ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

20 грудня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/750/21

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аско" ( вул. Микулинецька, 40, м. Тернопіль, 46006)

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "-Автотехсервіс-" (вул. За Рудкою, 33, оф. 40 , м. Тернопіль, 46003)

відповідача 2 - Тернопільської міської ради (вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, 46001)

про визнання незаконними рішень та визнання права власності

За участю від:

позивача Cтасишин Б.І., Фольчик А.С.

відповідача 1 Авдєєнко В.В.

відповідача 2 не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аско" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "-Автотехсервіс-", Тернопільської міської ради про:

- визнання незаконним рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 13.01.2000 за №12 Про надання дозволу на реконструкцію автозаправної станції;

- визнання незаконним та скасування дозволу Інспекції архітектурно-будівельного контролю управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 88/2000 від 12.06.2000;

- визнання незаконним рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 08.08.2001 №1002 "Про затвердження акту державної технічної комісії";

- визнання незаконним рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 13.06.2012 №976 Про внесення змін в пункт 2 рішення виконавчого комітету міської ради від 29.01.2003 №88 Про оформлення права власності на приміщення, будівлі та споруди;

- визнання незаконним та скасування виданого АТЗТ "Автотехсервіс" свідоцтва про право власності на будівлю автозаправочної станції від 31.01.2003;

- визнання незаконним та скасування виданого ПрАТ "Автотехсервіс" свідоцтва про право власності від 14.02.2013;

- визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "АСКО" права власності на цілісний майновий комплекс автозаправну станцію, розташовану за адресою: м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 40.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Аско» на підставі Державного акту ТР№12 від 11.05.1994 є постійним користувачем земельної ділянки по вул. Микулинецькій, 40, м. Тернопіль. При цьому площа земельної ділянки, на яку позивачу належить право постійного користування змінювалась, з урахуванням рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.10.2009 у справі №6/88-1627 та рішення Тернопільської міської ради №4/11/156 від 25.06.2004, у зв`язку з вилученням її частини за згодою ТОВ «Аско».

Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №841 від 18.10.1995 ТОВ «Аско» дозволено будівництво автозаправної станції за адресою вул. Микулинецька, 40. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м. Тернополя надано ТОВ «АСКО» дозвіл на виконання будівельних робіт №060 від 12.11.1997 з будівництва автозаправної станції, а актом Державної технічної комісії від 22.07.1998 прийнято в експлуатацію закінчений будівництвом об`єкт - новозбудовану автозаправну станцію за вказаною адресою. Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №947 від 17.08.1998 «Про затвердження акту приймальної комісії» затверджено згаданий акт Державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію автозаправної станції потужністю 375 заправок на добу за адресою вул. Микулинецька, 40, збудовану ТОВ «АСКО» на підставі рішення виконавчого комітету від 18.10.1995 №841.

ТОВ «АСКО» набуло право власності на цілісний майновий комплекс - збудовану автозаправну станцію по вул. Микулинецька, 40, у м. Тернополі. Однак, чинне на той час законодавство не пов`язувало виникнення права власності із його обов`язковою державною реєстрацією.

Після завершення будівництва вищевказаної АЗС та прийняття її в експлуатацію між ТОВ «АСКО» в особі директора Флекея О.П. (сторона-1) та АТЗТ «Автотехсервіс» в особі директора Богайчука Б.І. (сторона-2) укладено договір про спільну діяльність від 01.09.1998, за умовами якого сторони зобов`язалися шляхом об`єднання майна і зусиль спільно діяти в сфері розробки, будівництва, запуску та експлуатації автозаправної станції (надалі АЗС) за адресою: м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 40. Вказаний договір містив умови щодо прав та обов`язків сторін, а також щодо розподілу результатів спільної діяльності.

