ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" грудня 2021 р. Справа № 924/952/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю. В., при секретарі судового засідання Сарело Р.О., розглянувши матеріали справи

за позовом фізичної особи - підприємця Коваль Лариси Василівни, м. Волочиськ, Хмельницька обл.

до Волочиського районного споживчого товариства, м. Волочиськ, Хмельницька обл.

про визнання протиправними дій

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явився

від відповідача - Коновалов М.А.

встановив:

Позивач у позові просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови від виконання договору оренди приміщення, а саме 70/100 частини нежитлової будівлі, ресторан „Дружба", що розташована в м. Волочиськ по вул. Незалежності, 7А, який посвідчено приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А. та зареєстровано в реєстрі за № 910, шляхом вчинення односторонніх правочинів, оформлених листами (повідомленнями) від 12.02.21 та від 24.02.21 про розірвання договору оренди.

Обгрунтовуючи позов, позивач зазначає, що між сторонами укладено договір оренди приміщення, який діє до 16.03.21. 12.02.21 за № 9 відповідач направив позивачу лист-повідомлення про те, що дія договору закінчується 16.03.21 та поновлюватися не буде, що за п. 9.1. договору є підставою для його припинення. Також, 24.02.21 відповідач направив позивачу повідомлення про відмову від договору оренди та його розірвання. При цьому, в даному повідомленні відповідач зазначає, що позивачем станом на 24.02.21 не внесено орендну плату протягом трьох місяців підряд (за січень-березень), що є підставою для припинення договору в односторонньому порядку.

Проте, як зазначає позивач, дана обставина не відповідає дійсності, оскільки перед сплатою оренди, яка відбулася 01.03.21 позивачем здійснено оплату також у січні 2021 року. Тобто, фактично орендна плата не вносилася лише в лютому 2021 року, що свідчить про відсутність заборгованості протягом трьох місяців підряд.

Враховуючи вказані обставини, позивач зазначає, що відповідач не дотримався законодавчого порядку розірвання договору оренди, чим порушив права позивача, як орендаря приміщення за цим договором. Зокрема, жодних пропозицій про зміну чи розірвання договору на адресу позивача від відповідача не надходило. У вищевказаних листах відповідача від 12 та 24 лютого 2021 року повідомляється про припинення договору оренди на підставі закінчення дії договору та про одностороннє розірвання договору на підставі його неналежного виконання. Тобто, надіслано два листи в кожному з яких вказано різні підстави припинення договору, які суперечать одна одній.

Крім того, після направлення відповідачем вищевказаних листів, позивач перерахував відповідачу 19 520 грн. з призначенням платежу „за оренду р-н Дружба за січень, лютий, березень 2021 року", які відповідачем не повернуто.

Також, відповідач, після надіслання листів, не вчиняв жодних дій для розірвання договору. Зокрема, він не повідомляв, а ні про порядок звільнення приміщення, ані про координати нотаріуса для посвідчення договору про розірвання оренди. Не надав він і проекту такого договору. Все зазначене свідчить про продовження між сторонами договірних відносин.

Представник позивача до суду не з`явився, будь-яких клопотань не подав. Належність повідомлення позивача про дату, місце і час судового засідання підтверджується наявним у справі поштовим повідомленням про вручення його представнику ухвали суду від 16.11.21 з відповідними відомостями.

Відповідач у письмовому відзиві та представник відповідача у судовому засіданні зазначають таке. Врахувавши норми діючого законодавства та положення договору щодо можливості одностороннього розірвання договору, а також наявну заборгованість позивача щодо оплати оренди за період, понад три місяці, відповідач повідомив позивача про те, що: розриває договір оренди; що договір є розірваним з моменту отримання повідомлення про відмову від договору; вимагає повернення орендованого приміщення по акту прийому-передачі.

Враховуючи судову практику розгляду подібних спорів, відповідач зазначає, що розірвання договору оренди в односторонньому порядку допускається, з підстав, прямо передбачених законом чи договором. Тому, враховуючи наявність в укладеному між сторонами договорі відповідних умов щодо можливості одностороннього його розірвання орендодавцем, ініціатива відповідача щодо припинення такого договору тягне за собою наслідки - дострокове припинення договору без отримання згоди на це орендаря.

