн за період з 27.05.2021 до 30.08.2021 пеня - 859, 33 грн; 3 % річних - 167, 33 грн та інфляційні втрати - 21,12 грн (за червень -серпень 2021);

за видатковою накладною № 1/34780 від 13.05.2021 та № 1/34782 від 13.05.2021 на суму 15 433, 29 грн. за період з 28.05.2021 по 30.08.2021 пеня - 619, 02 грн; 3 % річних - 120, 51 грн та інфляційні втрати - 15, 37 грн (за червень -серпень 2021);

за видатковою накладною № 1/34996 від 15.05.2021 та № 1/38504 від 15.05.2021 на суму 20 302, 03 грн. за період з 30.05.2021 по 30.08.2021 пеня - 797, 62 грн; 3 % річних - 155, 19 грн та інфляційні втрати - 20, 22 грн (за червень -серпень 2021);

за видатковою накладною № 1/36541 від 17.05.2021 на суму 12 792,95 грн. за період з 01.06.2021 по 30.08.2021 пеня - 492, 09 грн; 3 % річних - 95,68 грн та інфляційні втрати - 12, 74 грн (за червень -серпень 2021);

за видатковою накладною № 1/36634 від 18.05.2021 та № 1/36670 від 18.05.2021 на суму 15 435, 39 грн за період з 02.06.2021 по 30.08.2021 пеня - 587, 39 грн; 3 % річних - 114, 18 грн та інфляційні втрати - 0 (за липень -серпень 2021);

за видатковою накладною № 1/36753 від 19.05.2021 на суму 12 792,95 грн. за період з 03.06.2021 по 30.08.2021 пеня - 481, 58 грн; 3 % річних - 93, 58 грн та інфляційні втрати - 0 (за липень -серпень 2021);

за видатковою накладною № 1/36977 від 21.05.2021 на суму 12 792,95 грн. за період з 05.06.2021 по 30.08.2021 пеня - 471, 06 грн; 3 % річних - 91, 48 грн та інфляційні втрати - 0 (за липень -серпень 2021);

за видатковою накладною № 1/38506 від 24.05.2021 на суму 13 706,74 грн. за період з 08.06.2021 по 30.08.2021 пеня - 487, 81 грн; 3 % річних - 94, 63 грн та інфляційні втрати - 0 (за липень -серпень 2021);

за видатковою накладною № 1/38579 від 25.05.2021 на суму 14 620,51 грн. за період з 09.06.2021 по 30.08.2021 пеня - 514, 32 грн; 3 % річних - 99, 74 грн та інфляційні втрати - 0 (за липень -серпень 2021);

за видатковою накладною № 1/38685 від 26.05.2021 на суму 12 792,95 грн. за період з 10.06.2021 по 30.08.2021 пеня - 444, 77 грн; 3 % річних - 86, 22 грн та інфляційні втрати - 0 (за липень -серпень 2021);

за видатковою накладною № 1/40172 від 27.05.2021, № 1/40175 від 27.05.2021 та № 1/40176 від 27.05.2021 на суму 21 777, 55 грн за період з 11.06.2021 по 30.08.2021 пеня - 748, 19 грн; 3 % річних - 144, 98 грн та інфляційні втрати - 0 (за липень -серпень 2021);

за видатковою накладною № 1 /40286 від 28.05.2021 на суму 12 792,95 грн. за період з 12.06.2021 по 30.08.2021 пеня - 434, 26 грн; 3 % річних - 84, 12 грн та інфляційні втрати - 0 (за липень -серпень 2021);

за видатковою накладною № 1/40487 від 31.05.2021 на суму 12 792,95 грн. за період з 15.06.2021 по 30.08.2021 пеня - 418, 49 грн; 3 % річних - 80, 96 грн та інфляційні втрати - 0 (за липень -серпень 2021);

за видатковою накладною № 1/40553 від 01.06.2021 та № 1/42001 від 01.06.2021 на суму 17 769, 74 грн за період з 16.06.2021 по 30.08.2021 пеня - 413, 23 грн; 3 % річних - 79, 91 грн та інфляційні втрати - 0 (за липень -серпень 2021);

за видатковою накладною № 1/42118 від 02.06.2021 на суму 11 951,72 грн. за період з 17.06.2021 по 30.08.2021 пеня - 381, 15 грн; 3 % річних - 73, 67 грн та інфляційні втрати - 0 (за липень -серпень 2021);

за видатковою накладною № 1/42307 від 03.06.2021 на суму 2 696,24 грн. за період з 18.06.2021 по 30.08.2021 пеня - 84, 88 грн; 3 % річних - 16, 40 грн та інфляційні втрати - 0 (за липень -серпень 2021);

за видатковою накладною № 1/42376 від 04.06.2021 на суму 14 620,51 грн. за період з 19.06.2021 по 30.08.2021 пеня - 454, 24 грн; 3 % річних - 87, 72 грн та інфляційні втрати - 0 (за липень -серпень 2021);

за видатковою накладною № 1/42862 від 07.06.2021 та № 7/17814 від 07.06.2021 на суму 19 744, 66 грн за період з 22.06.2021 по 30.08.2021 пеня - 589, 09 грн; 3 % річних - 113, 60 грн та інфляційні втрати - 0 (за липень -серпень 2021).

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню, а саме пеня в розмірі 10 711, 71 грн, 3 % річних в розмірі 2 079, 28 грн та інфляційні втрати в розмірі 103, 29 грн.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129 та 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Стромат "Спецбетон" - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Капіталмістобуд" (03067, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 53; ідентифікаційний код 42593327) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стромат "Спецбетон" (03680, м. Київ, вул. Пшенична, буд 2; ідентифікаційний код 39038754) основний борг - 300 000 (триста тисяч) грн. 01 коп, пеню - 10 711 (десять тисяч сімсот одинадцять) грн. 74 коп, 3 % річних - 2 079 (дві тисячі сімдесят дев`ять) грн. 28 коп, інфляційні втрати - 103 (сто три) грн. 29 коп. та витрати по сплаті судового збору - 4 693 (чотири тисячі шістсот дев`яносто три) грн. 42 коп.

3. У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 15.12.2021

Суддя Д.О. Баранов