ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року

м. Київ

Справа № 925/1147/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Бакуліна С.В., Губенко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Калітінського М.Ю.,

представників учасників справи:

від прокуратури: не з`явився,

від позивача: Макеєв В.Ф. (адвокат),

від відповідача-1 : Птуха В.І.,

від відповідача-2 : Підгорний М.О. (адвокат),

від відповідача-3 : Підгорний М.О. (адвокат),

від відповідача-4 : Підгорний М.О. (адвокат),

від відповідача-5: Підгорний М.О. (адвокат),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Громадської організації "Захист прав обманутих споживачів"

на ухвалу Господарського суду Черкаської області

у складі судді Довгань К.І.

від 31.05.2021

та постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Коробенко Г.П., Козир Т.П., Кравчук Г.А.

від 16.09.2021

за позовом Громадської організації "Захист прав обманутих споживачів"

до 1. Виконавчого комітету Черкаської міської ради; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантехбудконструкція"; 3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Управлінська компанія "Нова якість" Дільниця 13"; 4.Товариства з обмеженою відповідальністю "Управлінська компанія "Нова якість" Дільниця 18"; 5. Товариства з обмеженою відповідальністю "Управлінська компанія "Нова якість" Дільниця 19"

про визнання протиправними та скасування рішень, визнання недійсними договорів,

за участю Черкаської місцевої прокуратури,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Громадська організація "Захист прав обманутих споживачів" (далі - Позивач/Скаржник) звернулася до Господарського суду Черкаської області з позовом до Виконавчого комітету Черкаської міської ради (далі - Відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантехбудконструкція" (далі - Відповідач-2), ТОВ "Управлінська компанія "Нова якість" Дільниця 13" (далі - Відповідач-3), ТОВ "Управлінська компанія "Нова якість" Дільниця 18" (далі - Відповідач-4), ТОВ "Управлінська компанія "Нова якість" Дільниця 19" (далі - Відповідач-5), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Відповідача-1 від 14.12.2018 №1176 "Про проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків міста Черкаси"; від 19.03.2019 №289 "Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 14.12.2018 №1176";

- визнати протиправним рішення комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради з призначення управителя багатоквартирних будинків м. Черкаси, оформленого протоколом засідання комісії від 13.05.2019 №10, про визначення переможцем конкурсу ТОВ "Сантехбудконструкція";

- визнати протиправним та скасувати рішення Відповідача-1 від 15.05.2019 №550 "Про призначення управителя багатоквартирних будинків";

- визнати недійсним договір від 20.05.2019 №253 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладений між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 щодо управління будинком №39 по вул. В.Галви, м.Черкаси;

- визнати недійсним договір від 20.05.2019 №254 (з усіма змінами і доповненнями) про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладений між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 щодо управління будинком №41 по вул. В.Галви, м.Черкаси;

- визнати недійсним договір від 20.05.2019 №365 (з усіма змінами і доповненнями) про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладений між Відповідачем-1 та Відповідачем- 2 щодо управління будинком №218 по вул. С.Кішки, м.Черкаси;

- визнати недійсним договір від 20.05.2019 №366 (з усіма змінами і доповненнями) про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладений між Відповідачем-1 та Відповідачем- 2 щодо управління будинком №220 по вул. С.Кішки, м. Черкаси;

- визнати недійсним договір від 20.05.2019 №403 (з усіма змінами і доповненнями) про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладений між Відповідачем-1 та Відповідачем- 2 щодо управління будинком №48 по вул. Чайковського, м.Черкаси.

2. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що рішення про оголошення та проведення конкурсу, призначення управителя були прийняті Відповідачем-1 без достатніх правових підстав, оскільки жоден із співвласників багатоквартирних будинків не звертався із заявами про проведення конкурсу на управителя будинку, тому оскаржувані рішення порушують право власності громадян та юридичних осіб на належне їм майно у багатоквартирних будинках.

