ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2021 р. Справа№ 910/5955/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тищенко А.І.

при секретарі Пнюшкову В.Г.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 08.12.2021.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 29.07.2021

у справі №910/5955/21 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Керівника Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Первомайської міської ради Миколаївської області та Комунального підприємства Первомайської міської ради "Затишок"

до ОСОБА_1

про стягнення 116 033,24 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2021 позовну заяву керівника Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Первомайської міської ради Миколаївської області та Комунального підприємства Первомайської міської ради "Затишок" до ОСОБА_1 про стягнення 116 033,24 грн. залишено без розгляду.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Первомайська окружна прокуратура Миколаївської області звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.07.2021 у справі №910/5955/21 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Також, скаржник звернувся із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 29.07.2021 у справі №910/5955/21, обґрунтовуючи клопотання тим, що повний текст ухвали отримано 03.08.2021.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив, що оскаржувана ухвала є безпідставною, необґрунтованою та винесеною в наслідок неправильного установлення обставин, які мають значення для справи, а також неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Зокрема скаржник зазначає, що у поданій позовній заяві прокурором обґрунтовано необхідність представництва інтересів держави в суді, у зв`язку із невжиттям уповноваженими органами - Первомайською міською радою Миколаївської області та Комунальним підприємством Первомайської міської ради "Затишок" - належних заходів, направлених на захист майнових інтересів держави (територіальної громади) у виниклих правовідносинах.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2021 апеляційну скаргу Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.07.2021 у справі №910/5955/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів: Шаптали Є.Ю., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2021 апеляційну скаргу Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.07.2021 у справі №910/5955/21 - залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

Від скаржника через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшов лист, до якого додано: докази сплати судового збору в сумі 2270,00 грн., платіжне доручення № 1225 від 19 серпня 2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 задоволено клопотання Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області про поновлення строку для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.07.2021 у справі №910/5955/21. Відновлено Первомайській окружній прокуратурі Миколаївської області строк для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.07.2021 у справі №910/5955/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.07.2021 у справі №910/5955/21. Призначено справу до розгляду на 17.11.2021.

У зв`язку із перебуванням судді Тищенко А.І. з 01.11.2021 по 15.11.2021 на лікарняному та з 16.11.2021 по 19.11.2021 у відпустці, а також судді Шаптали Є.Ю. на лікарняному з 08.11.2021 по 19.11.2021, розгляд апеляційної скарги Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області на ухвалу від 29.07.2021 у справі №910/5955/21 не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 призначено розгляд справи на 08.12.2021.

Учасники апеляційного провадження в судове засідання 08.12.2021 не з`явилися. Про поважність неявки суд апеляційної інстанції не повідомили.

Законом України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викладено в такій редакції:

"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)"№ 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

У зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд справи підлягає здійсненню у розумний строк з огляду на ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11, пункту 4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки учасники апеляційного провадження про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, тому розгляд справи відбувається за відсутності представників учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні 08.12.2021 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Керівник Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Первомайської міської ради Миколаївської області, комунального підприємства "Затишок" Первомайської міської ради звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 116 033,24 грн.

Позов у даній справі подано прокурором в інтересах держави в особі Первомайської міської ради Миколаївської області та Комунального підприємства Первомайської міської ради "Затишок", а позовні вимоги із посиланнями на положення статей 16, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та статті 53 Господарського процесуального кодексу України обґрунтовано тим, що внаслідок неодержання плати за використання Маношиною І.І. нерухомого комунального майна Первомайська міська рада Миколаївської області та КП Первомайської міської ради "Затишок" були позбавлені можливості отримувати прибуток від комунального майна, що в свою чергу, ускладнило можливість реалізації ними своїх повноважень та негативно вплинуло на складову місцевого бюджету міста Первомайськ.

Прокурор у позовній заяві вказав, що він пред`явив даний позов в інтересах держави, враховуючи, що безоплатне користування відповідачем комунальним майном спричинило неотримання місцевим бюджетом доходу, з чого вбачається порушення інтересів держави. У даному випадку наявний як держаний, так і суспільний інтерес.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався тим, що прокурором не підтверджено підстав для представництва інтересів держави на момент звернення до суду з позовом та не доведено дотримання порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо звернення до уповноваженого органу із повідомленням про наявність підстав для подання позову до суду. Відтак, на думку суду першої інстанції, відсутні підстави стверджувати, що захист інтересів територіальної громади не здійснює або неналежним чином здійснює орган місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах.

Також суд першої інстанції не погодився з доводами прокурора про те, що неотримання місцевим бюджетом доходу у вигляді несплачених орендних платежів порушує інтереси держави та не обґрунтовується прокурором, яким чином неотримання місцевим бюджетом доходу впливає на інтереси держави.