Таким чином, порядок розірвання договору дотримано відповідачем повністю. При цьому, фактичною підставою для припинення договору оренди є той факт, що позивач не вносив орендної плати протягом трьох місяців підряд за січень-березень 2021 року. Сплата оренди здійснена фактично лише 01.03.21, тобто з порушенням строків оплати, передбачених договором. Дана обставина встановлена також рішенням суду по справі № 924/266/21.

Отже, вищевказані обставини свідчить про дотримання відповідачем норм законодавства щодо порядку розірвання договору.

Крім того, відповідач зазначає про безпідставність твердження позивача про здійснення ним оплати в січні 2021 року, що свідчить про наявність заборгованості лише за лютий 2021р. Так, доказів здійснення вищевказаної оплати позивач не подав. Наявність же заборгованості за січень-березень документально підтверджена.

Також, відповідач зазначає про неналежність обраного позивачем способу захисту свого права. Крім того, взагалі не вказано, яке саме право позивача порушено та не надано обґрунтування того, яким чином листи відповідача порушують будь-які права ФОП Коваль Л.В. Визнання протиправними дій є нехарактерним способом захисту прав для господарських відносин. Яким чином задоволення позову у даній справі призведе до поновлення прав позивача в позові не обґрунтовується.

Матеріалами справи встановлено.

14.01.16 правлінням споживспілки Хмельницької області прийнято постанову № 4, якою погоджено передачу в оренду строком на п`ять років частини приміщення ресторану „Дружба" площею 361, 6 м.кв., що розташоване в нежитловій будівлі № 7А по вул. Незалежності в місті Волочиськ.

16.03.16 між Волочиським районним споживчим товариством Хмельницької ОСС (орендодавець) та Коваль Л.В. (орендар) укладено договір оренди приміщення, реєстраційний № 910, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування 70/100 частин нежитлової будівлі, ресторан „Дружба", що розташована в м. Волочиськ по вул. Незалежності (бувша Кірова), №7а, Хмельницької обл., на строк, зазначений в п. 4.1. договору.

Згідно п. 4.1. договору він набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення та діє протягом п`яти років, а саме з 16.03.16 до 16.03.21.

Згідно п. 6.1.4. договору орендодавець має право відмовитися від цього договору і вимагати повернення орендованого приміщення, якщо орендар не вносить орендну плату протягом трьох місяців підряд, або якщо орендар більше одного місяця з дати платежу не відшкодовує орендодавцю витрати передбачені п. 5.7. договору. В силу п. 9.1. договору, останній припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено та в інших випадках передбачених чинним законодавством України. На вимогу однієї з сторін цей договір може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦКУ для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст. 188 ГКУ (п. 9.2.). Орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати цей договір і вимагати повернення об`єкта оренди у випадках порушення орендарем будь-якої з умов п. 7.2. цього договору, а також у разі відмови орендаря від прийняття умов, передбачених в п. 5.3. договору (п. 9.4.).

Договір підписаний обома сторонами та скріплений печаткою відповідача. Крім того, договір посвідчений приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу за № 910, про що свідчить печатка і підпис нотаріуса.

У справі міститься заява позивача, де він просить відповідача у зв`язку з запровадженим „локдауном", не нараховувати плату за оренду приміщення ресторану „Дружба" за січень 2021 р.

Листом від 12.02.21 № 9, адресованим позивачу, відповідач повідомляє, що дія договору оренди від 16.03.16 закінчується 16.03.21 та поновлюватися не буде, що відповідно до п. 9.1. договору є підставою для його припинення. Також, відповідач просить 17.03.21 передати по акту прийому-передачі нежитлове приміщення та інше майно, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, м. Волочиськ, вул. Незалежності, 7а, яке передано позивачу згідно договору оренди приміщення від 16.03.16 за № 910 та розрахуватися по орендній платі на день передачі нежитлового приміщення.

В листі від 24.02.21 № 12, адресованому позивачу, відповідач повідомляє, що: розриває укладений з позивачем договір оренди приміщення від 16.03.16, посвідчений Гайдук Є.А. приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу за № 910; доводить до відома позивача, що договір є розірваним з моменту одержання позивачем даного повідомлення про відмову від договору; вимагає, протягом доби з дати розірвання договору, повернути орендодавцю орендоване приміщення по акту прийому-передачі в задовільному стані, з урахуванням нормального зносу, а також передати по акту в повному обсязі і справності обладнання та інше майно, одержане орендарем в користування.