Посилаючись за зміст рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.04.2012 у справі № 7/86-1298 зазначено, що серед документів, що стали підставою для прийняття рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №88 від 29.01.2003, є зокрема наступні:

- копія договору про спільну діяльність від 01.09.1998 між ТОВ "АСКО" та АТЗТ "Автотехсервіс", але із зміненим у порівнянні з початково укладеним текстом змістом істотних умов договору, а саме: із зміненим п.4, де наявний підпункт 4.5, яким передбачено, що «Побудоване спільне майно (автозаправочна станція) протягом ЗО (тридцяти) календарних днів з моменту підписання Сторонами акту вводу майна в експлуатацію переходить на баланс АТЗТ «Автотехсервіс».

- додаток № 1 до договору про спільну діяльність від 01.09.1998, згідно з яким сторона -2 сплачує стороні - 1 частку, яка складає 10% і майно залишається за стороною - 2, а його частка складає -100%.

Зазначено, що Львівський апеляційний господарський суд у постанові від 26.07.2012 у справі № 7/86-1298 дійшов висновку, з яким погодився Вищий господарський суд України у постанові від 13.11.2012, що реконструкцію автозаправної станції проведено на підставі договору про спільну діяльність від 01.09.1998 у вказаній редакції. Саме таку позицію неодноразово відстоювали, у тому числі в інших судових справах, представники АТЗТ «Автотехсервіс» та його правонаступників. Вказані документи слугували підставою для винесення рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 13.06.2012 №976, згідно з яким право власності на будівлю автозаправної станції визнано за АТЗТ «Автотехсервіс».

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 31.05.2018 у справі № 607/5641/18, залишеною без змін ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 14.11.2018, колишнього директора ТОВ «Аско» ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому судом з`ясовано, що в процесі здійснення реконструкції АЗС, а надалі після її завершення невстановлені у ході досудового розслідування посадові особи АТЗТ «Автотехсервіс» вживали заходів з метою оформлення права власності на реконструйоване приміщення АЗС по вул. Микулинецькій, 40, за АТЗТ «Автотехсервіс», у зв`язку із чим використовували підроблені копії договору про спільну діяльність від 01.09.1998 із зміненим змістом істотних умов договору, а саме: із зміненим п.2 та зміненим п.4 у вищезазначених редакціях, а також додаток № 1 до цього договору.

На підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів суд дійшов висновку, що єдиним укладеним договором про спільну діяльність залишився договір, де відсутній підпункт 4.5 та зазначено, що для цілей спільної діяльності ТОВ «АСКО» зобов`язувалось: передати для цілей спільної діяльності право користування земельною ділянкою в м. Тернопіль по вул. Микулинецька, 40 та передати попередню проектну документацію на АЗС, однак цей договір не виконувався сторонами.

Постановою Західного апеляційною господарського суду від 27.10.2021 у справі №921/628/19 задоволено позов ТОВ «Аско» до ТОВ «Автотехсервіс» та визнано недійсними договір про спільну діяльність від 01.09.1998, укладений між ТОВ «Аско» та АТЗТ «Автотехсервіс» в редакції договору із зміненим п. 2, згідно з яким «після прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об`єкту, право власності та розпорядження об`єктом (майном АЗС) переходить до сторони 2» та в редакції договору з наявним п. 4.5, згідно з яким «побудоване спільне майно (автозаправочна станція) протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання сторонами акту вводу майна в експлуатацію переходить на баланс АТЗТ «Автотехсервіс», а також додаток №1 до договору про спільну діяльність від 01.09.1998, згідно з яким «сторона-2 сплачує стороні-1 частку, яка складає 10% і майно залишається за стороною-2, частка майна якого складає 100%».

У справі №921/628/19 суд дійшов висновку, що договір про спільну діяльність у редакції 2 (із зміненим п. 2) і 3 (із наявним п. 4.5) та додаток до договору є підробленими і фактично не укладались, тобто волевиявлення та внутрішня воля учасника правочину щодо його укладення були відсутніми, а отже вказані правочини, необхідно визнати недійсними (нікчемними). Додатковою підставою захисту порушеного права позивача у спосіб визнання недійсним правочину є факт використання такого правочину у редакціях 2 і 3 відповідачем з метою оформлення за собою права власності, тобто настання негативних наслідків для позивача.