3. На думку Позивача, спірні договори не відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та положенням Типового договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

4. 06 березня 2020 року Позивач подав до суду заяву від 05.03.2020 про відмову від частини позовних вимог, оскільки дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання неправомірними рішень органів місцевого самоврядування пов`язані з укладенням господарських договорів лише опосередковано, тому існує значна правова невизначеність щодо юрисдикції таких вимог. Зазначив, що при задоволенні вимог про визнання протиправним та скасування рішення від 15.05.2019 №550 та укладених на його підставі договорів мета Позивача щодо захисту інтересів територіальної громади та споживачів послуг з управління багатоквартирними будинками буде повністю досягнута. Позивач відмовився від частини позовних вимог, а саме про визнання протиправним та скасування рішень Відповідача-1: від 14.12.2018 №1176 "Про проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків міста Черкаси"; від 19.03.2019 №289 "Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 14.12.2018 №1176"; про визнання протиправним рішення комісії з призначення управителя багатоквартирних будинків м. Черкаси, яке оформлене протоколом засідання комісії від 13.05.2019 №10.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

5. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 16 березня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено за їх безпідставністю та необґрунтованістю.

6. Суд першої інстанції допустив прокурора до участі у цій справі на підставі заяви від 05.03.2020 про вступ прокурора у справу; постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 було скасовану ухвалу Господарського суду Черкаської області від 22.11.2019 про повернення заяви першого заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури про вступ прокурора у справу.

7. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09 вересня 2020 року рішення Господарського суду Черкаської області від 16 березня 2020 року залишено без змін.

8. Верховний Суд у постанові від 17 грудня 2020 року у справі №925/1147/19 скасував зазначені рішення судів та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

9. Постанова Верховного Суду мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано заяву Позивача про відмову від частини позовних вимог та відмовлено у позові у повному обсязі; суд першої інстанції помилково мотивував свої висновки взаємовиключними підставами, а саме: відсутністю порушеного права позивача, відсутністю підстав для визнання недійсними договорів, неефективним способом захисту щодо визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету. Суд першої інстанції також не надавав оцінку наявності або відсутності права Позивача звертатися до суду в інтересах її членів, обмежившись посиланням на те, що в позові не вказано, що позов подано в інтересах споживачів, чиї права було порушено.

10. Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 31 травня 2021 року провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у зв`язку з тим, що спір у цій справі стосується захисту прав споживачів, а тому має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

11. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16 вересня 2021 року ухвалу Господарського суду Черкаської області від 31 травня 2021 року залишено без змін.

12. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що фактично позивачами у цій справі виступають саме особи, інтереси яких представляє громадська організація, а не сама громадська організація. У той же час, у законодавстві відсутні положення, які би надавали право фізичним особам, які не є суб`єктами підприємницької діяльності, звертатися до господарського суду в межах спірних правовідносин за захистом їх порушених прав як споживачів.

13. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з огляду на зміст та характер спірних правовідносин, суб`єктний склад спору, такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

14. Позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 31.05.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2021, в якій просить направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

15. Скаржник в обґрунтування доводів касаційної скарги зазначив, що суди попередніх інстанцій не врахували того, що Позивач у даному спорі представляє інтереси також і юридичних осіб, які є співвласниками нежитлових приміщень у будинках. Зазначає, що судами не було враховано участі прокурора у цій справі, який доповнив правоздатність Позивача щодо захисту інтересів держави та територіальної громади із заявленими вимогами у господарському процесі.

16. Крім того, Скаржник вважає, що суди у цій справі порушили принцип правової визначеності та доступ Позивача до суду, а тому розгляд спору в цій справі має завершитися за правилами того судочинства, у якому почала розглядатися справа.

17. Скаржник також зазначив, що оскаржувані судові рішення прийняті без урахування висновків Великої Палати Верховного Суду у постановах від 06.05.2020 у справі №826/24892/15, від 21.11.2018 у справі №243/5078/17, від 12.12.2018 у справі №490/9823/16-ц, від 12.12.2018 у справі №761/12676/17.

