ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/1987/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Бєляновського В.В., Філінюка І.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобус Південь"

на рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2021 (суддя суду першої інстанції Малярчук І.А., час і місце оголошення рішення: 10.09.2021 (повний текст складено 10.09.2021), м. Одеса, просп. Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області)

по справі № 916/1987/21

за позовом Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами"

в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобус Південь"

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

- ОСОБА_1

- ОСОБА_2

про стягнення 157650 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Громадська спілка «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» звернулася з позовною заявою до Господарського суду Одеської області в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Мьюзік» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобус Південь» про стягнення 157 650,00 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області 10.09.2021 задоволено повністю позов Громадської спілки «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Мьюзік» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобус Південь» про стягнення 157 650,00 грн.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобус Південь» на користь Громадської спілки «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Мьюзік» 157 650,00 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав, 2364,75 грн. судового збору, 3000,00 грн. витрат на правничі послуги.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що відповідач порушив майнові авторські права ТОВ «Бест Мьюзік», управління якими здійснює ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами», внаслідок чого є правомірною та підлягає судом задоволенню у повній мірі позовна вимога позивачів про стягнення з відповідача 157650грн. компенсації за порушення майнових авторських прав.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобус Південь" на рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2021 по справі №916/1987/21.

Апелянт зазначає, що TOB «Глобус Південь» місцезнаходження 65013, м. Одеса, Миколаївська дорога, 168 «В» не є власником танцювального майданчика та не має ніякого відношення до нього. Згідно п. 1.2 договору оренди ТОВ «Глобус Південь» орендує лише бар загальною площею 30 м.кв. у ОСОБА_1 .

Відповідач вказує, що позивач не надав докази того, що суб`єкти авторського права передали в управління своє авторське право Позивачу та не надав докази, які саме майнові права були передані Позивачу.

Апелянт зазначає, що позивач звернувся до суду в своїх інтересах на захист своїх прав на відшкодування збитків, хоча винагороду повинні отримувати власники виключних майнових прав на об`єкти суміжних прав, а отже Громадська спілка "Українська ліга авторських та суміжних права" не має права звертатися до суду з таким позовом.

Окрім того апелянт вказує, що Позивач не надає жодного доказу про те, що музичні твори, зазначені у Актах фіксації, відтворювалися саме ТОВ «Глобус Південь», також не було надано доказів, що пристрої, на яких відтворювалися фонограма, належали саме ТОВ «Глобус Південь».

Керуючись викладеним вище, апелянт просить рішення Господарського суду Одеської області по справі №916/1987/21 від 10.09.2021 скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог Громадської спілки «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Мьюзік» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобус Південь», відмовити в повному обсязі.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 916/1987/21 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді - Бєляновський В.В., Філінюк І.Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2021.

На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи № 916/1987/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобус Південь" на рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2021 по справі №916/1987/21 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи № 916/1987/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

19.10.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/1987/21.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.10.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобус Південь" на рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2021 по справі №916/1987/21 - залишено без руху; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Глобус Південь" строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду 1) довіреності або іншого документу, що посвідчує повноваження адвоката Хайнака В.Д. на представництво інтересів ТОВ «Глобус Південь» у Південно-західному апеляційному господарському суді 2) доказів надсилання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів листом з описом вкладенням на адресу Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік" - протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху; роз`яснено апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається скаржнику.

08.11.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків, до якої було додано докази надсилання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів листом з описом вкладенням на адресу Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік" та ордер, що посвідчує повноваження адвоката Хайнака В.Д. на представництво інтересів ТОВ «Глобус Південь» у Південно-західному апеляційному господарському суді. Таким чином, недоліки апеляційної скарги було усунуто.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобус Південь" на рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2021 по справі №916/1987/21; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобус Південь" на рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2021 по справі №916/1987/21 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 02.12.2021; залучено до участі у справі якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; запропоновано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надати свої пояснення щодо суті позовних вимог та апеляційної скарги, зокрема, відповівши на наступні питання: - Чи здійснюють вони господарську діяльність у будівлі кафе за адресою: АДРЕСА_1 ? - Чи відтворювали вони 18.08.2020 музичні твори у будівлі кафе за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі музичні твори, які зазначені позивачем у позовній заяві у даній справі? - В якій саме частині у будівлі кафе за адресою: АДРЕСА_1 здійснює свою господарську діяльність ТОВ «Глобус Південь»? - Чи здійснювало ТОВ «Глобус Південь» відтворення музичних творів 18.08.2020 на території будівлі кафе за адресою: АДРЕСА_1 під час провадження своєї господарської діяльності, в тому числі музичні твори, які зазначені позивачем у позовній заяві у даній справі?