Згідно платіжного доручення від 01.03.21 № 398 платник - Коваль Л.В. перерахувала на користь отримувача - Волочиського РСТ - 19 520 грн. за призначенням платежу - за оренду р-н Дружба за січень, лютий, березень 2021 року.

07.07.21 господарським судом Хмельницької області ухвалено рішення у справі № 924/266/21 за позовом ФОП Коваль Л.В. до Волочиського РСТ за участю третьої особи без самостійних вимог - підприємства споживчої кооперації „СГ КООП 2015 Плюс" про зобов`язання виконати умови договору, а саме укласти договір, яким (рішенням) у позові про зобов`язання відповідача виконати умови договору від 16.03.16, укладеного між Волочиським РСТ та Коваль Л.В. , посвідченого приватним нотаріусом Гадайчук Є.А. та зареєстрованого в реєстрі № 910 (договір, що є предметом дослідження у справі № 924/952/21), а саме: укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна (ресторан „Дружба"), що розташоване у м. Волочиськ по вул. Незалежності, 7а Хмельницької обл., за ціною, що буде визначена на підставі висновку суб`єкта оцінювання на дату викупу, відмовлено.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.10.21 у справі № 924/266/21 вищевказане рішення господарського суду Хмельницької області залишено без змін.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у справі письмові пояснення щодо предмета спору та додані докази, давши їм оцінку в сукупності, при аналізі норм діючого законодавства, яке регулює спірні відносини, суд врахував таке.

Враховуючи предмет позову у даній справі, а саме - визнати протиправними дії відповідача щодо відмови від виконання договору оренди, шляхом вчинення односторонніх правочинів, оформлених листами від 12.02.21 та від 24.02.21 про розірвання договору оренди, суду необхідно дослідити (встановити) чи є дії відповідача, які позивач просить визнати протиправними, такими, що порушують права позивача, а також те, в чому саме полягає протиправність таких дій (які норми права чи умови договору порушені спірними діями).

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли між сторонами у зв`язку з розбіжністю в розумінні обставин припинення/продовження орендних правовідносин, що виникли в силу договору оренди від 16.03.16, реєстраційний № 910.

Згідно п. 4.1. вказаного договору, останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення та діє протягом п`яти років, а саме з 16.03.16 до 16.03.21. При цьому, позивач вважає, що після вчинення спірних дій відповідача, орендні правовідносини продовжились.

Першою (з двох) спірною дією відповідача, яку позивач просить визнати протиправною, є, як зазначає позивач, вчинення одностороннього правочину, оформленого листом від 12.02.21.

Вказаним листом, як вбачається з його змісту, відповідач, як орендодавець приміщення за договором, повідомляє позивача (як орендаря) про те, що дія договору закінчується 16.03.21 (що відповідає умовам договору) та поновлюватися не буде, що відповідно до п. 9.1. договору є підставою для його припинення. У зв`язку з цим, як вказано далі, відповідач просить позивача 17.03.21 передати по акту прийому-передачі орендоване майно та розрахуватися по орендній платі.

Згідно п. 9.1. договору, останній припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Тобто, враховуючи вказане договірне положення, повідомлення позивача про те, що дія договору закінчується 16.03.21 (що відповідає п. 4.1. договору) та про те, що це є підставою для припинення дії договору в силу п. 9.1. не суперечить положенням договору, які узгоджені обома сторонами.

Також, у даному листі відповідач повідомляє позивача про те, що дія договору поновлюватись не буде. Слід зазначити, що таке повідомлення позивача також правомірне, враховуючи наступне.

Так, відповідач, повідомивши про те, що дія договору поновлюватись не буде, врахував, при цьому, також наявність заборгованості позивача по оренді (в даному листі відповідач також просить розрахуватися по орендній платі). Наявність же заборгованості (неналежне виконання договору), в силу п. 7.1.2. договору є обставиною втрати позивачем переважного права перед іншими особами на продовження орендних відносин чи укладення нового договору щодо цього ж орендованого майна. Зокрема, згідно вищевказаного положення договору орендар має право скористатись переважним правом перед іншими особами на укладення нового договору оренди на новий (інший) строк, на інших умовах, запропонованих орендодавцем за умови, якщо орендар належно виконує свої обов`язки за цим договором (в тому числі регулярно та вчасно вносить орендні та інші платежі).