18. Відповідачі-2-5 подали спільний відзив на касаційну скаргу, в якому просили залишити касаційну скаргу без задоволення. Зазначають, що у постановах Великої Палати Верховного Суду, які наводить Скаржник, підставою для продовження розгляду справи за правилами того судочинства, у якому справа розглядалася, є факт вже звернення позивачів до судів інших юрисдикцій, де їм було відмовлено у відкритті провадження або провадження було закрито, тобто доступ особи до суду було вичерпано в судах інших юрисдикцій.

19. Від прокуратури надійшли письмові пояснення у справі у порядку статті 42 ГПК України.

20. Від Скаржника надійшло клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

21. Скаржник вважає, що на підставі статей 302, 303 ГПК України наявна необхідність відступлення від правових позицій, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.03.2021 у справі №367/4695/20. На думку Скаржника, наявність правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23.03.2021 у справі №367/4695/20 не спростовує правоздатність висновків постанови Великої Палати Верховного суду від 02.02.2021 у справі №906/1308/19, у якій встановлено, що з метою забезпечення права позивача на доступ до суду, суд може відійти від встановлених правил підсудності.

22. Відповідно до частини 4 статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше ухваленому рішенні Великої Палати.

23. Основним завданням Верховного Суду відповідно до частини 1 статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечення сталості та єдності судової практики.

24. З метою забезпечення єдності та сталості судової практики для відступу від висловлених раніше правових позицій Верховного Суду суд повинен мати ґрунтовні підстави: попередні рішення мають бути помилковими, неефективними чи застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання (до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16).

25. На підставі наведеного, Суд вважає, що зазначені Скаржником у клопотанні доводи не є обґрунтованими та не дають підстав для висновку про необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду у розумінні приписів частини 4 статті 302 ГПК України, тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Стислий виклад обставин справи

26. Суди встановили, що оскаржувані договори про надання послуги з управління багатоквартирним будинком (зі змінами та доповненнями) укладені між Відповідачем-1 та Відповідачем-2.

27. Між Позивачем та Відповідачами відсутні господарські правовідносини.

28. Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 статуту Позивача, Громадська організація "Захист прав обманутих споживачів" є добровільною, незалежною і позапартійною організацією, створеною в результаті вільного волевиявлення громадян для спільного досягнення своїх цілей і реалізації спільних інтересів та об`єднує громадян, які визнають вимоги Статуту; організація є правозахисною (п. 1.11).

29. У матеріалах справи містяться заяви фізичних осіб про вступ до громадської організації Позивача та надання їй повноважень з питань оскарження договорів про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з Відповідачем-2 та його правонаступниками з групи ТОВ "Нова якість".

30. Позивач як громадська організація подав позов в інтересах членів громадської організації.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

31. Цивільний кодекс України (далі - ЦК України)

Стаття 15. Право на захист цивільних прав та інтересів

1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16. Захист цивільних прав та інтересів судом

1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

2) визнання правочину недійсним;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

32. Господарський кодекс України

Стаття 3. Господарська діяльність та господарські відносини

1.Під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

2. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

3. Діяльність негосподарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб`єктів.

4.Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини.

5. Господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб`єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності.

6. Під організаційно-господарськими відносинами у цьому Кодексі розуміються відносини, що складаються між суб`єктами господарювання та суб`єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю.

7. Внутрішньогосподарськими є відносини, що складаються між структурними підрозділами суб`єкта господарювання, та відносини суб`єкта господарювання з його структурними підрозділами.

33. Закон України "Про громадські об`єднання"

Стаття 1. Поняття громадського об`єднання

3. Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи.

Стаття 7. Засновники громадського об`єднання

1. Засновниками громадської організації можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, які досягли 18 років, а молодіжної та дитячої громадської організації - 14 років.

Стаття 8. Члени (учасники) громадського об`єднання

1. Членами (учасниками) громадської організації, крім молодіжної та дитячої, можуть бути особи, визначені частиною першою статті 7 цього Закону, які досягли 14 років.