01.12.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобус Південь" на рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2021 по справі №916/1987/21.

Позивач вказав, що абсолютно всі суб`єкти господарювання, у господарській діяльності яких використовується музика, мають отримати дозвіл на таке використання, в тому числі це стосується і тих осіб, які свідомо допускають звучання музичних творів у своїх приміщеннях/закладах/площадках, де подання музики здійснюється іншими особами.

Позивач вказав, що він надав докази того, що суб`єкти авторського права передали в управління своє авторське право позивачу та надав докази які саме майнові права були передані позивачу.

Керуючись викладеним вище, позивач просить рішення суду першої інстанції залишити в силі, а апеляційну скаргу без задоволення.

Також, 01.12.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням сторін та клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Окрім того, 01.12.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" про вирішення питання про відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу, в якій позивач просить стягнути з відповідача 30 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

03.12.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли пояснення ОСОБА_1 , в яких останній, зокрема, зазначає наступне:

« ОСОБА_1 здійснює свою господарську діяльність в частині будівлі за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 його власність передана в оренду різноманітним підприємцям та юридичним особам в тому числі і частина ТОВ «Глобус Південь». Однак звертаю увагу суду на те, що дане приміщення поділене на декілька ресторанів та барів, які орендують різноманітні орендарі. За договором з ОСОБА_2 ТОВ «Глобус Південь» реалізує алкогольні напої, каву, лимонад і т.д. на її власності за адресою: АДРЕСА_1 , тільки через офіціантів (орендарів). ОСОБА_2 займається реалізацією виробами з кухні - шашлики, борщ і т.д. та реалізацію проводить на власності ОСОБА_1 на тих же умовах. До моєї власності в даному приміщенні відносяться площі на другому поверсі, та 1/4 площ приміщень на першому. До ОСОБА_2 відноситься літній майданчик та 3/4 площі першого поверху. Принцип роботи залів в ресторанах за вище вказаною адресою, офіціанти беруть ряд столиків в оренду та приймають закази стосовно кухні чи бару, та отримують свій дохід 5% від реалізації. Ні працівники кухні, ні працівники ТОВ «Глобус Південь» не займаються реалізацією своєї продукції ні в залах ресторану, ні на літньому майданчику, та не мають ніякого відношення, яким саме чином офіціанти реалізували куплені в них продукти харчування. ТОВ «Глобус Південь» не несе відповідальності за те, що орендарі літнього майданчика, куплені в нього продукти харчування подають під музику, танці чи іншим способом. Ні ОСОБА_1 ні ТОВ «Глобус Південь» не наділені правом здійснювати контроль за літнім майданчиком, так як не мають ніякого відношення до нього.

Ні ОСОБА_1 ні ТОВ «Глобус Південь», в тому числі 18.08.2020 музичні твори у будівлі кафе за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі музичні твори, які зазначені позивачем у позовній заяві у даній справі, не відтворювали.

ТОВ «Глобус Південеь» орендує 30 м2 на першому поверсі в приміщенні, а не на літньому майданчику.»

ОСОБА_1 також зазначив, ОСОБА_1 та ТОВ «Глобус Південь» не відомо яким орендарям здавався літній майданчик ОСОБА_2 .

Окрім того, ОСОБА_1 повідомив суд про те, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, на підтвердження чого надав копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 .