Вказаними судовими рішеннями підтверджується, що рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 13.01.2000 за №12 «Про надання дозволу на реконструкцію автозаправної станції» ґрунтується на недостовірних документах:

- підробленому договорі про спільну діяльність від 01.09.1998, укладеному між ТОВ «АСКО» та АТЗТ «Автотехсервіс» в редакції договору із зміненим п. 2, згідно з яким «після прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об`єкту, право власності та розпорядження об`єктом (майном АЗС) переходить до сторони 2»;

- листі директора ТОВ «АСКО» ОСОБА_2 від 11.01.2000 за №117 із неправдивим твердженням про виконання АТЗТ «Автотехсервіс» своїх зобов`язань за договором про спільну діяльність від 01.09.1998, який фактично сторонами не виконувався взагалі, а за твердженнями представників цього товариства, лише на його виконання і було проведено реконструкцію.

За відсутності законного дозволу на реконструкцію автозаправної станції, прийняті на його підставі дозвіл Інспекції архітектурно-будівельного контролю управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 83/2000 від 12.06.2000 на виконання будівельних робіт з реконструкції існуючої АЗС по вул. Микулинецькій, 40 та рішення Виконавчою комітету Тернопільської міської ради №1002 від 08.08.2001 "Про затвердження акту державної технічної комісії" є незаконними та підлягають скасуванню.

Судовими рішеннями у справах №607/5641/18 та №921/628/19 також підтверджено, що рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №88 від 29.01.2003 винесено з урахуванням підроблених документів:

- договору про спільну діяльність від 01.09.1998, укладеному між ТОВ «АСКО» та АТЗТ «Автотехсервіс» в редакції договору із зміненим п. 4, де наявний п. 4.5, згідно з яким «побудоване спільне майно (автозаправочна станція) протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання сторонами акту вводу майна в експлуатацію переходить на баланс АТЗТ «Автотехсервіс»;

- додатку №1 до договору про спільну діяльність від 01.09.1998, згідно з яким «сторона-2 сплачує стороні-1 частку, яка складає 10% і майно залишається за стороною-2, частка майна якого складає 100%».

Вказані акти стали підставою для прийняття рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 13.06.2012 №976 «Про внесення змін в п. 2 рішення виконавчого комітету міської ради від 29.01.2003 №88 «Про оформлення права власності на приміщення, будівлі та споруди», а також оформлених на їх підставі свідоцтв про право власності за відповідачем 1.

Враховуючи незаконність вищевказаних дозвільних документів на проведення реконструкції існуючої АЗС та відсутність у АТЗТ «Автотехсервіс» документів, що підтверджують наявність у нього на той час права користування (власності) земельною ділянкою за адресою: вул. Микулинецька, 40 у м. Тернополі, проведені ним роботи із реконструкції автозаправної станції є самочинним будівництвом, на яке позивач просить визнати право власності за собою.

Ухвалою суду від 22.11.2021: прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/750/21; підготовче судове засідання у даній справі призначено на 20.12.2021; встановлено відповідачам строк до 15.12.2021 для подачі відзивів на позов.

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є, зокрема відзив на позовну заяву (відзив).

Згідно п. 8 ч. 2 ст. 176 ГПК України в ухвалі про відкриття провадження у справі суд зазначає строк для подання відповідачем відзиву на позов.

Відповідно до ч. 8 ст. 165 ГПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву (ч. 3 ст. 80 ГПК України).

17.12.2021 засобами поштового зв`язку від Товариства з обмеженою відповідальністю "-Автотехсервіс-" (відповідача 1) до матеріалів справи надійшов відзив на позов б/н від 14.12.2021 (вх. №10307), з додатками.

Відзив з додатками подано на виконання ухвали суду від 22.11.2021, з встановленим у ній строком для його подачі відповідачу 1 - до 15.12.2021.

Прийменник "до" з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь (Постанови Верховного Суду від 08.10.2018 у справі №927/490/18, від 25.04.2018 у справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 у справі № 803/1387/17, від 28.08.2018 у справі № 814/4170/15).

