ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2021 року м. Дніпро Справа № 912/209/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів Вечірка І.О., Коваль Л.А.,

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду, апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 01.04.2021 (суддя Бестаченко О.Л.; повне рішення складно 09.04.2021) у справі

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», м. Київ

до відповідача-1 Приватного підприємства «Вісмут», м. Кропивницький, Кіровоградської області

відповідача-2 ОСОБА_1 , с. Федорівка, Кропивницького району, Кіровоградської області

про стягнення 833234,78 грн,

розглянутої в межах справи № 912/209/21

про банкрутство Приватного підприємства «Вісмут», м. Кропивницький, Кіровоградської області, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Господарського суду Кіровоградської області з позовом про солідарне стягнення з Приватного підприємства «Вісмут» та до ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 27.10.2016 № б/н в розмірі 833234,78 грн.

Позов мотивований порушенням Приватним підприємством «Вісмут» взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № б/н від 27.10.2016, забезпечених порукою ОСОБА_1 , щодо повернення отриманого кредиту.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 01.04.2021 у справі № 912/209/21 позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного підприємства «Вісмут» на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 500000,00 грн заборгованості за кредитом, а також 7500,36 грн судового збору.

Місцевий господарський суд встановив наявність у Приватного підприємства «Вісмут» заборгованості перед банком з повернення фактично отриманих грошових коштів за кредитним договором № б/н від 27.10.2016, укладеним шляхом підписання заяви-приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг».

Місцевий господарський суд відмовив у задоволенні вимог про стягнення процентів за користування кредитом і пені за прострочення грошового зобов`язання, оскільки у підписаній підприємством заяві-приєднання не узгоджено умови щодо процентної ставки і відповідальності за порушення зобов`язання.

Відмовляючи у задоволенні позову до майнового поручителя, місцевий господарський суд дійшов висновку, що порука за договором є припиненою, оскільки банк без погодження з поручителем збільшив кредитний ліміт, внаслідок чого збільшилося зобов`язання поручителя.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 01.04.2021 у справі № 912/209/21 і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Скаржник зазначає, що підписавши анкету-заяву, Приватне підприємство «Вісмут» фактично ознайомилося з поточною редакцією «Умов та Правил надання банківських послуг», в яких встановлена процентна ставка за користування кредитом і розмір пені за неналежне виконання грошового зобов`язання.

Також скаржник не погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо одностороннього збільшення банком розміру кредитної лінії за відсутності згоди поручителя, оскільки умови договору поруки містять положення про те, що поручитель дає свою згоду на збільшення кредитних зобов`язань в розмірі таких збільшень, у зв`язку з чим скаржник вважає, що поручитель надав згоду на збільшення кредитної лінії.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Інші учасники провадження у даній справі не скористалися своїм правом надати відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним господарським судом строк.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.07.2021 відкрито провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 01.04.2021 у справі № 912/209/21.

У судовому засіданні 15.12.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

5. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Приватне підприємство «Вісмут» 27.10.2016 підписало анкету-заяву про приєднання до «Умов і Правил надання банківських послуг» (а.с. 20).

Згідно вказаної вище заяви підприємство приєдналося до «Умов та Правил надання банківських послуг» (надалі Умови), тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 27.10.2016 (далі Договір).

Відповідно до пункту 3.1.1.74 розділу 3.1.1 «Умов та Правил надання послуг» банк надає послугу гарантованих платежів для виконання грошових зобов`язань за господарськими договорами, що укладаються між клієнтом та його контрагентами, а також між клієнтом і банком. Послуга надається у вигляді виконання банком заявок на договірне списання коштів, згідно якої клієнт-платник доручає банку зарахувати кошти на рахунок отримувача в сумі і в дату, зазначені при створенні заявки.

Згідно з пунктами 3.1.1.75-3.1.1.77 «Умов» у разі необхідності отримання отримувачем послуги, платник за допомогою системи дистанційного обслуговування інтернет-клієнт-банк «Приват24» подає в банк заявку на договірне списання коштів за встановленою формою. Після отримання банком за допомогою системи дистанційного обслуговування заявки, банк розглядає його на предмет надання або відмови в наданні послуги, у разі відсутності у платника власних коштів та/або не кредитоспроможності платника.

Умовами пункту 3.2.2.1 «Умов та Правил» за послугою «Гарантовані платежі» передбачено, що банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії, з лімітом та на цілі, зазначені в заявці на договірне списання коштів (надалі гарантований платіж або заявка), в обмін на зобов`язання клієнта по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені цим договором строки.