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 відмовлено у задоволенні клопотання Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" про розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобус Південь" на рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2021 по справі № 916/1987/21 з повідомленням (викликом) сторін; відмовлено у задоволенні клопотання Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали апеляційного господарського суду від 16.11.2021, якою відкрито апеляційне провадження у справі №916/1987/21, направлялася на електронну адресу позивача та відповідача 22.11.2021 та була отримана в цей же день, що підтверджується роздруківками з електронної пошти (додані до матеріалів апеляційного оскарження). Окрім того, копія даної ухвали направлялася на адресу відповідача та третьої особи засобами поштового зв`язку.

Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.11.2021, якою відкрито апеляційне провадження у справі №916/1987/21, була оприлюднена на офіційному веб-порталі судової влади України 19.11.2021. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України».)

Тобто учасники справи були повідомлені належним чином про розгляд апеляційним господарським судом апеляційної скарги в письмовому провадженні без виклику сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Відповідно до Витягу з Реєстру організацій колективного управління №18 від 15.09.2020 ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» включено до Реєстру організацій колективного управління 23.01.2020. Сфера, за якою організація зареєстрована: 1) у будь-якій сфері добровільного колективного управління; 2) у таких сферах розширеного колективного управління: публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів; публічне сповіщення музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів, крім кабельної ретрансляції; право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне виконання фонограм і зафіксованих у них виконань чи публічну демонстрацію відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання і комерційною метою; право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне сповіщення фонограм і зафіксованих у них виконань, відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою, крім кабельної ретрансляції; 3) у таких сферах обов`язкового колективного управління: право слідування щодо теорії образотворчого мистецтва; ренрографічне відтворення творів та їх частин (уривків); відтворення в домашніх умовах і в особистих цілях творів, виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах, їх примірниках, а також аудіовізуальних творів та їх примірників; кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення.

Відповідач згідно наданого до справи позивачем Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрований за адресою: 65013, м. Одеса, Миколаївська дорога, 168В. Про таку обставину також свідчить надана відповідачем Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17.09.2018.

26.06.2020 між ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» (організація) та ТОВ «Бест Мьюзік» (правовласник) було укладено договір №АВ110620 про управління майновими авторськими правами.

Відповідно до п. 2.1. даного Договору №АВ110620 від 26.06.2020 правовласник надає організації повноваження (невиключне право) здійснювати управління майновими правами на об`єкти авторських прав (у тих сферах про які йдеться в цьому договорі), що належать правовласнику, а саме: дозволяти та/або забороняти в інтересах правовласника використання таких об`єктів третіми особами, а також здійснювати інші дії, передбачені цим договором та законом.

Пунктом 2.2. Договору №АВ110620 від 26.06.2020 встановлено, що надання повноважень на управління правами за цим договором передбачає право на укладання організацією договорів про надання дозволів на використання об`єктів авторських прав третіми особами та/або договорів про виплату винагороди за використання об`єктів авторських прав, здійснення функцій по розподілу та виплаті такої винагороди, а також здійснення будь-яких інших функцій, які прямо не заборонені законом.

Відповідно до п. 2.5. Договору №АВ110620 від 26.06.2020, правовласник уповноважує організацію отримувати від третіх осіб, зокрема від організацій колективного управління, винагороду, зібрану ними за використання об`єктів авторського права (переданих в управління правовласником організації), у тому числі впродовж періодів, передуючих укладенню цього договору.

Відповідно до п. 2.7. Договору №АВ110620 від 26.06.2020, правовласник визнає право організації укладати договори про надання дозволів на використання об`єктів авторського права, а також договори про виплату винагороди за використання об`єктів авторського права, в тому числі, із особами, які діють від імені користувачів на підставі договорів доручення.

Відповідно до пункту 4.1. договору №АВ110620 від 26.06.2020 організація отримує повноваження здійснювати управління майновими правами правовласника на колективній основі щодо наступних видів використання об`єктів авторських прав: публічне виконання та публічне сповіщення об`єктів авторських прав.

Пунктом 4.3. Договору №АВ110620 від 26.06.2020 правовласник передає організації за цим договором невиключне право здійснювати збір винагороди при використанні об`єктів майнових авторських прав щодо способів, зазначених в пункті 4.1.1.1. та 4.1.1.2. договору.

