ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/634/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Сенькіна Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран-Сервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранрозробка"

про стягнення 52 573,38 грн. (згідно заяви про зменшення позовних вимог за вх. № 02-44/1214/21 від 12.07.2021)

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1177688,50 грн. основного боргу, 12873,90 грн. - 3% річних, 39699,48 грн. - інфляційних.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договором № 55.18-БР від 26.12.2018.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 14.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

05.07.2021 на адресу суду від ТОВ "Гранрозробка" надійшов відзив, відповідно до якого відповідач відзначав, що згідно платіжних доручень №3811 від 04.06.2021 та №3990 від 25.06.2021 сума основного боргу сплачена в повному обсязі.

12.07.2021 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран-Сервіс" надійшла заява (вх. №02-44/12174/21 від 12.07.2021) про зменшення розміру позовних вимог, в якій повідомлено, що після подання позовної заяви та відкриття провадження у справі № 906/634/21 відповідачем було сплачено суму заборгованості по договору в розмірі - 1 177 688, 50 грн. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 52 573,38 грн., з яких: 12 873,90 грн. - 3% річних, 39 699,48 грн. - інфляційні. Крім того, просить стягнути з відповідача 18 453,92 грн. судового збору та 15 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 15.07.2021 заяву позивача за вх. № 02-44/1214/21 від 12.07.2021 про зменшення позовних вимог прийнято до розгляду, тому подальший розгляд справи здійснювався в межах визначеної даною заявою ціни позову в сумі 52573,38 грн.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 09.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання уповноваженого представника не направив. 01.12.2021 до суду подано клопотання про розгляд справи без його участі, також повідомив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Крім цього, 01.12.2021 до суду надійшла заява про визначення розміру судових витрат, відповідно до якої позивач просить стягнути 15000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні: повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься копія реєстру на відправку рекомендованої з повідомленням кореспонденції за 29.11.2021.

Оскільки явка представника відповідача в судове засідання не визнана обов`язковою, а надання письмового відзиву є правом відповідача, а не його обов`язком, суд вважає, що неявка представника відповідача не перешкоджатиме розгляду справи за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юнігран-Сервіс" (виконавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гранрозробка" (замовник/відповідач) укладено договір №55.18-ВМ на поставку вибухових матеріалів (а.с. 20-22).

Згідно п. 1 Договору, замовник доручає та зобов`язується сплатити, а постачальник зобов`язується виконувати поставку емульсійних вибухових речовин (ЕВР) "Гранеміт" марки И-30-У, на об`єкти замовника по видобутку корисних копалин відкритим способом (п.п. 1.1. Договору).

Поставка ВМ проводиться змішувально-зарядними машинами (ЗЗМ) безпосередньо у свердловини з метою проведення вибухових робіт по подрібненню гірничої маси для подальшої їх переробки (п.п.1.2. Договору).

Вартість поставлених постачальником вибухових матеріалів визначається і сплачується згідно рахунків та видаткових накладних на кожну поставку.

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що позивач проводить поставку ВМ власними змішувально-зарядними машинами (ЗЗМ).

Також п.п. 3.3. Договору передбачає, що постачальник проводить поставку ЕВР і заряджання свердловин у відповідності до технічного завдання замовника.

Замовник після подання заявки на поставку проводить постачальнику попередню оплату в розмірі 70% запланованого обсягу поставок, кінцевий розрахунок за фактично-поставлені вибухові матеріали замовник здійснює на протязі 15 календарних діб після поставки (п.п. 4.3. Договору).

Відповідно до п.п. 7.1. Договору останній набирає чинності з моменту його підписання і діє до прийняття рішення про припинення дії договору.

На виконання умов договору, за період з 11.02.2020 по 30.12.2020, позивач поставив відповідачу вибухові речовини на загальну суму 23521096,50 грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними та довіреностями на отримання вантажу (а.с. 23-180 том 1).

Проте, відповідач поставлений товар оплатив несвоєчасно, в результаті чого позивачем нараховано 3% річних та інфляційні в сумі 12873,90 грн. та 39699,48 грн. відповідно.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ст. 173 ГК України).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки 3% річних, суд вважає за необхідне зазначити, що остання поставка вибухових речовин за видатковою накладною №825 відбулася 30.12.2020, тому кінцевим строком її оплати є 14.01.2021. Тобто з 15.01.2021 почалася прострочення оплати поставленого товару по даній накладній.