34. Закон України "Про захист прав споживачів"

Стаття 1. Визначення термінів

Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Стаття 24. Громадські організації споживачів (об`єднання споживачів)

1. З метою захисту своїх законних прав та інтересів споживачі мають право об`єднуватися у громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).

2. Об`єднання споживачів є громадськими організаціями, що провадять свою діяльність відповідно до Закону України "Про об`єднання громадян".

Стаття 25. Права громадських організацій споживачів (об`єднань споживачів)

1. Об`єднання споживачів мають право:

9) звертатися з позовом до суду про визнання дій продавця, виробника (підприємства, що виконує їх функції), виконавця протиправними щодо невизначеного кола споживачів і припинення цих дій. Рішення суду, що набрало законної сили, про визнання дій продавця, виробника (підприємства, що виконує їх функції), виконавця протиправними щодо невизначеного кола споживачів є обов`язковим для суду, що розглядає позов споживача щодо цивільно-правових наслідків їх дій з питань, чи мали місце ці дії і чи були здійснені вони цими особами;

10) відповідно до законодавства захищати у суді права споживачів, які не є членами громадських організацій споживачів (об`єднань споживачів).

35. Закон України "Про житлово-комунальні послуги"

Стаття 1. Визначення термінів

Послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

36. Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку"

Стаття 1. Визначення термінів

8) управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.

Стаття 2. Відносини, що регулюються цим Законом

1. Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку.

37. Господарський процесуальний кодекс України

Стаття 4. Право на звернення до господарського суду

3. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Стаття 20. Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів

1. Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

Стаття 53. Участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб

1. У випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.

Стаття 231. Закриття провадження у справі

1. Господарський суд закриває провадження у справі, якщо: 1) спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

2. Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини 1 цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Стаття 236. Законність і обґрунтованість судового рішення

1.Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Стаття 300. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

4. Суд касаційної інстанції не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

38. Цивільний процесуальний кодекс України

Стаття 19. Справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів

1. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

39. Суд виходить з того, що судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб.

40. Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за частиною 1 статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

41. Згідно зі статтею 1 ГПК України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

42. Зокрема, статтею 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках.

43. Підставою касаційного оскарження Скаржник вказав, зокрема, порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, оскільки заявлені Позивачем позовні вимоги підлягають розгляду в порядку саме господарського судочинства, а не цивільного, як вважали суди в оскаржуваних рішеннях.

44. При вирішенні цього спору суди попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України застосували правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.03.2021 у справі №367/4695/20.

45. Правовідносини у справі №367/4695/20 стосуються оскарження Громадською організацією "Ірпінська спілка споживачів" дій Комунального підприємства щодо проведення розрахунків споживачам послуг з утримання будинків.

46. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.03.2021 у справі №367/4695/20, критеріями розмежування розгляду справ у порядку цивільного чи господарського судочинства є як суб`єктний склад сторін спору, так і характер спірних правовідносин.

47. У вказаній справі Велика Палата зазначила, що при вирішенні спору суд має визначити, які правовідносини виникли між сторонами - громадською організацією та юридичною особою, яка надає комунальні послуги, з приводу предмету спору.

48. Як встановлено судами у цій справі, Позивач є громадською організацією, створеною у результаті вільного волевиявлення громадян для спільного досягнення своїх цілей і реалізації спільних інтересів та об`єднує громадян;

49. Основною метою діяльності Позивача є надання його членам, а також іншим особам, які не є членами, правової допомоги щодо захисту їх прав як споживачів та самостійний захист прав невизначеного кола споживачів, громадян.

50. Суди дослідили, що у матеріалах справи містяться заяви фізичних осіб про вступ до громадської організації Позивача та надання їй повноважень з питань оскарження договорів про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з Відповідачем -2 та його правонаступниками з групи ТОВ "Нова якість".

