РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.12.2021Справа № 910/16973/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національний депозитарій України"

до Приватного акціонерного товариства "Київська фінансова група"

про стягнення 140 344,00 грн.

Без виклику (повідомлення) представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Національний депозитарій України" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Київська фінансова група" (далі - відповідач) грошових коштів у загальному розмірі 140 344,00 грн., з яких: 139 544,00 грн. - основний борг, 800,00 грн. - штраф.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог Публічне акціонерне товариство "Національний депозитарій України" посилалося на неналежне виконання відповідачем у період з 01.10.2018 року по 31.08.2021 року обов`язків за укладеним між сторонами 02.12.2014 року договором про обслуговування випусків цінних паперів № ОВ-7390, у зв`язку з чим за Приватним акціонерним товариством "Київська фінансова група" утворилась заборгованість, а також виникли підстави для нарахування штрафу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.10.2021 року відкрито провадження у справі № 910/16973/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, цією ухвалою відповідачу було встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, копія ухвали від 23.10.2021 року про відкриття провадження у справі № 910/16973/21 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01032, місто Київ, вулиця Жилянська, будинок 118, офіс 409 (трек-номер відправлення - 733).

Проте, зазначене відправлення з трек-номером 733 вручене відповідачу не було.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і, зокрема, повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт не отримання заявником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

Крім цього, судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 23.10.2021 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду міста Києва від 23.10.2021 року, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25.01.2006 року в цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Враховуючи подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрохолдінг Полісся" заяви № ОВ-7390 про приєднання до Умов Договору про обслуговування випусків цінних паперів (отриманої Публічним акціонерним товариством "Національний депозитарій України" 02.12.2014 року), 02.04.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Національний депозитарій України" (Центральний депозитарій) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрохолдінг Полісся" (Емітент, ) було укладено договір про обслуговування випусків цінних паперів № ОВ-7390 (далі - Договір), за умовами якого Емітент доручив, а Центральний депозитарій зобов`язався надати Емітенту послуги з відкриття рахунку у цінних паперах, депозитарного обслуговування випусків цінних паперів та корпоративних операцій емітента, у тому числі надання Центральним депозитарієм послуг щодо забезпечення погашення емітентом боргових цінних паперів, здійснення розрахунків за правочинами щодо цінних паперів, вчиненими на фондовій біржі та поза фондовими біржами при розміщенні випуску (частини випуску) цінних паперів, а також виплати доходів за цінними паперами відповідно до компетенції щодо обліку цінних паперів, встановленої Законом України "Про депозитарну систему України", шляхом зарахування коштів, переказаних емітентом на рахунок Центрального депозитарію, відкритий у Розрахунковому центрі з обслуговування договорів на фінансових ринках, для їх подальшого переказу отримувачам. Цим Договором також передбачені умови та порядок надання Емітенту реєстру власників іменних цінних паперів (пункт 1.2 Договору).

Слід зазначити, що правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдінг Полісся" (емітента за Договором, ), є відповідач у справі - Приватне акціонерне товариство "Київська фінансова група", що підтверджується відомостями Анкети рахунку у цінних паперах (додаток № 4 до Регламенту провадження депозитарної діяльності Центрального депозитарію цінних паперів). Суд також звертає увагу на те, що ідентифікаційний код юридичної особи має бути унікальним, а присвоєння новоствореній юридичній особі ідентифікаційного коду іншої юридичної особи, яка не є правопопередником новоствореної юридичної особи, не допускається.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.4 Договору взаємовідносини між сторонами регулюються цим Договором, Правилами Центрального депозитарію цінних паперів (далі - Правила), Регламентом провадження депозитарної діяльності Центрального депозитарію цінних паперів (далі - Регламент Центрального депозитарію), Положенням про інформаційно-телекомунікаційну систему обробки інформації Центрального депозитарію цінних паперів (далі - Положення про СОІ) (у визначених цим Договором випадках), Положенням про провадження депозитарної діяльності, затвердженим рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі - Комісія) від 23.04.2013 року № 735 (далі - Положення) та інших актів законодавства України. У випадку укладення Договору з метою приведення взаємовідносин між сторонами у відповідність до вимог законодавства про депозитарну систему, його положення застосовуються сторонами з урахуванням того, що Емітенту вже відкритий рахунок у цінних паперах у Публічному акціонерному товаристві "Національний депозитарій України" до набуття останнім статусу Центрального депозитарію.