Відповідно до пункту 3.2.2.2 «Умов та Правил» за послугою «Гарантовані платежі» термін повернення кредиту зазначений в заявці. Згідно зі статтями 212, 651 Цивільного кодексу України у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цих «Умов», встановивши інший термін повернення кредиту. За користування кредитом у період з дати ініціювання клієнтом заявки до дати виконання заявки клієнт сплачує винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 4% річних (але не менш ніж 5 гривень) від розміру кредиту, зазначеного у черговій заявці клієнта. Винагорода за надання фінансового інструменту сплачується клієнтом в дату надання в банк чергової заявки. У період з дати виконання заявки за рахунок кредитних коштів до 30.06.2014 клієнт за користування кредитом сплачує банку відсотки в розмірі 28% річних, а починаючи з 01.07.2014 клієнт за користування кредитом сплачує банку відсотки в розмірі 36% річних від суми заборгованості. При цьому за користування кредитом клієнт платить відсотки в розмірі 56% річних від суми заборгованості. Вказаний в цьому пункті строк не може бути змінений згідно умов цього Договору.

Пунктом 3.2.2.6 «Умов» передбачені обов`язки клієнта, в тому числі і щодо оплатити відсотків та винагороди за користування кредитом; повернення кредиту у строки, встановлені у заявці.

Згідно із пунктами 3.2.2.11.1, 3.2.2.11.2 «Умов та Прави» за послугою «Гарантовані платежі» цей договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення електронно-цифрового підпису всіма його сторонами. Цей договір в частині пункту 3.2.2.9.4 цього Договору вступає в силу з моменту підписання цього Договору, в інших частинах з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання кредиту в рамках зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за цим Договором.

Фізична особа ОСОБА_1 (поручитель) 27.12.2017 уклав з Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (кредитор) договір поруки № P618265716 (а.с. 85-89), предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Приватним підприємством «Вісмут» зобов`язань за угодами-приєднаннями, зокрема: розділу 3.2.1 «Кредитний ліміт» «Умов та Правил надання банківських послуг», по сплаті:

а) процентної ставки за користуванням кредитом:

- за період користування кредитом згідно з пунктом 3.2.1.4.1.2 «Угоди 1» 21% річних для договорів, забезпечених порукою;

- за період користування кредитом згідно з пунктом 3.2.1.4.1.3 «Угоди 1» 42% річних для договорів, забезпечених порукою;

б) комісійної винагороди згідно з пунктом 3.2.1.1.17 «Угоди 1» в розмірі 3% від суми перерахувань;

в) винагороди за використання ліміту відповідно до пункту 3.2.1.4.4 «Угоди 1» 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,5% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць;

г) кредиту в розмірі 10000 грн (десять тисяч).

Якщо під час виконання «Угоди 1» зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за «Угодою 1» в розмірі таких збільшень. Додаткові узгодження про такі збільшення з поручителем не потрібні.

В пункті 1.3 договору поруки зазначено, що поручитель з умовами, зокрема «Угоди 1», ознайомлений.

Відповідно до пункту 1.5 договору поруки у випадку невиконання боржником зобов`язань, зокрема за «Угодою 1», боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

В пункті 4.1 договору поруки, сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється через 15 років після укладання цього договору.

У випадку виконання боржником та/або поручителем всіх зобов`язань, зокрема за «Угодою 1», цей договір припиняє свою дію.

Приватне підприємство «Вісмут» 10.12.2018 подало заявку на гарантований платіж № 895 (а.с. 32) в системі інтернет-клієнт-банк Приват 24 на суму 500000,00 грн (за рахунок кредитних коштів), одержувач ПП «Бізон-Тех 2006», призначення платежу «оплата за ЗЗр зг.рах. № ЗП1485 від 15.02.2021 у сумі 416666,67 грн, ПДВ (20%) 83 333,33 грн», дата зарахування коштів одержувачу 20.12.2018.

Приватне підприємство «Вісмут» 21.01.2019 здійснив погашення за вищезазначеною заявкою, сплативши 500000,00 грн заборгованості, а також 106666,67 грн пені, що підтверджується банківською випискою за період з 20.12.2018 по 16.11.2020 (а.с. 38).Приватне підприємство «Вісмут» 21.01.2019 подало заявку на гарантований платіж № 916 (а.с. 31) в системі інтернет-клієнт-банк Приват 24 на суму 500000,00 грн (за рахунок кредитних коштів), одержувач ПП «Бізон-Тех 2006», призначення платежу «оплата за ЗЗР зг.рах. № КД-144 від 20.12.17 зг. рах.№ ЗП-1485 від 15.02.18 в т.ч. ПДВ (20%) 83333,33 грн», дата зарахування коштів одержувачу 31.01.2019.