Згідно ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ст. 114 ГПК України).

Відповідно до ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку (ч.7 ст. 116 ГПК України).

Із штрихкодового ідентифікатора на конверті, описів вкладення від 15.12.2021 вбачається, що копії відзиву від 14.12.2021 (з доданими до нього документами) надіслані на адресу відповідача 2 та позивача 15.12.2021. Попри їх надходження на адресу суду 17.12.2021, з врахуванням приписів ст. 116 ГПК України, суд розцінює відзив від 14.12.2021 відповідача 1 поданим в межах встановленого судом строку.

В свою чергу, 20.12.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Аско" до матеріалів справи подано відповідь на відзив б/н від 17.12.2021 (вх. №10338).

20.12.2021 позивачем також подано клопотання б/н від 17.12.2021 (вх. №10336), в якому він просив суд замінити первісного відповідача у справі Тернопільську міську раду належним відповідачем Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради (вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 04058344). Зазначене клопотання мотивоване тим, що оскаржувані у даній справі акти приймались саме Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради. Виконавчий комітет Тернопільської міської ради має статус окремої юридичної особи. Позивачем залишено поза увагою цю обставину при пред`явленні позову до суду і первісним відповідачем 2 визначено Тернопільську міську раду, як представницький орган місцевого самоврядування із статусом юридичної особи, який може бути позивачем та відповідачем у судах.

Присутніми в підготовчому судовому засіданні 20.12.2021 представниками позивача підтримано клопотання від 17.12.2021 про заміну відповідача 2.

Присутнім в підготовчому судовому засіданні 20.12.2021 представником відповідача 1 не заперечено щодо вищевказаного клопотання.

Представник відповідача 2 в підготовче судове засідання 20.12.2021 не з`явився, відзиву на позов не надав. Про дату, час та місце проведення засідання відповідач 2 повідомлений належним чином.

Частиною 2 статті 48 ГПК України зазначено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Розглянувши подане ТОВ «Аско» клопотання від 17.12.2021 про заміну відповідача 2, суд погоджується з викладеними у ньому доводами та вважає, що таке клопотання підлягає до задоволення, з урахуванням приписів ч.2 ст. 48 ГПК України.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала (ч.4 ст. 48 ГПК України).

Суд звертає увагу, що згідно ч.4 ст. 48 ГПК України за клопотанням нового відповідача справи починається спочатку.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд прийшов до висновку про необхідність зупинення провадження у справі з огляду на наступне.

В провадженні Господарського суду Тернопільської області перебувала справа №921/628/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аско" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотехсервіс" про визнання недійсним договору про спільну діяльність від 01.09.1998 в редакції договору із зміненим п.2 та зміненим п. 4, де наявний підпункт 4.5 та про визнання недійсним додатку №1 без дати до договору про спільну діяльність від 01.09.1998.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договори про спільну діяльність від 01.09.1998 у редакціях із зміненими пунктами 2 та 4, а також додаток № 1 до вказаного договору є підробленими (недійсними).

Вказані обставини встановлено рішенням господарського суду у іншій справі, яке набрало законної сили.

Так, постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 у справі №921/682/21: задоволено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аско»; скасовано рішення Господарського суду Тернопільської області від 19.10.2020 у справі №921/628/19; прийнято нове рішення, яким задоволено позовні вимоги у повному обсязі; визнано недійсним договір про спільну діяльність від 01.09.1998, укладений між ТОВ «Аско» та АТЗТ «Автотехсервіс» в редакції договору із зміненим п. 2, згідно якого «після прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об`єкту, право власності та розпорядження об`єктом (майном АЗС) переходить до сторони 2»; визнано недійсним договір про спільну діяльність від 01.09.1998, укладений між ТОВ «Аско» та АТЗТ «Автотехсервіс» в редакції договору з наявним п. 4.5, згідно якого «побудоване спільне майно (автозаправочна станція) протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання сторонами акту вводу майна в експлуатацію переходить на баланс АТЗТ «Автотехсервіс»; визнано недійсним додаток №1 до договору про спільну діяльність від 01.09.1998, укладений між ТОВ «Аско» та АТЗТ «Автотехсервіс», згідно якого «сторона-2 сплачує стороні-1 частку, яка складає 10% і майно залишається за стороною-2, частка майна якого складає 100%».