Пунктами 6.1., 6.2., 6.3. Договору №АВ110620 від 26.06.2020 встановлено, що організація має право здійснювати відповідно до чинного законодавства України будь-які юридичні дії з метою забезпечення майнових прав правовласника на об`єкти авторських прав, повноваження на управління якими передані організації за цим договором.

Організація має право вживати будь-яких законних заходів, направлених на захист майнових прав правовласника, в тому числі - здійснювати фіксацію фактів використання об`єктів авторських прав.

У випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює організація, остання за письмовим погодженням з правовласником має право пред`являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії - як для захисту прав правовласника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами. При цьому, при здійсненні судового захисту інтересів правовласника стосовно майнових прав, які передані організації в управління, організація може виступати в судовому процесі як від власного імені, так та і від імені правовласника беручи за основу приписи закону. При цьому, якщо в зазначеному вище випадку організація виступатиме від імені правовласника, то ані організації, ані представникам залученим організацією до представництва в судовому процесі, довіреність від правовласника не потрібна (факту наявності цього договору для такого представництва достатньо). Правовласник підтверджує, що організація при захисті прав правовласника в судовому порядку має процесуальні права та обов`язки особи, в інтересах якої вона діє (правовласника) в рамках передбачених законом.

Відповідно до п.9.1. договору №АВ110620 від 26.06.2020 цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє безстроково.

У додатку до договору №АВ110620 від 26.06.2020 його сторони погодили, що в сфері публічного виконання творів дозволи третім особам на виключній основі надає організація. За загальним правилом, організація надає дозволи на використання всіх творів, яких стосується договір, в цілому і ціна за отримане право на використання способом публічного виконання всіх таких творів не може бути меншою ніж сума еквівалентна 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 1 січня року, в якому матиме місце використання (в незалежності від кількості використань). Водночас, щодо використання способом публічного виконання одного твору, якого стосується цей договір, то організація вправі надати дозвіл на таке використання за ціною не нижче, ніж сума еквівалентна 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 1 січня року, в якому матиме місце використання (в незалежності від кількості використань).

За підписом ТОВ «Бест Мьюзік» 26.06.2020 оформлені декларації доручення до договору №АВ110620 від 26.06.2020 стосовно наступних музичних творів: «Случайная», виконавець твору - (LOBODA); «#Шлепки", виконавець твору - Оля Полякова; «Галя» виконавець твору: Selfy.

ТОВ «Бест Мьюзік» є правовласником вказаних музичних творів на підставі наступних договорів про передачу виключних авторських і суміжних прав: №256-ПФ від 22.01.2018, укладеного із ТОВ «Лобода Мьюзік», №21-ПФ від 21.06.2016, укладеного із ТОВ «Ноти і Банкноти», №137-ПФ від 15.03.2017, укладеного із ОСОБА_3 . Всі зазначені договори передбачають умовою їх автоматичну пролонгацію за мовчазної згоди сторін. Доказів припинення вказаних договорів до матеріалів справи не подано.

Посилання апелянта на те, що позивач не надав докази того, що суб`єкти авторського права передали в управління своє авторське право позивачу та не надав докази які саме майнові права були передані позивачу, не приймається колегією з огляду на наступне.

В Постанові Вищого господарського суду України від 12.05.2015 по справі № 911/2180/14 викладено наступне:

«Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення компенсації на користь ТОВ "Українська Музична Видавнича Група" за порушення майнових авторських прав на музичний твір "Replay", суди посилалися на недоведеність Організацією та ТОВ "Українська Музична Видавнича Група" виникнення у ТОВ "Українська Музична Видавнича Група" статусу суб`єкта авторського права щодо музичного твору " ІНФОРМАЦІЯ_2 "; недоведеністю факту публічного виконання спірних музичних творів Підприємством; сумнівністю правомірності укладення ланцюга угод щодо передачі авторських прав на музичний твір " ІНФОРМАЦІЯ_2 " та добросовісності контрагентів у їх укладенні; відсутністю порушення суміжних прав в контексті відтворення сигналу ефірного (кабельного) мовлення телерадіоорганізації, що здійснює публічне сповіщення радіо - чи телевізійних передач мовлення.

