РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.12.2021Справа № 910/14681/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЗ"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 1 012 205,92 грн.,

Без виклику (повідомлення) представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 1 012 205,92 грн., з яких: 996 000,00 грн. - основний борг, 8 279,02 грн. - 3 % річних, 7 926,90 грн. - інфляційні втрати. Крім того, у наведеному позові Товариство з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" у порядку частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України просило суд зазначити про нарахування 3 % річних та інфляційних втрат на суму боргу до моменту виконання рішення, з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Також, згідно з попереднім розрахунком судових витрат, наведеним у позовній заяві, орієнтовний розмір витрат позивача на правову допомогу в даній справі склав 300 000,00 грн., докази на підтвердження яких позивач зобов`язався надати у строк, передбачений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами 24.12.2020 року договору на постачання товару № 53-123-01-20-06662 в частині повної та своєчасної оплати поставленої йому продукції, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість та виникли підстави для стягнення компенсаційних виплат. З урахуванням наведеного, позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.09.2021 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.

22.09.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" від 20.09.2021 року № 05/8-1251 про усунення недоліків.

Враховуючи наведені обставини, ухвалою господарського суду міста Києва від 27.09.2021 року відкрито провадження у справі № 910/14681/21 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) представників сторін.

25.10.2021 року на електронну адресу господарського суду міста Києва (а також 26.10.2021 року засобами поштового зв`язку) надійшло клопотання позивача від 22.10.2021 року № 05/4-1416, в якому останній просив суд відкрити провадження у справі № 910/14681/21 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.10.2021 року вищенаведене клопотання позивача від 22.10.2021 року № 05/4-1416 залишено без задоволення.

У той же час 27.10.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов відзив відповідача на позовну заяву від 23.10.2021 року № 32/1070, в якому останній фактично визнав наявність у нього перед позивачем суми боргу за договором на постачання товару від 24.12.2020 року № 53-123-01-20-06662, проте зазначив про безпідставне неврахування Товариством з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" при здійсненні розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат положень цього правочину щодо строків оплати товару, що призвело до заявлення спірних сум компенсаційних виплат у завищеному розмірі.

11.11.2021 року на електронну адресу господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача від 08.11.2021 року про відкриття провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, яке ухвалою господарського суду міста Києва від 16.11.2021 року залишено без задоволення.

09.12.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли пояснення позивача від 02.12.2021 року щодо відзиву на позовну заяву, в яких останній навів додаткові аргументи на підтвердження обґрунтованості позовних вимог.

Інших клопотань чи заяв, зокрема, по суті спору, від сторін до суду не надходило.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.12.2020 року між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" (постачальник) було укладено договір на постачання товару № 53-123-01-20-06662 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язався передати покупцю, а останній, у свою чергу, - прийняти і оплатити товар - код CPV 42130000-9 - Арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої (засувка, затвор, регулятор тиску) у кількості, асортименті і за цінами, зазначеними у специфікації № 1 (додаток до Договору № 1), що є невід`ємною частиною цього Договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2019 року.

Вказаний правочин підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений відповідними печатками.

У пункті 2.1 Договору сторони погодили, що загальна вартість товару є твердою та складає разом: 830 000,00 грн. без ПДВ; крім того ПДВ 20 %: 166 000,00 грн.; всього з ПДВ: 996 000,00 грн.

Відповідно до пункту 2.2 цієї угоди за даним Договором оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання товару згідно специфікації № 1 (додаток до Договору № 1) та виконання постачальником умов пунктів 3.2, 5.1 цього Договору.

Згідно з пунктом 3.2 Договору з товаром постачальник надає покупцю:

- видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно;

- електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановленому чинним законодавством порядку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про довірчі послуги" у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН;

- пакет документів згідно Технічних специфікацій до предмета закупівлі: ТС 0.0300.1117, ТС.0.0300.1116, ТС.0.0004.1423, ТС.0.0300.1160, ТС.0.0300.1764.

За умовами пункту 5.1 Договору приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до Інструкцій № П-6 "Про порядок приймання продукції по кількості" і № П-7 "Про порядок приймання продукції по якості", та відповідно до вимог Стандарту державного підприємства "НАЕК "Енергоатом": "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції АЕС" СОУ НАЕК 038:2017.

Відповідно до пункту 12.1 Договору останній вступає в силу з моменту підпису обома сторонами та скріплення печаткою з боку покупця і діє до 31.12.2021 року включно, а в частині виконання сторонами гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивач відповідно до наявних у матеріалах справи копій підписаних між сторонами без будь-яких заперечень чи зауважень видаткових накладних від 23.02.2021 року № 1 на суму 460 800,00 грн. та від 09.04.2021 року № 2 на суму 535 200,00 грн., а також відповідних товарно-транспортних накладних від 23.02.2021 року № 1 на суму 460 800,00 грн. та від 09.04.2021 року № 2 на суму 535 200,00 грн., поставив відповідачу погоджений між цими контрагентами товар загальною вартістю 996 000,00 грн. (що відповідає загальній ціні Договору).