Однак, колегія суддів, переглянувши в апеляційному порядку спір у даній справі, не погоджується з вищенаведеними висновками місцевого господарського суду, виходячи із наступного.

Зі змісту ст. 131 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 53 ГПК України вбачається, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється, в тому числі, у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює відповідний уповноважений орган.

При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, з яких такий орган не здійснює захист своїх інтересів (постанова Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №910/348/18).

Прокурор, вважаючи, що діями (бездіяльністю) відповідача порушуються державні інтереси, має не тільки законне право, а й обов`язок здійснити захист таких інтересів, обравши при цьому один із способів захисту, передбачених процесуальним Законом (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.07.2018 у справі №926/1111/15).

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.10.2019 у справі №903/129/18, сам факт незвернення до суду органу, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, свідчить про те, що такий орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим прокурора виникають обґрунтовані підстави для звернення до суду.

Позиція щодо наявності у прокурора підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку бездіяльності уповноважених на здійснення функцій держави органів закріплена також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зазначено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

При цьому, підставою для представництва прокурором інтересів в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва. У такому випадку суд зобов`язаний дослідити: чи повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що у поданій позовній заяві прокурором обґрунтовано необхідність представництва інтересів держави в суді невжиттям уповноваженими органами - Первомайською міською радою та її Комунальним підприємством «Затишок» - належних заходів, направлених на захист майнових інтересів держави (територіальної громади) у виниклих правовідносинах, що підтверджується листами Первомайської міської ради №3174/03.01-26 від 20.05.2020, наданим у відповідь на лист Первомайської місцевої прокуратури №35-2977вих-20 від 18.05.2020 та № 4850/03.01-26 від наданим у відповідь на лист прокурора №35-440 вих-20 від, а також рішеннями судів, що набрали законної сили.

Так, як вказано у позовній заяві та перевірено колегією суддів, рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.10.2017 у справі №484/877/17, частково зміненим постановою апеляційного суду Миколаївської області від 31.05.2018, позов прокурора частково задоволено, зобов`язано Маношину І.І., шляхом підписання акту приймання передачі повернути КП «Затишок» нежитлове приміщення загальною площею 84,1 м, розташоване по вул. Коротченка, 18, у м. Первомайську Миколаївської області.

В задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з орендної плати відповідно до ст. ст. 203, 215, 220 Цивільного кодексу України відмовлено через встановлення нікчемності договору оренди комунального майна від 01.09.2012 та додаткової угоди до цього договору №1 від 01.05.2014 через недотримання вимог ст. ст. 793,794 ЦК України щодо їх нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

На виконання рішення суду відповідачем 15.12.2017 за актом приймання-передачі повернуто спірне нежитлове приміщення.

В подальшому, прокурором 16.08.2018 здійснено звернення до Первомайського міськрайонного суду з позовною заявою в інтересах Первомайської міської ради, КП «Затишок» про стягнення з ОСОБА_1 коштів за фактичне користування майном в сумі 116 033,24 грн., за якою судом було відкрито провадження у справі №484/3750/18.

Разом з тим, ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 04.09.2019, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 06.02.2020, провадження у цій справі закрито через підсудність спірних правовідносин господарському суду.

Зазначеними судовими рішеннями, які набрали законної сили, та долучені прокурором до позову, на переконання колегії суддів, встановлено факт обізнаності як Первомайської міської ради, так і КП «Затишок» про наявність порушення інтересів територіальної громади внаслідок несплати відповідачкою коштів за користування комунальним майном.

Згідно ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішеннями суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, для звернення до суду прокурора з даним позовом, відповідно до актуальних правових висновків Верховного Суду, необхідно було довести факт невжиття уповноваженими органами держави належних заходів до її захисту.

Наданими прокурором доказами, а саме інформаціями міської ради та КП «Затишок» підтверджено, що Первомайській міській раді та комунальному підприємству, як уповноваженим органам, що мають контролювати стан надходження до бюджету коштів у вигляді плати за користування комунальним майном, було достеменно відомо про порушення інтересів держави, у зв`язку з безоплатним використанням відповідачем комунального майна, як з листів прокурора, так і при розгляді справи №484/3750/18, яка також була ініційована прокурором.

Втім, Первомайська міська рада, як свідчить надана інформація, обмежилась лише направленням 20.05.2020 на адресу ОСОБА_1 листа-претензії, проте жодних інших заходів, направлених на захист інтересів держави у виниклих спірних правовідносинах, уповноваженим органом не вживалось.

Колегія суддів зазначає, що в якості причин не звернення до суду з відповідним позовом до ОСОБА_1 Первомайською міською радою в листі від 20.05.2020 зазначено відсутність коштів для сплати судового збору.