Пунктом 2.1 Договору на Центральний депозитарій покладено, зокрема, такі зобов`язання:

- відкрити Емітенту рахунок у цінних паперах протягом 3 (трьох) робочих днів після подання Емітентом належним чином оформлених документів, визначених Правилами та Регламентом Центрального депозитарію (пункт 2.1.1);

- приймати на зберігання оформлені Емітентом відповідно до Положення про глобальний сертифікат та тимчасовий глобальний сертифікат, затвердженого рішенням Комісії від 30.07.2013 року № 1332, глобальні сертифікати/тимчасові глобальні сертифікати випусків цінних паперів Емітента в порядку та строки, встановлені Правилами та/або Регламентом Центрального депозитарію (пункт 2.1.3);

- зберігати отримані від Емітента глобальні сертифікати/тимчасові глобальні сертифікати та обліковувати цінні папери випусків, щодо яких оформлені ці документи, відповідно до законодавства, Правил та Регламенту Центрального депозитарію (пункт 2.1.4);

- у разі додаткової емісії цінних паперів Емітента прийняти на зберігання тимчасовий глобальний сертифікат відповідно до законодавства, Правил та Регламенту Центрального депозитарію (пункт 2.1.5);

- здійснювати ведення рахунку в цінних паперах Емітента шляхом виконання операцій, згідно з порядком, у терміни та строки, що обумовлені Правилами та Регламентом Центрального депозитарію, якщо здійснення цих операцій не суперечить законодавству України (пункт 2.1.6);

- відображати на рахунку в цінних паперах Емітента та депозитарних установ і депозитаріїв-кореспондентів наслідки корпоративних операцій Емітента щодо розміщених ним цінних паперів, в тому числі на фондовій біржі (пункт 2.1.8);

- у випадку заміни чи погашення глобального або тимчасового глобального сертифіката - передати погашений глобальний або тимчасовий глобальний сертифікат до архіву Центрального депозитарію для наступного його зберігання відповідно до вимог законодавства України (пункт 2.1.14).

Пунктом 2.3.7 Договору на Емітента покладено обов`язок оплачувати послуги Центрального депозитарію згідно з умовами, у строки та в порядку, передбаченими цим Договором, Регламентом Центрального депозитарію та тарифами Центрального депозитарію.

Емітент сплачує вартість послуг Центрального депозитарію згідно з цим Договором відповідно до затверджених тарифів Центрального депозитарію, що є чинними на дату надання послуг. Емітент погоджується з тарифами, встановленими Центральним депозитарієм (пункт 3.1 Договору).

Згідно з пунктом 3.2 означеної угоди оплата послуг Центрального депозитарію здійснюється Емітентом за цим Договором на наступних умовах: емітентом вноситься попередня оплата (авансовий платіж) у розмірі вартості послуг Центрального депозитарію на Авансовий період (далі - Період), який не може бути меншим ніж два місяці, а також авансовий платіж у розмірі, що забезпечує наявність внесення емітентом коштів у розмірі 200 (двохсот) гривень. При цьому:

3.2.1. Щомісяця до 15 числа місяця, наступного за місяцем, в якому надавались послуги (далі - звітний місяць) Центральний депозитарій надає Емітенту Акт-рахунок про надання послуг у двох примірниках, підписаних уповноваженою особою Центрального депозитарію та засвідчених печаткою. В Акт-рахунок про надання послуг включається перелік та вартість наданих депозитарних послуг за звітний місяць та сума до сплати з урахуванням авансового платежу на наступний Період.

Один примірник Акту-рахунку про надання послуг, підписаний уповноваженою особою Емітента та засвідчений печаткою, Емітент повертає до Центрального депозитарію до останнього числа місяця наступного за місяцем отримання послуг.

У випадку неотримання Акту-рахунку про надання послуг до 25-го числа місяця, наступного за місяцем отримання послуг від Центрального депозитарію, Емітент зобов`язаний повідомити про це Центральний депозитарій листом, надісланим засобами факсимільного зв`язку за номерами, що зазначені на веб-сайті Центрального депозитарію, з наступним направленням листа засобами поштового зв`язку.

Емітент сплачує Акт-рахунок про надання послуг щомісячно до останнього числа поточного місяця за минулий місяць шляхом безготівкового перерахунку коштів на рахунок Центрального депозитарію.