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань з поставки продукції свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення постачальником умов укладеного між сторонами Договору.

Проте, в порушення вищевказаних положень Договору відповідач отриманий товар не оплатив., заборгувавши таким чином позивачу 996 000,00 грн.

Враховуючи наведені обставини, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" звернулося до суду з даним позовом для захисту своїх прав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду на правову природу укладеного між сторонами договору поставки, який у розумінні статей 173, 174 Господарського кодексу України та статей 11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов`язків, спірні правовідносини регламентуються положеннями глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як було зазначено вище, за умовами пункту 2.2 Договору оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання товару згідно специфікації № 1 (додаток до Договору № 1) та виконання постачальником умов пунктів 3.2, 5.1 цього Договору.

З аналізу змісту наведених пунктів Договору вбачається, що відповідач має здійснити розрахунок за продукцію протягом 45 календарних днів з моменту настання усіх встановлених Договором умов: фактичної поставки продукції разом з пакетом документів згідно Технічних специфікацій до предмета закупівлі, оформлення та реєстрації постачальником в ЄРПН відповідної електронної податкової накладної, а також проходження товаром процедури вхідного контролю відповідача.

Згідно з пунктом 7.1.4 Стандарту Державного підприємства "НАЕК "Енергоатом": "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС" СОУ НАЕК 038:2017 (розміщеному в електронному вигляді на офіційному сайті ДП "НАЕК "Енергоатом" за посиланням: http://www.energoatom.com.ua/uploads/others/038_2017_3.pdf) при надходженні продукції на склад, представники зберігача та закупника здійснюють приймання продукції від перевізника відповідно до вимог, викладених у договорі поставки або в іншому документі, згідно з яким здійснено закупівлю. При цьому перевіряється супроводжувальна документація та проводиться приймання продукції за кількістю.

За умовами пункту 7.3.7 Стандарту оцінка продукції за якістю та комплектністю в обсязі технічного огляду проводиться на відповідність її умовам договору (контракту) на закупівлю, а також супровідним документам про відповідність (сертифікат якості, паспорт, формуляр, свідоцтво про виготовлення, план якості, рахунок-фактура, специфікація тощо). Контрольовані параметри, які підтверджуються при проведенні ВК-1, перелічені в Б.3.1 додатку Б та повинні бути регламентовані процедурами ВК продукції.

Відповідно до пункту 10.10 Стандарту остаточним документом, що підтверджує позитивні результати робіт з вхідного контролю продукції, є «Ярлик на придатну продукцію», до якого додаються всі звітні документи, які були оформлені в процесі вхідного контролю продукції.

З матеріалів справи вбачається, що поставка позивачем на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" товару за видатковою накладною від 23.02.2021 року № 1 на суму 460 800,00 грн. була фактично здійснена 25.02.2021 року, а відповідна податкова накладна зареєстрована в ЄРПН 15.03.2021 року. Означені обставини підтверджуються наданою позивачем копією видаткової накладної від 23.02.2021 року № 1 з відповідною відміткою від 25.02.2021 року та наданою відповідачем копією Витягу з Єдиного реєстру податкових накладних № 73. У той же час, відповідно до наявної у матеріалах справи копії Ярлика на придатну продукцію від 12.04.2021 року № 4-2778, вхідний контроль поставленого Товариством з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" за видатковою накладною від 23.02.2021 року № 1 було пройдено 12.04.2021 року. За таких обставин, суд дійшов висновку, що останнім днем строку оплати поставленого відповідачу за означеною видатковою накладною товару є 17.06.2021 року, тоді як першим днем прострочення оплати цього товару є 18.06.2021 року.

Крім того, поставка Товариством з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" на користь відповідача товару за видатковою накладною від 09.04.2021 року № 2 на суму 535 200,00 грн. була фактично здійснена 09.04.2021 року, вхідний контроль проведено 19.04.2021 року, тоді як відповідна податкова накладна на цю поставку зареєстрована в ЄРПН 26.04.2021 року (що підтверджується, зокрема, копією Витягу з Єдиного реєстру податкових накладних № 73). Отже, останнім днем строку оплати поставленого відповідачу за видатковою накладною від 09.04.2021 року № 2 товару (з урахуванням робочих днів квітня-липня 2021 року) є 05.07.2021 року, а перший день прострочення припадає на 06.07.2021 року.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Враховуючи те, що сума основного боргу відповідача за Договором, яка складає 996 000,00 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, не оспорюється відповідачем, і останній на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної оплати поставленого йому товару, позивач просив суд стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 8 279,02 грн., з яких: 4 847,87 грн. - 3 % річних, нараховані за несвоєчасну оплату поставленого за видатковою накладною від 23.02.2021 року № 1 товару на суму 460 800,00 грн. у період з 30.04.2021 року по 03.09.2021 року; 3 431,15 грн. - 3 % річних, нараховані за несвоєчасну оплату поставленого за видатковою накладною від 09.04.2021 року № 2 товару на суму 535 200,00 грн. у період з 18.06.2021 року по 03.09.2021 року. Також, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" просило суд стягнути з відповідача 7 926,90 грн. інфляційних втрат, нарахованих на вказані суми основного боргу протягом означених періодів.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Разом із тим, суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