Проте судами попередніх інстанцій не було враховано презумпції правомірності правочину, а саме в силу приписів статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За наведених обставин питання правомірності укладення ТОВ "Национальное музыкальное издательство" (Російська Федерація) договору про передачу прав на користь ТОВ "Українська Музична Видавнича Група" (з огляду на встановлені субвидавничим договором від 19.06.2012 обмеження щодо передачі прав, які одержані ТОВ "Национальное музыкальное издательство" від BMG RIGHTS MANAGEMENT (US) LLC d/b/a BMG INTERNATIONAL) перебуває поза межами даного судового провадження та з огляду на чинність договору від 31.12.2010 № НМИсуб 01/11-укр про надання ТОВ "Українська Музична Видавнича Група" виключної ліцензії, який у встановленому порядку недійсним не визнано, не впливає на вирішення цього судового спору.»

У даному випадку, позивач надав докази того, що суб`єкти авторського права передали в управління своє авторське право позивачу та надав докази які саме майнові права були передані позивачу, а саме договори про передачу виключних авторських і суміжних прав: №256-ПФ від 22.01.2018, укладеного із ТОВ «Лобода Мьюзік», №21-ПФ від 21.06.2016, укладеного із ТОВ «Ноти і Банкноти», №137-ПФ від 15.03.2017, укладеного із ОСОБА_3 та договір №АВ110620 про управління майновими авторськими правами.

В той же, апеляційна скарга не містить доказів того, що дані правочини є недійсними - відповідно до приписів процесуального закону щодо доказів і доказування.

Також позивачем було подано акт, складений представником ГС Кришталевич Е. щодо фіксації використання у барі бази відпочинку «Дім Павлових» 18.08.2020 музичних творів: «Случайная», виконавець твору - ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ); «#Шлепки", виконавець твору - Оля Полякова; «Галя» виконавець твору: ІНФОРМАЦІЯ_4 ; фіскальні чеки від 18.08.2020 щодо придбання у ТОВ «Глобус Південь» товарів; DVD-R носій із відеозаписом події, що мала місце 18.08.2020 у барі бази відпочинку «Дім Павлових» та відображена у акті від 18.08.2020.

Як вбачається із опису вкладення у цінний лист від 05.05.2021 та накладної Укрпошти від 05.05.2021 №119, позивачем було надіслано відповідачу з вимогою про звернення із заявою щодо надання дозволу на використання об`єктів авторського права музичних творів: «Случайная», виконавець твору - Світлана Лобода (LOBODA); «#Шлепки", виконавець твору - Оля Полякова; «Галя» виконавець твору: ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Статтею 418 Цивільного кодексу України визначено, що право інтелектуальної власності це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ч.1ст.420 ЦК України до об`єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать: літературні та художні твори; комп`ютерні програми; компіляції даних (бази даних); виконання; фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення; наукові відкриття; винаходи, корисні моделі, промислові зразки; компонування (топографії) інтегральних мікросхем; раціоналізаторські пропозиції; сорти рослин, породи тварин; комерційні (фірмові) найменування, торговельні марки (знаки для товарів і послуг), географічні зазначення; комерційні таємниці.

Особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об`єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб; використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом; умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об`єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону (ч.ч.2-4 ст.426 ЦК України).

Положення ч.ч.1, 2 ст.432 ЦК України передбачають, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу. Суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення, зокрема, про: застосування негайних заходів щодо запобігання порушенню права інтелектуальної власності та збереження відповідних доказів; зупинення пропуску через митний кордон України товарів, імпорт чи експорт яких здійснюється з порушенням права інтелектуальної власності; вилучення з цивільного обороту товарів, виготовлених або введених у цивільний оборот з порушенням права інтелектуальної власності та знищення таких товарів; вилучення з цивільного обороту матеріалів та знарядь, які використовувалися переважно для виготовлення товарів з порушенням права інтелектуальної власності або вилучення та знищення таких матеріалів та знарядь; застосування разового грошового стягнення замість відшкодування збитків за неправомірне використання об`єкта права інтелектуальної власності. Розмір стягнення визначається відповідно до закону з урахуванням вини особи та інших обставин, що мають істотне значення; опублікування в засобах масової інформації відомостей про порушення права інтелектуальної власності та зміст судового рішення щодо такого порушення.