51. Верховний Суд у постанові від 17.12.2020 у цій справі констатував, що громадські організації є організаційно-правовою формою діяльності людей, які об`єднуються для спільного здійснення та захисту своїх прав, свобод та інтересів, які відображаються у статуті громадської організації у вигляді мети та напрямів її діяльності; діяльність громадських організацій не можна розглядати абстрактно, без зв`язку з її метою та правами людей (її членів), що об`єдналися.

52. Судами у цій справі встановлено, що між Позивачем та Відповідачами відсутні господарські правовідносини в розумінні Господарського кодексу України, Позивач не є стороною оспорюваних договорів про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, а оскаржуване рішення не стосується безпосередньо прав та інтересів Позивача.

53. Разом з тим, Позивач не заперечив, що в цьому спорі Позивач виступає як організація, яка захищає права третіх осіб - споживачів, які вважає порушеними у зв`язку з протиправними діями Відповідачів.

54. Тобто заінтересованими особами на оскарження рішення та договорів у цій справі є невизначене коло співвласників багатоквартирних будинків як споживачів послуги управління багатоквартирними будинками та учасників правовідносин з надання житлово-комунальних послуг у межах здійснення ними як співвласниками володіння, користування і розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку.

55. Тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що фактично позивачами у цій справі виступають саме особи, інтереси яких представляє громадська організація, а не сама громадська організація.

56. Позивачем не доведено захист інтересів конкретно визначеної юридичної особи (юридичних осіб) як учасника (учасників) спірних правовідносин за позовними вимогами у цій справі.

57. Таким чином, суди у цій справі правильно визначили, що спір стосується саме цивільних прав та інтересів споживачів, що виникають із цивільних правовідносин між співвласниками багатоквартирних будинків (споживачів послуг з управління) та управителем.

58. Право громадських організацій споживачів звертатися до суду в інтересах побутових споживачів, незалежно від їх членства у вказаній громадській організації, за захистом прав таких споживачів надано Законом України "Про захист прав споживачів" (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.03.2021 у справі №367/4695/20).

59. Однак у законодавстві відсутні положення, які би надавали право фізичним особам, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, звертатися до господарського суду в межах спірних правовідносин за захистом їх порушених прав як споживачів.

60. Відтак суди попередніх інстанцій, керуючись положеннями статей 20 ГПК України та 19 ЦПК України, дійшли правильних висновків, що спір у справі, що розглядається, не належить до господарської юрисдикції, а має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

61. Щодо підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі, то згідно з п.2 ч.1 ст. 287 ГПК України підставою касаційного оскарження ухвал суду першої інстанції, які переглянуті в апеляційному порядку, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

62. Суд вважає, що судами було правильно застосовано положення процесуальної норми п.1 ч.1 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі.

63. Суд вважає необґрунтованими доводи Скаржника стосовно обмеження його права на суд та доступ до суду, оскільки з обставин справи не вбачається вичерпання Позивачем права на судовий захист в судах іншої юрисдикції за заявленими позовними вимогами.

64. Як вказує Європейський суд з прав людини, у пункті першому статті 6 Конвенції закріплене "право на суд" разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" ("Golder v. the United Kingdom") від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Станєв проти Болгарії" ("Stanev v. Bulgaria") від 17 січня 2012 року, заява № 36760/06, § 230).

65. У частині доводів щодо порушення права на доступ до суду Скаржник посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 06.05.2020 у справі №826/24892/15, від 21.11.2018 у справі №243/5078/17, від 12.12.2018 у справі №490/9823/16-ц, від 12.12.2018 у справі №761/12676/17.

66. У справі №826/24892/15 звернення позивачів до адміністративного суду було зумовлене відмовою районного суду міста Києва у відкритті провадження у справі з аналогічними позовними вимогами, оскільки цей суд вважав, що заявлені позовні вимоги повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Оскільки цивільний суд відмовив скаржниці у відкритті провадження у справі за її позовом про визнання незаконним правового акта органу місцевого самоврядування, то Велика Палата Верховного Суду вважає, що з огляду на припис частини першої статті 186 ЦПК України скаржниця не зможе реалізувати її право на доступ до суду за правилами цивільного судочинства. З огляду на існування юрисдикційного конфлікту та імперативний припис частини першої статті 186 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду вважає, що розгляд цього спору, як і під час розгляду касаційної скарги, має завершуватися судами адміністративної юрисдикції на підставі положень цивільного процесуального законодавства.