Згідно з пунктом 7.1 Договору останній набирає чинності з дня отримання Центральним депозитарієм заяви про приєднання до цих Умов, підписаної уповноваженим представником Емітента та скріпленої печаткою Емітента (у разі використання печатки).

При цьому, сторони, керуючись частиною 3 статті 631 Цивільного кодексу України, погодили, що умови цього Договору в частині оплати Емітентом наданих Центральним депозитарієм, але не оплачених Емітентом послуг Центрального депозитарію, застосовуються до відносин між ними, які мали місце до укладення цього Договору. За наявності укладеного між Центральним депозитарієм та Емітентом договору про обслуговування емісії цінних паперів, такий договір втрачає чинність.

Договір укладається на невизначений строк (пункт 7.2 Договору).

У пред`явленому позові Публічне акціонерне товариство "Національний депозитарій України" посилалося на те, що на умовах Договору та на підставі поданих Емітентом документів, 27.01.2015 року Центральним депозитарієм Емітенту було відкрито рахунок у цінних паперах.

27.01.2015 року було прийнято на зберігання тимчасовий глобальний сертифікат за реєстраційним номером № 01/2/2015-Т, оформлений на випуск облігацій (ISIN UA), згідно з виданим Комісією тимчасовим свідоцтвом, на загальну суму 240 000 000,00 грн. (ISIN UA ).

30.01.2015 року було прийнято на зберігання тимчасовий глобальний сертифікат за реєстраційним номером № 11/1/2015-Т, оформлений на випуск акцій (ISIN UA ), згідно з виданим Комісією тимчасовим свідоцтвом, на загальну суму 205 000 000,00 грн. (ISIN UA).

Відповідно до пункту 4 глави 5 розділу V Положення про провадження депозитарної діяльності, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі - Комісія) від 23.04.2013 року № 735, цінні папери Емітента у кількості, вказаній в тимчасових глобальних сертифікатах, були зараховані на рахунок Емітента та Центральний депозитарій розпочав надавати послуги з депозитарного обслуговування таких випусків цінних паперів Емітента.

На умовах Договору та на підставі поданих Емітентом документів, 20.03.2015 року Центральним депозитарієм було прийнято на зберігання глобальний сертифікат за реєстраційним номером № 01/2/2015, оформлений на випуск облігацій (ISIN UA), з одночасним погашенням та передачею до архіву вказаного сертифікату.

03.04.2015 року було прийнято на зберігання тимчасовий глобальний сертифікат за реєстраційним номером № 11/1/2015, оформлений на випуск акцій (ISIN UA), з одночасним погашенням та передачею до архіву вказаного сертифікату.

Крім того, на умовах Договору та на підставі поданих Емітентом документів, 12.11.2018 року Центральним депозитарієм було прийнято на зберігання глобальний сертифікат облігацій підприємств (ISIN UA) за реєстраційним номером № 01/2/2015, оформлений відповідачем 19.10.2018 року у зв`язку зі зміною його найменування, на підставі Свідоцтва про реєстрацію випуску акцій на суму 240 000 000,00 грн., виданого Комісією 16.07.2018 року за реєстраційним № 01/2/2015, з одночасним погашенням та передачею до архіву попереднього глобального сертифікату, оформленого на випуск облігацій.

12.11.2018 року Центральним депозитарієм було прийнято на зберігання глобальний сертифікат облігацій підприємств (ISIN UA) за реєстраційним номером № 11/1/2015, оформлений відповідачем 19.10.2018 року у зв`язку зі зміною його найменування, на підставі Свідоцтва про реєстрацію випуску акцій на суму 205 000 000,00 грн., виданого Комісією 16.07.2018 року за реєстраційним № 11/1/2015, з одночасним погашенням та передачею до архіву попереднього глобального сертифікату, оформленого на випуск акцій.