Згідно ст.435 ЦК України первинним суб`єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб`єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Статтею 441 ЦК України визначено, що використанням твору, в тому числі, є його відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України Про авторське право і суміжні права, публічне виконання це подання за згодою суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім`ї або близьких знайомих цієї сім`ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

До майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору; виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб`єктом авторського права. Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти: відтворення творів; публічне виконання і публічне сповіщення творів; публічну демонстрацію і публічний показ; будь-яке повторне оприлюднення творів, якщо воно здійснюється іншою організацією, ніж та, що здійснила перше оприлюднення; переклади творів; переробки, адаптації, аранжування та інші подібні зміни творів; включення творів як складових частин до збірників, антологій, енциклопедій тощо; розповсюдження творів шляхом першого продажу, відчуження іншим способом або шляхом здавання в майновий найм чи у прокат та шляхом іншої передачі до першого продажу примірників твору; подання своїх творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором; здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп`ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп`ютер; імпорт примірників творів. Цей перелік не є вичерпним. Виключні права авторів на використання творів архітектури, містобудування, садово-паркового мистецтва передбачають і право їх участі у реалізації проектів цих творів. За винятком випадків, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону, автор (чи інша особа, яка має авторське право) має право вимагати виплати винагороди за будь-яке використання твору. Винагорода може здійснюватися у формі одноразового (паушального) платежу, або відрахувань за кожний проданий примірник чи кожне використання твору (роялті), або комбінованих платежів. Розмір і порядок виплати авторської винагороди за створення і використання твору встановлюються в авторському договорі або у договорах, що укладаються за дорученням суб`єктів авторського права організаціями колективного управління з особами, які використовують твори. Кабінетом Міністрів України можуть установлюватися мінімальні ставки авторської винагороди та порядок їх застосування. Обмеження майнових прав, встановлені статтями 21 - 25 цього Закону, здійснюються за умови, що вони не завдаватимуть шкоди використанню твору і не обмежуватимуть безпідставно законні інтереси автора (ч.ч.1, 2, 3, 4, 5, 6 ст.15 Закону України Про авторське право і суміжні права).

Статтею 443 Цивільного кодексу України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно статті 440 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону (ч.1 ст.31, ч.2 ст.32 Закону України Про авторське право і суміжні права).

Суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто; через свого повіреного; через організацію колективного управління. Порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для захисту таких прав, у тому числі судового, є: вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їхні майнові права, визначені статтями 15, 17, 27, 39 - 41 цього Закону, з урахуванням умов використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтями 21 - 25, 42, 43 цього Закону, а також зловживання посадовими особами організації колективного управління службовим становищем, що призвело до невиплати або неналежних розподілу і виплати винагороди правовласникам; піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп`ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм, незаконне оприлюднення програм організацій мовлення, камкординг, кардшейрінг, а також Інтернет-піратство, тобто вчинення будь-яких дій, які відповідно до цієї статті визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав з використанням мережі Інтернет; плагіат - оприлюднення (опублікування), повністю або частково, чужого твору під іменем особи, яка не є автором цього твору; ввезення на митну територію України без дозволу осіб, які мають авторське право і (або) суміжні права, примірників творів (у тому числі комп`ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм, програм мовлення; вчинення дій, що створюють загрозу порушення авторського права і (або) суміжних прав; будь-які дії для свідомого обходу технічних засобів захисту авторського права і (або) суміжних прав, зокрема виготовлення, розповсюдження, ввезення з метою розповсюдження і застосування засобів для такого обходу; підроблення, зміна чи вилучення інформації, зокрема в електронній формі, про управління правами без дозволу суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав чи особи, яка здійснює таке управління; розповсюдження, ввезення на митну територію України з метою розповсюдження, публічне сповіщення об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, з яких без дозволу суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав вилучена чи змінена інформація про управління правами, зокрема в електронній формі; камкординг, кардшейрінг (ст.ст.45, 50 Закону України Про авторське право і суміжні права).