При цьому, про наявність заборгованості позивача (факту неналежного виконання договору) за договором свідчать наступні обставини. Згідно п. 5.1. договору за оренду приміщення орендар сплачує орендодавцю щомісячно орендну плату. В силу п. 5.2. договору орендна плата за користування приміщенням сплачується щомісячно в порядку попередньої оплати не пізніше за 5 календарних днів до початку кожного наступного місяця, за який здійснюється оплата на підставі рахунку.

Таким чином, за період оренди січень - березень 2021 року, оплата мала бути здійснена трьома платежами, які мали бути проведені не пізніше: 26.12.20 за січень 2021 року; 26.01.21 за лютий 2021 року; 23.02.21 за березень 2021 року.

Як вбачається з єдиного у справі доказу проведення оплати - платіжного доручення від 01.03.21 № 398, позивач здійснила оплату за оренду приміщення в розмірі 19 520 грн. При цьому, згідно призначення платежу вказаного платіжного доручення даний платіж проведено за „оренду р-н Дружба за січень, лютий, березень 2021 року". Тобто, за період січень-березень 2021 року орендна плата здійснена позивачем одним платежем, що суперечить умовам договору про те, що оплата здійснюється щомісячно. При цьому, враховуючи обумовлені договором строки оплати, платіж за платіжним дорученням від 01.03.21 номер 398, який здійснено 01.03.21 (проведено банком 01.03.21) проведено з порушенням таких строків за всі три місяці (щоб не було прострочення оплати, понад три місяці, оплата мала бути здійснена до 23.02.21).

Крім того, наявність заборгованості підтверджується також рішенням суду від 07.07.21 у справі № 924/266/21 (ті ж сторони, що і у справі № 924/952/21), де договір від 16.03.16 реєстраційний № 910 також був предметом дослідження, та суд встановив, що з матеріалів справи слідує, що сплата орендної плати за січень-березень 2021 року здійснена позивачем (ФОП Коваль Л.В.) 01.03.21, що підтверджується платіжним дорученням від 01.03.21 № 398, тобто з пропуском строку, встановленого п. 5.2. договору оренди.

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Слід зазначити, що рішення суду від 07.07.21 у справі № 924/266/21 залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.10.21.

Таким чином, спірна дія відповідача, оформлена листом від 12.02.21 № 9 здійснена відповідачем у відповідності до умов договору та фактичних обставин (що дають підстави для відповідних дій - існував борг).

Слід зазначити, що на момент оформлення листа від 12.02.21 заборгованість існувала за два місяці. Проте, умови п. 7.1.2. про втрату переважного права на продовження орендних відносин передбачають можливість застосування даного пункту не залежно від періоду прострочення. Достатнім є сам факт неналежного виконання договору (тобто прострочення навіть за один місяць).

Інша спірна дія відповідача, як зазначає позивач, є направлення повідомлення від 24.02.21 № 12.

Згідно вказаного листа відповідач повідомляє позивача про те, що відповідач: розриває договір оренди; доводить до відома, що договір є розірваним з моменту одержання позивачем даного повідомлення про відмову від договору; вимагає повернути орендоване приміщення та обладнання.

Згідно п. 9.4. договору орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір і вимагати повернення об`єкта оренди у випадках порушення орендарем будь-якої з умов п. 7.2. договору. При цьому, за п. 7.2.12 договору орендар зобов`язаний сплачувати своєчасно та в повному обсязі орендну плату та інші платежі за договором.

Тому, враховуючи наявність заборгованості, яка станом на оформлення листа 24.02.21 вже існувала за три місяці, повідомлення відповідача у листі від 24.02.21 про розірвання договору відповідає умовам договору (підписаного в тому числі позивачем). Слід зазначити, що умова п. 9.4. договору, для її застосування не вимагає наявності трьохмісячного прострочення оплати оренди, а достатнім є факт несвоєчасної оплати, в тому числі за один місяць.

Крім цього, положення п. 9.2. договору передбачають, що на вимогу однієї з сторін договір може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦКУ для розірвання договору найму, в порядку встановленому ст. 188 ГКУ.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦКУ у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. За ст. 615 ЦКУ у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ст. 782 ЦКУ наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за найм речі протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Крім того, згідно п. 6.1.4. договору від 16.03.16 орендодавець має право відмовитися від цього договору і вимагати повернення орендованого приміщення, якщо орендар не вносить орендну плату протягом трьох місяців підряд, або якщо орендар більше одного місяця з дати платежу не відшкодовує орендодавцю витрати, передбачені п. 5.7. договору.