Засвідчені копії означених глобальних сертифікатів (з відміткою про дату їх депонування в Центральному депозитарії - 12.11.2018 року) та копії свідоцтв про реєстрацію випуску цінних паперів Емітента наявні у матеріалах даної справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Публічне акціонерне товариство "Національний депозитарій України" посилалося на те, що цінні папери випусків Емітента (міжнародні ідентифікаційні номери цінних паперів: UA (облігації) та UA (акції)), що оформлені прийнятими Центральним депозитарієм глобальними сертифікатами, продовжують обліковуватися в системі депозитарного обліку Центрального депозитарію, з огляду на відсутність передбачених чинним законодавством України підстав для вилучення зі сховища та погашення таких глобальних сертифікатів (у тому числі випуски цінних паперів Емітента не скасовані НКЦПФР, що підтверджується даними з реєстру цінних паперів, що ведеться НКЦПФР на власному веб-сайті в мережі Інтернет в режимі онлайн), та Центральний депозитарій надавав та на час розгляду спору в даній справі продовжує надавати Емітенту послуги, передбачені Договором, зокрема: продовжує обліковувати в системі депозитарного обліку цінні папери Емітента, надавати послуги з обслуговування випусків цінних паперів Емітента, які надаються на постійній основі та без окремих розпоряджень.

Відтак, враховуючи наявність у Емітента обов`язків щодо оплати наданих Центральним депозитарієм послуг за Договором, зважаючи на відсутність здійснення відповідачем оплат таких послуг, наданих йому протягом жовтня 2018 року - серпня 2021 року, а також беручи до уваги залишення Приватним акціонерним товариством "Київська фінансова група" адресованої йому позивачем претензії від 16.04.2021 року № 537/09-2 без відповіді та задоволення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національний депозитарій України" підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За умовами статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України "Про депозитарну систему України" рахунок у цінних паперах депонента відкривається депозитарною установою на підставі договору про обслуговування рахунка в цінних паперах власнику цінних паперів, співвласникам цінних паперів або нотаріусу, на депозит яких внесено цінні папери, а також самій депозитарній установі (на підставі наказу керівника цієї депозитарної установи) або Національному банку України відповідно до законодавства.

Договір про обслуговування рахунка в цінних паперах укладається між депонентом та депозитарною установою, відповідно до якого депозитарна установа в установленому Комісією порядку на рахунку у цінних паперах веде облік цінних паперів, що належать власникові, співвласникам цінних паперів, у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідному кредиторові, а також облік прав зазначених осіб на цінні папери, що обліковуються на певному рахунку у цінних паперах, та обмеження таких прав.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору Центральний депозитарій у період з 01.10.2018 року по 31.08.2021 року надав відповідачу послуги за укладеним між ними Договором на загальну суму 139 544,00 грн.

Слід зазначити, що за частиною 7 статті 9 Закону України "Про депозитарну систему України" центральний депозитарій до початку провадження депозитарної діяльності повинен зареєструвати в Комісії Правила Центрального депозитарію, які визначають загальний порядок надання Центральним депозитарієм послуг, пов`язаних із провадженням депозитарної діяльності, проведення ним операцій у системі депозитарного обліку, здійснення Центральним депозитарієм контролю за депозитарними установами та містять інші відомості, визначені Комісією. Правила Центрального депозитарію повинні також містити порядок укладення депозитарного договору між депозитарієм та депозитарними установами.

Правила Центрального депозитарію та зміни, що вносяться до Правил Центрального депозитарію, підлягають реєстрації у Комісії в установленому нею порядку.

Згідно з умовами Правил Центрального депозитарію цінних паперів обмін інформацією між Центральним депозитарієм та клієнтами здійснюється в електронному вигляді (за допомогою засобів СОІ), поштового зв`язку, телефонного зв`язку (у т.ч. факсимільного), фельд`єгерського зв`язку, доставки документів кур`єром або особисто уповноваженим представником клієнта.

Так, на виконання умов Договору Центральний депозитарій щомісячно до 15 числа місяця, наступного за місяцем, в якому надавались послуги, надавав відповідачу відповідні Акти-рахунки про надання послуг. Копії означених Актів-рахунків про надання послуг за період з 01.09.2018 року по 30.09.2021 року на загальну суму 139 544,00 грн. разом з документами, що підтверджують їх підписання електронним підписом уповноваженої особи позивача, наявні у матеріалах справи. При цьому, з огляду на положення Правил, які в силу пункту 2.3.1 Договору є обов`язковими для Емітента, надсилання відповідачу Актів-рахунків про надання послуг здійснювалося у день їх складення (до 15 числа кожного спірного звітного місяця окремо) з використанням веб-сервісу "Кабінет Клієнта" як частини СОІ, користувачем якої є Приватне акціонерне товариство "Київська фінансова група".