67. У справі №243/5078/17 за позовом фізичної особи - вкладника до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії Велика Палата Верховного Суду вважає, що спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування за вкладами за рахунок коштів Фонду та щодо затвердження реєстру відшкодувань вкладникам для здійснення гарантованих державою виплат належить до юрисдикції адміністративного суду. Однак закриття проваджень за правилами адміністративного та господарського судочинства за аналогічними вимогами позивача поставило під загрозу сутність гарантованого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту. Велика Палата Верховного Суду вважає, що непослідовність національних судів створила позивачеві перешкоди у реалізації права на судовий захист, тому дійшла висновку, що розгляд цього спору має завершитися за правилами цивільного судочинства.

68. У справі №490/9823/16-ц Велика Палата Верховного Суду вважає, що постановлення районним судом м. Миколаєва оскарженої ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, яку апеляційний суд залишив без змін, через те, що спір необхідно розглядати за правилами адміністративного судочинства, а також постановлення окружним адміністративним судом ухвали про відмову у відкритті провадження у справі № 814/1752/16, поставили під загрозу сутність гарантованого Конвенцією права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту. З огляду на існування юрисдикційного конфлікту та імперативний припис частини 5 статті 170 КАС України Велика Палата Верховного Суду вважає, що справа має бути розглянута за правилами цивільного судочинства.

69. У справі №761/12676/17 за позовом фізичної особи позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова О.Ю., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів за прострочення виконання грошового зобов`язання азом з тим з матеріалів справи вбачається, що позивач вже звертався з аналогічними вимогами до окружного адміністративного суду, ухвалою якого від 03 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного адміністративного суду, відмовлено у відкритті провадження в справі, оскільки спірні правовідносини не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Ураховуючи зазначене, Велика Палата Верховного Суду з метою забезпечити позивачу право на судовий захист та справедливий судовий розгляд вважає за можливе залишити в силі судові рішення першої та апеляційної інстанцій, які розглянули справу за правилами цивільного судочинства.

70. У справі №906/1308/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки суд загальної юрисдикції відмовив позивачу у відкритті провадження у справі за позовом, поданим до тих самих відповідачів, з тим самим предметом та з тих самих підстав, що й у цій справі, Велика Палата Верховного Суду вважає, що це поставило під загрозу сутність гарантованого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту. З огляду на існування юрисдикційного конфлікту, з метою забезпечення права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту, Велика Палата Верховного Суду вважає, що ця справа має бути розглянута за правилами господарського судочинства лише тому, що позивачу має бути забезпечено доступ до правосуддя, навіть в іншому, ніж це передбачено законом, судочинстві, оскільки перешкоди до розгляду в належному (цивільному) судочинстві виникли у зв`язку з процесуальною діяльністю суду.

71. Враховуючи наведене, Суд відхиляє доводи касаційної скарги щодо неврахування судами у цій справі вищевказаних постанов Верховного Суду, оскільки у цій справі не вбачається наявності юрисдикційного конфлікту на час розгляду справи.

72. Доводи Скаржника щодо участі прокурора у цій справі не спростовують висновків судів в оскаржуваних рішеннях, оскільки участь прокурора у справі не змінює змісту спірних правовідносин у справі, що розглядається.

73. Інші доводи Скаржника, наведені у касаційній скарзі, не доводять порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

74. Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги.

75. За результатами касаційного розгляду справи, Суд дійшов висновку про те, що ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції у цій справі підлягають залишенню без змін.

Судові витрати

76. Судові витрати, понесені Скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладаються на Скаржника, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Громадської організації "Захист прав обманутих споживачів" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 31 травня 2021 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16 вересня 2021 року у справі №925/1147/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді С. Бакуліна

Н. Губенко