Аналогічно невжиття КП «Затишок» належних заходів, спрямованих на захист майнових інтересів держави (територіальної громади) у виниклих правовідносинах, підтверджується листом комунального підприємства № 138 від 20.05.2020, наданим у відповідь на лист Первомайської місцевої прокуратури №35-2978вих-20 від 18.05.2020, у якому в якості причин не звернення до суду з відповідним позовом самостійно також зазначено брак коштів для сплати судового збору.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що жодним з позивачів не надано докази вжиття ними заходів з 2019 року для отримання коштів, призначених на сплату судового збору, збільшення бюджетного фінансування на вказані цілі, тощо. Не надано ними і доказів звернення до суду з позовом про стягнення спірної суми, з клопотанням про відстрочення сплати судового збору, чи звільнення від сплати такого збору.

Тобто, з наданих відповідей, долучених до матеріалів позову в якості доказів, вбачається, що, не зважаючи на той факт, що позивачам з 2019 року було достеменно відомо про наявність порушень інтересів держави (територіальної громади), належні заходи, направлені на захист інтересів держави у спірних правовідносинах, не вживались.

Тобто, матеріали справи містять відповіді суб`єктів владних повноважень на зазначені листи, які надають об`єктивну можливість суду оцінити, згідно зі ст. 86 ГПК України, зміст листів прокурора, обізнаність позивачів про наявні порушення та, невжиття ним вичерпних заходів, спрямованих на реальне усунення цих порушень.

Проте, зазначеним обставинам, що мають значення для справи, суд першої інстанції не дав належну оцінку, помилково дійшовши до висновку, що вказані докази є неналежними.

Посилання ж суду першої інстанції на ненадання прокурором копій запитів, на які надавались відповіді уповноваженими органами держави, на переконання колегії суддів, жодним чином не свідчить про недотримання прокурором визначеного законодавством порядку здійснення представництва інтересів держави у спірних правовідносинах, оскільки до позовної заяви долучені копії отриманих інформацій з посиланням на запити прокурора, а також лист про здійснення представництва інтересів держави у спірних правовідносинах, обов`язковість надання якого передбачена вимогами ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та процесуальних кодексів.

Правова природа запитів прокурора про вжиті уповноваженими органами держави заходи до захисту її інтересів фактично спрямована на отримання доказів факту повідомлення вказаних органів про виявлені прокурором порушення інтересів держави та надання їм розумного строку для вжиття відповідних заходів. Таким чином, ураховуючи доведення судовими рішеннями, що набрали законної сили, факту обізнаності позивачів про порушення інтересів держави у спірних правовідносинах ще у 2019 році, а також відсутності на розгляді у судах позовів Первомайської міської ради та КП «Затишок» з аналогічними позову прокурора вимогами, зазначені запити прокурора не є єдиним доказом факту повідомлення уповноважених органів про наявність порушення інтересів держави у спірних правовідносинах

Колегія суддів погоджується із доводами скаржника, що у даному випадку розумний строк для самостійного звернення позивачами до суду слід відраховувати з 04.09.2019 - дати набрання законної сили постановою Миколаївського апеляційного суду, якою закрито провадження у справі за позовом Первомайської місцевої прокуратури до ОСОБА_1 через підсудність спірних правовідносин господарському суду.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, з цього часу та до моменту звернення прокурором до суду позивачами будь-якi дiєві заходи на захист інтересів держави не вживались, що безумовно свідчить про їх бездіяльність та є підставою для представництва інтересів держави прокурором.

Таким чином, зверненню прокурора з даним позовом передували обставини, з яких вбачається, що позивачi були достеменно обізнані з наявністю порушень інтересів держави, у них було достатньо часу для вжиття заходів з метою реагування порушення до пред`явлення прокурором позову у даній справі, проте позивачі самостійно не звернулись до суду за захистом інтересів держави, допустивши бездіяльність, що підставою є для представництва інтересів держави прокурором виходячи з положень ст. 53 ГПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, невірно застосувавши правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду вiд 26.05.2020 справі №912/2385/18 та від 26.09.2019 у справі №587/430/16-ц дійшов передчасного висновку про не підтвердження прокурором підстав для представництва інтересів держави на момент звернення до суду з позовом.

Не відповідають дiйсним обставинам справи і висновки господарського суду міста Києва про відсутність порушення інтересів держави у зв`язку неотриманням місцевим бюджетом доходу у вигляді несплачених ОСОБА_1 платежів за використання нерухомого майна.

Колегія суддів зазначає, що ключовим для застосування повноважень прокурора, як субсидіарного представника, є доведення ним порушення «інтересів держави». У рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999, суд висловив міркування про те, що інтереси держави вiдрiзняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основi перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, iнформацiйної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання (пункт 3 мотивувальної частини). Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з iнтересами державних органів, державних підприємств та органiзацiй чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тiльки в їх дiяльностi, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося або може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обгрунтовує у позовнiй заявi необхiднiсть їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здiйснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Поняття «інтереси держави», виходячи з практики Верховного Суду. охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 902/594/20, вiд 25.04.2018 зi справи № 806/1000/17, вiд 26.07.2018 у справі № 926/1111/15, вiд 08.02.2019 у справі № 915/20/18).