За даними програми "Діловодство спеціалізованого суду" та сайту "Єдиний державний реєстр судових рішень", доступ до якого є відкритим, цілодобовим і безоплатним, ухвалою Верховного Суду від 14.12.2021 відкрито касаційне провадження у справі № 921/628/19 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "-Автотехсервіс-", призначено розгляд касаційної скарги на 25.01.2022.

Справи №921/750/21 та 921/628/19 є взаємопов`язаними, а результати вирішення (а не лише встановлені обставини) справи №921/628/19 беззаперечно вплинуть на правові висновки у справі №921/750/21.

Пунктом 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При цьому пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: а) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; б) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: а) непідвідомчості; б) обмеженості предметом позову; в) неможливості розгляду тотожної справи; г) певної черговості розгляду вимог або з інших причин.

Господарський суд повинен зупинити провадження у справі за наявності інформації про розгляд іншої справи, незалежно від заяв учасників судового процесу.

Так, обґрунтовуючи свої позовні вимоги у справі №921/750/21 позивач посилається на незаконність спірних актів, які прийняті, зокрема на підставі недійсного договору про спільну діяльність від 01.09.1998. При цьому, обставини недійсності такого договору встановлено постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 у справі №921/628/19.

Оскільки, встановлені у постанові від 27.10.2021 судом у справі №921/628/19 обставини стосуються факту недійсності договору про спільну діяльність від 01.09.1998 (в редакції окремих його пунктів, а також додатку до нього), яким позивач у справі №921/750/21 обґрунтовує свої позовні вимоги, а тому справи №921/750/21 та №921/628/19 є взаємопов`язаними.

Відтак, результати оскарження та перегляду в касаційному порядку постанови суду від 27.10.2021 у справі №921/628/19 безумовно вплинуть на визначення предмета доказування у справі №921/750/21.

Під неможливістю розгляду даної справи за п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв`язку з одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В силу ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені у справі №921/628/19 будуть мати для справи №921/750/21 преюдиціальне значення, однак лише після перегляду в касаційному порядку постанови Західного апеляційного господарського суду у справі №921/628/19. Тому справа №921/750/21 не може бути розглянута до цього моменту.

Іншим судом, про який йдеться у п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, є будь-який орган, що входить до складу судової системи, іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Як зазначалось вище, справи №921/750/21 та №921/628/19 розглядаються різними судами (складом суду).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 13, 42, 48, 73-74, 165, 166, 182, 227, 229, 232-235 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Прийняти до розгляду:

- відзив б/н від 14.12.2021 (вх. №10307 від 17.12.2021) відповідача №1, з додатками;

- відповідь на відзив б/н від 17.12.2021 (вх. №10338 від 20.12.2021), з додатками.

2. Задоволити клопотання б/н від 17.12.2021 (вх. №10336 від 20.12.2021), замінити відповідача №2 з Тернопільської міської ради на Виконавчий комітет Тернопільської міської ради.

3. Позивачу та відповідачу №1 до 10.01.2022 надати докази надіслання на адресу Виконавчого комітету Тернопільської міської ради заяв по суті справи.

4. Виконавчому комітету Тернопільської міської ради до 26.01.2022 надати відзив на позов та докази його надіслання на адресу інших сторін у справі.

5. Зупинити провадження у справі №921/750/21 до вирішення господарської справи №921/628/19.

6. Ухвала, в порядку ч. 1 ст. 235 ГПК України набирає законної сили негайно після її оголошення 20.12.2021.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в порядку та строки встановлені ст. ст. 256-257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 22 грудня 2021 року.

Суддя І.П. Шумський