Відповідно до пункту 3.4 наведеного правочину послуги вважаються наданими Центральним депозитарієм в повному обсязі та належної якості, якщо до останнього числа місяця, наступного за звітним, від Емітента не отримано обґрунтованих заперечень щодо обсягу та якості послуг, наданих Центральним депозитарієм та відображених в Акті-рахунку про надання послуг за звітний місяць.

Зважаючи на відсутність у матеріалах справи будь-яких (у тому числі й обґрунтованих) заперечень відповідача щодо обсягу, якості та вартості наданих позивачем протягом спірного періоду послуг, суд дійшов висновку про те, що відповідні послуги є такими, що надані Центральним депозитарієм Емітенту в повному обсязі та належної якості.

Проте відповідач взяті на себе за Договором обов`язки з оплати вартості наданих йому позивачем протягом 01.10.2018 року - 31.08.2021 року послуг не виконав, заборгувавши таким чином Публічному акціонерному товариству "Національний депозитарій України" 139 544,00 грн. Означена сума боргу відповідача також відображена у Акті-рахунку про надання послуг від 08.10.2021 року № АЕ-58075/2021, надісланому позивачем Емітенту за допомогою веб-сервісу "Кабінет Клієнта" як частини СОІ.

Судом також враховано, що заявлена до стягнення сума заборгованості Приватного акціонерного товариства "Київська фінансова група" була розрахована позивачем відповідно до затверджених тарифів Центрального депозитарію на відповідні дати надання послуг, тоді як детальний перелік та вартість наданих у кожному спірному місяці послуг (у період з 01.10.2018 року по 31.08.2021 року) були відображені у надісланих відповідачу Актах-рахунках про надання послуг.

Згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Враховуючи те, що сума основного боргу відповідача за Договором, яка складає 139 544,00 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення в установленому порядку і строки не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Публічного акціонерного товариства "Національний депозитарій України" до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе за Договором грошових зобов`язань, позивач просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київська фінансова група" 800,00 грн. штрафу, нарахованого на підставі пункту 6.7 Договору внаслідок допущеного відповідачем прострочення протягом 8 місяців.

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Положеннями статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (стаття 230 Господарського кодексу України).

Визначення поняття "штраф" міститься у частині 2 статті 549 Цивільного кодексу України.

Відповідно до зазначеної норми, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За змістом положень частини 4 статті 231 Господарського кодексу України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За умовами пункту 2.2.2 Договору Центральний депозитарій має право застосовувати до Емітента штрафні санкції за порушення Емітентом умов цього Договору.

Пунктом 3.2.1 Договору унормовано, що у разі порушення строків оплати Центральний депозитарій має право застосувати штрафні санкції, передбачені пунктом 6.7 цього Договору.

Згідно з пунктом 6.7 цієї угоди, у випадку порушення Емітентом умов оплати послуг Центрального депозитарію відповідно до розділу 3 цього Договору, Емітент зобов`язаний сплатити на користь Центрального депозитарію штраф у розмірі 100 (сто) гривень. Штраф сплачується на підставі рахунку на оплату штрафу, що направляється Емітенту. У випадку несплати Емітентом штрафу до кінця календарного місяця, в якому був складений рахунок на оплату штрафу, розмір штрафу збільшується на 100 (сто) гривень за кожен наступний календарний місяць прострочення оплати послуг.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу в сумі 800,00 грн., суд дійшов висновку про те, що останній є обґрунтованим та арифметично вірним, а відтак вимога позивача про стягнення з відповідача означеної штрафної санкції у вказаному вище розмірі також підлягає задоволенню.

Разом із тим, суд зазначає, що згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності заборгованості перед позивачем або доказів належного виконання ним своїх грошових обов`язків зі своєчасної та повної оплати вартості наданих позивачем послуг за Договором протягом спірного періоду.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки за Договором, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведеного.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національний депозитарій України" до Приватного акціонерного товариства "Київська фінансова група" про стягнення 140 344,00 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київська фінансова група" (01032, місто Київ, вулиця Жилянська, будинок 118, офіс 409; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національний депозитарій України" (04107, місто Київ, вулиця Тропініна, будинок 7Г; ) 139 544 (сто тридцять дев`ять тисяч п`ятсот сорок чотири) грн. 00 коп. основного боргу, 800 (вісімсот) грн. 00 коп. штрафу, а також 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 20.12.2021 року.

Суддя В.С. Ломака