Приватному підприємству «Вісмут» встановлено кредитний ліміт у розмірі з 500000,00 грн з 07.12.2018; 0,00 грн з 11.03.2019; 0,00 грн з 13.08.2019, що підтверджується довідкою від 20.11.2020 № 30905KGKMS07J (а.с. 30).

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав належним чином, перерахувавши Приватному підприємству «Вісмут» 500000,00 грн за заявкою на гарантований платіж від 21.01.2019 № 916, про що свідчать виписки по рахунку (а.с. 34-37).

Доказів повернення Приватним підприємством «Вісмут» грошових коштів, отриманих за Договором від Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБан» 500000,00 грн, матеріали справи не містять.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за Договором від 27.10.2016 № б/н позивач звернувся з позовом про солідарне стягнення з відповідачів у даній справі 833234,78 грн, яка складається з 500000,00 грн основної суми боргу, 134333,33 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 198901,45 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

6. Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Матеріалами справи підтверджено, що мж Приватним підприємством «Вісмут» та Акціонерним комерційним банком «ПриватБанк» укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг», відповідно до умов якого підприємство отримало від банку 500000,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою укладений між Приватним підприємством «Вісмут» і Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» у справі Договір банківського обслуговування є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору.

Статтею 633 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Частиною першою статті 634 Цивільного кодексу України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За правилами статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 10561 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Місцевий господарським судом встановлено отримання Приватним підприємством «Вісмут» від Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» кредит за заявою-приєднання від 27.10.2016 у розмірі 500000,00 грн, що також не заперечується боржником.

Доказів повернення боржником зазначеної суми грошових коштів кредитодавцю матеріали справи не містять, у зв`язку з чим місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку щодо задоволення позову у цій частині.

Окрім основної суми боргу банк заявив до стягнення 134333,33 грн заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, а також 198901,45 грн пені за прострочення виконання грошового зобов`язання.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язанням. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Апеляційний господарський суд зазначає, що у заяві-приєднанні позичальника від 27.10.2016 розмір процентної ставка не зазначено.

Також дана заява не містить умов договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язанням у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Таким чином, апеляційний господарський суд доходить висновку, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Позивач обґрунтовує право вимоги в цій частині тим, що підписавши 27.10.2016 заяву-приєднання, підприємство ознайомилося з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», розміщеними на сайті https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємною частини спірного договору.

Водночас матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими «Умовами та Правилами надання банківських послуг» Приватне підприємство «Вісмут» ознайомилося і погодилося, підписуючи 27.10.2016 заяву-приєднання, тому посилання банку, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), апеляційний господарський суд визнає необґрунтованими.

Апеляційний господарський суд зазначає, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони банку, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 Цивільного кодексу України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки «Умови та Правила надання банківських послуг», що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з «Умов» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу «Умови та Правила банківських послуг», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з «Умов» не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд доходить висновку, що місцевий господарський суд правомірно відмовив Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у задоволенні вимог про стягнення процентів за користування кредитом і пені за порушення строків виконання грошового зобов`язання.

Також місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні позову до ОСОБА_1 , як майнового поручителя за договором від 27.10.2016, з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 поручився перед Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» за виконання Приватним підприємством «Вісмут» зобов`язань за кредитним договором від 27.10.2016, уклавши 21.12.2017 з банком договір поруки.

Згідно зі статтею 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Частина перша статті 543 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 547 Цивільного кодексу України).

Обсяг відповідальності поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень частини першої статті 559 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на момент укладання договору поруки) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Сторони договору поруки від 21.12.2017 визначили обсяг відповідальності ОСОБА_1 за зобов`язанням Приватного підприємства «Вісмут», встановленого договором кредиту від 27.10.2016, у розмірі 10000,00 грн (підпункт (г) пункту 1.1.2 договору поруки від 21.12.2017).

Як встановлено судом і підтверджено матеріалами справи, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» збільшив Приватному підприємству «Вісмут» кредитний ліміт до 500000,00 грн.

Водночас матеріали справи не містять доказів укладення між банком та поручителем договору про внесення змін до договору поруки та збільшення відповідного обсягу відповідальності поручителя.

Місцевим господарським судом встановлено, що зміна зобов`язанням вчинена банком в односторонньому порядку.

Враховуючи викладене та встановивши, що кредитний ліміт за кредитними зобов`язаннями боржника збільшено без погодження з поручителем, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для солідарного стягнення з поручителя заборгованості з кредитом, процентами та пенею, оскільки порука за договором є припиненою в силу положень частини першої статті 559 Цивільного кодексу України.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування положень частини першої статті 559 Цивільного кодексу України викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 910/13109/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.10.2020 у справі № 903/998/19.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 01.04.2021 у справі № 912/209/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 01.04.2021 у справі № 912/209/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.12.2021.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя І.О. Вечірко

Суддя Л.А. Коваль