За приписами ч.1 ст.52 вищезгаданого Закону за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

Зі змісту п.г) ч.2 вищезазначеної статті вбачається, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом як паушальна сума на базі таких елементів, як подвоєна, а у разі умисного порушення - як потроєна сума винагороди або комісійні платежі, які були б сплачені, якби порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання оспорюваного авторського права або суміжних прав замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

У п.29 Постанови Пленуму ВГСУ №12 від 17.10.2012 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності роз`яснено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов`язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке: 1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об`єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов`язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача; 2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об`єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Щодо посилання апелянта на те, що він не є власником танцювального майданчика та не має ніякого відношення до нього, згідно п. 1.2 договору оренди ТОВ «Глобус Південь» орендує лише бар загальною площею 30 м.кв. у ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, будівля кафе, загальною площею 961,4 кв.м., розташована за адресою АДРЕСА_1 , знаходиться у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , по Ѕ у кожного з власників.

Інформація про виділення часток в натурі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. Тому посилання, викладенні в поясненнях ОСОБА_1 на те, що до його власності в даному приміщенні відносяться площі на другому поверсі, та 1/4 площ приміщень на першому, а до ОСОБА_2 відноситься літній майданчик та 3/4 площі першого поверху, не підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та ґрунтуються виключно на усних домовленостях власників будівлі.

Як вбачається із поданого відповідачем договору оренди нежилого приміщення від 01.09.2020, укладеного між ОСОБА_1 (орендодавець) та ТОВ «Глобус Південь» (орендар), товариство є орендарем приміщення площею 30 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

У п.1.2. договору від 01.09.2020 визначено, що орендоване приміщення буде використовуватись орендарем у відповідності до його статутної діяльності (діяльність ресторанів, бар «Павлівський рай» (лікеро-горілчані напої, пиво, тютюнові вироби, соки, мінеральні води)). Строк оренди з 01.09.2020 по 01.09.2021 (п.2.1. договору оренди).

В матеріалах справи також наявна копію договору № 1 оренди нежитлового приміщення від 01.09.2019 між ОСОБА_2 (орендодавцем) та ТОВ «Глобус Південь» (орендарем), відповідно до якого орендодавець передав орендарю приміщення, площею 30 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Даний договір було укладено на строк з 01.09.2019 по 01.09.2020.

У п.1.2. договору від 01.09.2019 визначено, що орендоване приміщення буде використовуватись орендарем у відповідності до його статутної діяльності (діяльність ресторанів, бар « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (лікеро-горілчані напої, пиво, тютюнові вироби, соки, мінеральні води)).

Таким чином, колегією суддів встановлено, що ТОВ «Глобус Південь» орендував приміщення, площею 30 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 у період з 01.09.2019 по 01.09.2020 у ОСОБА_2 , а у період з 01.09.2020 по 01.09.2021 у ОСОБА_1 .

Те, що відповідач орендував одне і теж приміщення у різних орендодавців (по факту співвласників нерухомого майна) у різний період часу, ще раз підтверджує те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не виділяли в натурі свої частки в будівлі кафе, загальною площею 961,4 кв.м., розташованою за адресою АДРЕСА_1 .

Посилання апелянта на те, що позивач не надає жодного доказу про те, що музичні твори зазначені у Актах фіксації відтворювалися саме ТОВ «Глобус Південь», також не було надано доказів, що пристрої, на яких відтворювалися фонограма, належали саме ТОВ «Глобус Південь», не приймається колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що суд не може прийняти складений позивачем в односторонньому порядку акт від 18.08.2020, так як він складений одноосібно та не може засвідчувати те, що будь-яка подія мала місце.