Приймаючи до уваги вихідні данні, зазначені позивачем в розрахунку 3% річних (а.с. 7), суд вважає останній вірним, а вимогу в цій частині обґрунтованою.

Перевіривши розрахунок інфляційних, нарахованих на суму боргу 1177688,50 грн., окремо за січень 2021 року, лютий 2021 та березень 2021 року , суд зауважує наступне.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

Такої позиції притримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 924/532/19 в постанові від 14.01.2020.

Водночас з урахуванням такого підходу до нарахування інфляційних втрат, сума останніх за період з січня 2021 р. до березня 2021 р., нарахованих на борг в сумі 1177688,50 грн. становить 47723,72 грн.

Разом з тим, ч. 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Тому, вимога про стягнення інфляційних в сумі 39699,48 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав до суду жодного доказу на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру позовних вимог, згідно заяви (вх. №02-44/12174/21 від 12.07.2021) про зменшення розміру позовних вимог.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесення витрат на надання правничої допомоги позивач подав суду копії: договору про надання юридичної (правової) допомоги від 20.12.2019, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, ордеру адвоката, актів надання послуг №14 від 31.05.2021, №19 від 15.07.2021, №24 від 17.09.2021, №28 від 05.10.2021, а також платіжних доручень №1028 від 31.05.2021 на сум 6000,00 грн., №1416 від 15.07.2021 на суму 3000,00 грн., №2152 від 09.10.2021.

Відповідно до частин 1-4 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно актів надання послуг №14 від 31.05.2021, №19 від 15.07.2021, №24 від 17.09.2021, №28 від 05.10.2021, підписаних ТОВ "Юнігран Сервіс" та адвокатом Реус Д.С., адвокатом були надані послуги на загальну суму 15000,00 грн., з яких:

- розробка, формування та надсилання претензії - 1000,00 грн.;

- розробка, формування позовної заяви про стягнення заборгованості - 5000,00 грн.;

- участь в судовому засіданні 15.07.2021 - 3000,00 грн.;

- участь в судовому засіданні 09.09.2021 - 3000,00 грн.;

- участь в судовому засіданні 02.10.2021 - 3000,00 грн.

Проаналізувавши вказаний в актах №14 від 31.05.2021, №19 від 15.07.2021, №24 від 17.09.2021, №28 від 05.10.2021 опис наданих адвокатом послуг, суд вважає, що відображена у ньому інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт, а також вимогам ст. 126 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Тобто, розподілу підлягають правничі витрати понесені сторонами саме в межах розгляду певної судової справи, в даному випадку господарської справи №906/634/21.

Згідно акту надання послуг від 31.05.2021 до переліку послуг адвоката, включено послуги на "розробку, формування та надсилання претензії" на суму 1000,00 грн., які суд не вважає правничими послугами, що надані в рамках судової справи №906/634/21, а тому відмовляє в їх відшкодуванні з відповідача.

Разом з тим, суд відзначає, що матеріали справи не містять доказів оплати наданої професійної правничої допомоги за актом надання послуг №24 від 17.09.2021.

Проте, враховуючи, що розподілу підлягають витрати на професійну правничу допомогу, що сплачені так і ті, що підлягають сплаті (п.1 ч. 2 ст. 126 ГПК України), суд приймає до уваги акт №24 від 17.09.2021.

Як визначено ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати на правничу допомогу понесені позивачем в сумі 14000,00 грн. слід покласти на відповідача.

Даний розмір судових витрат відповідно до статті 74 ГПК України доведений, документально обґрунтований, співмірний складності справи та витраченому адвокатом часу, відповідає критерію розумної необхідності таких витрат та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранрозробка" (11555, Житомирська область, Коростенський район, с. Поліське, вул. Молодіжна, 8, ід. код 39215133)

на користь Товариства обмеженою відповідальністю "Юнігран-Сервіс" (11634, Житомирська обл., Малинський район, смт. Гранітне, вул. Шевченка, 15, ід. код 34082463) 12873,90 грн. - 3% річних, 39699,48 грн. - інфляційних; 788,60 грн. судового збору; 14000,00 грн. витрат на надання професійної правничої допомоги.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці повний текст рішення склдаено: 20.12.21

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2, 3 - сторонам (рек. з повід.)