Так, предметом спору в даній справі є стягнення упущеної місцевим бюджетом вигоди - доходу у вигляді недоотриманоп орендної плати, який спричинено фактом використання вiдповiдачем комунального майна без сплати на користь позивачiв платежів.

За висновками суду апеляційної інстанції, наведені факти свідчать про заподіяння відповідачем економічних збитків та шкоди власності територіальної громади міста Первомайська і порушення інтересів держави в цілому.

Протиправні дії відповідача призвели до ненадходження до бюджету коштів, підривають матеріальну і фінансову основу місцевого самоврядування, якою згідно ст. 142 Конституції України, є в тому числі і доходи місцевих бюджетів, які перебувають у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що в свою чергу завдає істотної шкоди інтересам держави, яка, згідно ст. 7 Конституції України, гарантує місцеве самоврядування.

Статтею 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Згідно з частинами першою та третьою статті 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти пхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Держава бере участь у формуваннi доходiв бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування. Витрати самоврядування, що виникли внаслідок рішень органів державної влади, компенсуються державою.

Відповідно до частини першої статті 62 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» держава фiнансово підтримує мiсцеве самоврядування, участь формуванні доходiв бюджетів, здійснює контроль за законним, доцiльним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами мiнiмальних соціальних потреб.

Таким чином, відповідно до положень Конституції України, право комунальної власності територіальної громади захищається державою на рівних умовах з правом власності інших суб`єктів, кожне порушення закону при використанні комунального майна є порушенням інтересів держави.

Тобто, Первомайська міська рада, отримувач бюджетних коштів, є органом, уповноваженим на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, а КП «Затишок», як сторона правочину, вправі вимагати від відповідача сплати коштів користування майном.

За висновками суду апеляційної інстанції, ненадходження коштів до бюджету призводить до неналежного фінансування програм діяльності та реалізації функцій Первомайської міської ради та порушує інтереси держави в цілому, внаслідок чого виникає передбачене законом прокурора звернення до з позовом для захисту.

Крім того, інтереси Держави Україна полягають у розвитку економіки крапни, виконанні та наповненнi бюджетів, у тому числі місцевих, здійсненні контролю за дотриманням бюджетного законодавства.

Також інтереси держави вбачаються у захисті інтересів первинного носія місцевого самоврядування - територіальної громади Первомайська, як власника майна, на отримання доходів від надання у користування комунального майна з метою забезпечення виконання соціальних програм та належного рiвня матеріального забезпечення громадян.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що Конституція України та Закон України «Про прокуратуру» надають прокурору повноваження з представництва не тільки загальнодержавних інтересів, але й локальних інтересів держави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17).

У зв`язку з викладеним, прокурор, звернувшись до суду позовом у спірних правовідносинах, представляє інтереси держави України, а не інтереси самого комунального закладу чи його засновника - органу місцевого самоврядування, які лише виконують у спірних правовідносинах функції держави.

Окрім цього, звернення прокурора до суду в даному випадку має превентивне значення щодо запобігання у майбутньому порушення суб`єктами господарювання вимог законодавства при використанні комунального майна.

На переконання колегії суддів, зазначені обставини стали підставою для здійснення органами прокуратури захисту в судi економічних інтересів держави особі Первомайської міської ради та Комунального підприємства «Затишок».

Враховуючи вищевикладене в сукупності, колегія суддів зазначає, що наведені у позовній заяві обґрунтування наявності правових підстав для звернення прокурором до суду з позовом у цій справі є сумісним з розумінням «інтереси держави», підстави представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах є обґрунтованими, правомірними, вмотивованими та такими, що відповідають обставинам справи.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорiв, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд iнших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими iншими міркуваннями в судовому процесі.

Тобто, основною метою розгляду цієї справи мало б бути встановлення наявності чи відсутності порушень закону та, за наявностi пiдстав, забезпечення захисту порушених прав та інтересів держави, а не формальний підхід у вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду.

За змістом частин першої, другої, п`ятої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржуване судове рішення суду першої інстанції у цій справі наведеним вимогам не відповідає з огляду на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали суду першої, яка перешкоджає подальшому провадженню у цій справі.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені в ухвалі місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції - для подальшого розгляду.

Оскільки розгляд справи не завершено, розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 280, 281 - 284 Господарського процесуального господарського кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.07.2021 у справі №910/5955/21 скасувати.

Матеріали справи №910/5955/21 повернути до господарського суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст складено 20.12.2021.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді Є.Ю. Шаптала

А.І. Тищенко