Аналізуючи вищевказані законодавчі та договірні положення, суд прийшов до висновку, що враховуючи наявність заборгованості по оренді за три місяці (що встановлено вище), повідомлення відповідача від 24.02.21 відповідає як положенням договору, так і вимогам закону.

Крім того, п. 9.2. договору, як вказано вище, передбачає можливість дострокового розірвання договору в порядку встановленому ст. 188 ГКУ. Положеннями вказаної норми визначено, що: зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором (ч. 1 статті); сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором (ч. 2 статті); сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду (ч. 3 статті); у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (ч. 4); якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду (ч. 5).

Зміст зазначених законодавчих положень також свідчить про наявність у позивача права на одностороннє розірвання договору, оскільки це прямо передбачено договором та законом (ЦКУ).

Слід зазначити, що подальший порядок вирішення питання розірвання укладеного між сторонами договору міг залежати від змісту відповіді позивача на спірні листи, яких (відповідей), однак, у справі немає. Проте, визнання факту розірвання договору не є предметом спору у даній справі, а саме вчинення спірних дій (надіслання листів від 12 та 24 лютого 2021 року), які є предметом дослідження в справі, в контексті передбаченого законом порядку (передумови) розірвання договору, як встановлено вище, не суперечить діючому законодавству.

Таким чином, твердження позивача про протиправність дій відповідача щодо відмови від договору оренди шляхом направлення листів від 12 та 24.02.21 не знайшли свого підтвердження та спростовуються обставинами справи.

Також суд погоджується з доводами відповідача про те, що позивач не обґрунтував те, яким чином спірні листи відповідача порушують права ФОП Коваль Л.В. Так, обґрунтовуючи позов, позивач зазначає, що враховуючи викладені у позові обставини, незважаючи на здійснення спірних дій відповідачем, договірні відносини між сторонами продовжилися в силу неправомірності таких дій відповідача. Одностороннє розірвання договору зі сторони відповідача порушує права позивача.

Суд зазначає, що згідно договору оренди від 16.03.16 № 910, серед прав позивача, які пов`язані з припиненням дії договору, передбачені зокрема: 1) переважне право на укладення нового договору оренди (п. 7.1.2. договору) ; 2) право викупу орендованого приміщення після закінчення терміну дії договору (п. 7.1.11).

Однак, як встановлено вище, у зв`язку з наявністю заборгованості з орендної плати, позивач втратив переважне право на продовження орендних відносин. Наявність же права викупу орендованого приміщення спростована рішенням суду від 28.09.21 у справі № 924/565/21 (міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень), за позовом ФОП Коваль Л.В. до Волочиського РСТ (ті ж сторони) та до підприємства споживчої кооперації „СТ КООП 2015 ПЛЮС" за участю третьої особи без самостійних вимог - ТОВ „Експо Проперті Груп" про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 14.04.21 (об`єктом якого є приміщення, орендоване за договором оренди від 16.03.16 реєстраційний номер 910), яким (рішенням) у позові відмовлено, а отже, підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщення від 14.04.21 суд не знайшов. Відповідно, право покупця за вищевказаним договором купівлі-продажу є дійсним, а відтак, право позивача, передбачене п. 7.1.11. договору на викуп приміщення, є припиненим. Дане підтверджується висновком суду у вищевказаному рішенні суду у справі № 924/565/21, де зазначено, що у позивача право на викуп предмета оренди не виникло, оскільки договір оренди приміщення від 16.03.16 є розірваним достроково з 04.03.21. Таким чином, право, яке не виникло не може бути порушеним.

Беручи до уваги вищевикладене в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у справі „Проніна проти України" у рішенні від 18.07.06 та у справі „Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.10 зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Судові витрати, в силу ст. 129 ГПК України, покладаються на позивача, в тому числі: судовий збір на підставі ч. 1 ст. 129 ГПК України; витрати на професійну правничу допомогу на підставі ч. 4 ст. 129 ГПК України, де вказано, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких згідно ст. 123 ГПК України відносяться і витрати на професійну правничу допомогу) у разі відмови у позові, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено 16.12.21.

Суддя Ю.В. Гладюк

Віддрук/направл 3 прим:

1 - до справи

2 - представнику позивача Заїці В.В. (29000, м. Хмельницький, вул. Старокостянтинівське шосе, 7Б) рек. з пов.

3 - відповідачу (ІНФОРМАЦІЯ_1)