За таких обставин, зважаючи на встановлені під час розгляду справи дійсні дати початку прострочення відповідачем оплати поставленого за кожною спірною видатковою накладною товару, суд дійшов висновку про те, що обґрунтованою та арифметично вірною сумою 3 % річних, що підлягає стягненню з відповідача, є 5 593,51 грн., з яких: 2 954,17 грн. - 3 % річних, нараховані за несвоєчасну оплату поставленого за видатковою накладною від 23.02.2021 року № 1 товару на суму 460 800,00 грн. у період з 18.06.2021 року по 03.09.2021 року; 2 639,34 грн. - 3 % річних, нараховані за несвоєчасну оплату поставленого за видатковою накладною від 09.04.2021 року № 2 товару на суму 535 200,00 грн. у період з 06.07.2021 року по 03.09.2021 року.

Водночас заявлена позивачем сума інфляційних втрат у розмірі 7 926,90 грн. стягненню з відповідача не підлягає, у зв`язку з відсутністю інфляційних процесів протягом дійсного періоду прострочення відповідачем виконання його грошових зобов`язань за кожною спірною накладною окремо.

За таких обставин, стягненню з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" підлягає 3 % річних у розмірі 5 593,51 грн. Водночас у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача 2 685,51 грн. 3 % та 7 926,90 грн. інфляційних втрат слід відмовити.

Суд зазначає, що згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності заборгованості перед позивачем або доказів належного виконання ним своїх грошових обов`язків зі своєчасної оплати поставленого товару.

Оскільки, як зазначалось вище, відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки щодо оплати поставленого йому товару, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" підлягають частковому задоволенню.

Разом із тим, у позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" у порядку частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України просило суд зазначити у рішенні суду про здійснення нарахування 3 % річних та інфляційних втрат на суму боргу до моменту виконання рішення в частині основного боргу, з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Відповідно до частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення.

За змістом частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що застосування частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України сприятиме найшвидшому виконанню відповідачем судового рішення в частині сплати основного боргу, а позивач позбавиться необхідності повторно звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача додатково нарахованих процентів, за допущене ним прострочення після ухвалення судом рішення.

Згідно з частинами 11, 12 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в цій частині та зазначити у резолютивній частині рішення про нарахування органом (особою), що буде здійснювати примусове виконання рішення, 3 % річних на залишок основного боргу за договором на постачання товару від 24.12.2020 року № 53-123-01-20-06662, починаючи з 04.09.2021 року до моменту повної оплати основного боргу за цим правочином, з урахуванням приписів законодавства України.

Перерахунок основного боргу, вказаного у рішенні суду та у виконавчому документі, для органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання рішення, має здійснюватися за наступною формулою: (СОБ*3*КДП)/КДР/100 = сума процентів річних, де СОБ - сума основного боргу, 3 - 3 % річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачем боргу, 3 % річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, за визначеною вище формулою.

Стосовно нарахування органом (особою), що буде здійснювати примусове виконання рішення, інфляційних втрат до моменту виконання цього рішення в частині основного боргу суд зазначає, що законодавством передбачено право суду зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Разом із тим, положеннями Господарського процесуального кодексу України та інших нормативних актів не передбаченого такого права суду стосовно інфляційних втрат, у зв`язку з чим суд, додатково беручи до уваги відмову в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача заявлених інфляційних втрат, не вбачає підстав щодо зазначення у рішенні про нарахування таких інфляційних втрат до моменту виконання рішення суду в частині основного боргу. При цьому, позивач (стягувач) повинен усвідомлювати випадки, коли індекс інфляції може бути від`ємним (дефляція).

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" (02160, місто Київ, проспект Соборності, будинок 19; ) 996 000 (дев`ятсот дев`яносто шість тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 5 593 (п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто три) грн. 51 коп. 3 % річних, а також 15 023 (п`ятнадцять тисяч двадцять три) грн. 90 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення господарського суду міста Києва від 16.12.2021 року в справі № 910/14681/21, в порядку частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України нараховувати 3 % річних на суму основного боргу в розмірі 996 000,00 грн., починаючи з 04.09.2021 року до моменту повної оплати основного боргу за такою формулою: (СОБ*3*КДП)/КДР/100 = сума процентів річних, де СОБ - сума основного боргу, 3 - 3 відсотка річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році, а також стягнути вказану суму нарахованих процентів з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" (02160, місто Київ, проспект Соборності, будинок 19; ).

4. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. В силу приписів частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 16.12.2021 року.

Суддя В.С. Ломака