Однак, колегією суддів було досліджено наявні у справі фіскальні чеки від 18.08.2020 щодо придбання у ТОВ «Глобус Південь» товарів та DVD-R носій із відеозаписом події, що мала місце 18.08.2020 у барі бази відпочинку «Дім Павлових». Даний відеозапис підтверджує факт публічного виконання на території, де здійснює свою господарську діяльність відповідач, музичних творів, майнові авторські права на які належать позивачу, а саме: «Случайная», виконавець твору - Світлана Лобода (LOBODA); «#Шлепки", виконавець твору - Оля Полякова; «Галя» виконавець твору: ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.02.2019 по справі № 910/23566/17, зокрема, зазначено наступне:

«У розгляді даної справи місцевий господарський суд, з урахуванням наведених законодавчих приписів та на підставі ретельного дослідження фактичних обставин справи і поданих у ній доказів в їх сукупності (акта фіксації від 22.11.2016 №Че-07/11/16, відеозапису, рахунку № 182109), встановивши, на відміну від апеляційного господарського суду: використання Підприємцем та Товариством даних музичних творів у власній господарській діяльності без дозволу відповідного правовласника та без сплати авторської винагороди; врахувавши фактичні обставини порушення і виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, - дійшов заснованого на законі висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим правомірно задовольнив частково позов.

Суд апеляційної інстанції дійшов неправильного висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення компенсації з Підприємця, оскільки не дослідив подані Організацією докази в їх сукупності (акт фіксації від 22.11.2016 № Че-07/11/16, рахунок № 182109 із зазначенням особи, яка його видала, а саме Підприємця).

Відповідачі мають довести додержання ними вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об`єкта суміжних прав. Крім того, відповідачі повинні спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Водночас апеляційним господарськими судами, на відміну від суду першої інстанції, не було досліджено питання спростування/неспростування відповідачем презумпції винного заподіяння шкоди.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідачами не надано доказів укладення останніми угод із правовласниками, які дозволяли б публічне виконання вказаних творів. Суд апеляційної інстанції зазначеного не спростував. Крім того, у вирішенні спору судом апеляційної інстанції не враховано, що використання музичних творів у господарській діяльності певної особи неможливе без її ініціативи (у тому числі свідомого допущення звучання музичних творів у приміщенні, в якому нею здійснюється господарська діяльність); особа, яка здійснює господарську діяльність у відповідному закладі, несе відповідальність за дотримання вимог закону у ньому, у тому числі у сфері інтелектуальної власності; право на використання музичних творів у здійсненні господарської (комерційної) діяльності надається суб`єкту, який таку діяльність здійснює, а не певній території, на якій вона (діяльність) здійснюється.»

Із зазначеного прямо вбачається, що абсолютно всі суб`єкти господарювання, у господарській діяльності яких використовується музика, мають отримати дозвіл на таке використання. Зазначене стосується абсолютно всіх осіб - тих, які власними діями забезпечують публічне виконання музичних творів, та тих, які свідомо допускають звучання музичних творів у своїх приміщеннях/закладах/площадках, де подання музики здійснюється іншими особами, оскільки свідоме допущення (не перешкоджання) звучання музичних творів у приміщеннях/закладах/площадках, де особа здійснює господарську діяльність і є порушенням майнових авторських прав суб`єктів авторського права, яке тягне за собою відповідальність у вигляді стягнення компенсації.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що відповідач власними діями у своїй господарські діяльності використав музичні твори, шляхом їх публічного виконання чи свідомо допустив звучання музичних творів у своїх приміщеннях/закладах/площадках, та оскільки у нього відсутні права використовувати у такий спосіб наведені музичні твори, відповідач порушив майнові авторські права ТОВ «Бест Мьюзік», управління якими здійснює ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами».

Посилання апелянта на те, що не вірно було розраховано суму компенсації за порушення майнових прав, не приймається колегією суддів з огляду на наступне.

Як було зазначено вище, відповідно до пункту г) ч.2 ст. 52 ЗУ «Про авторське право та суміжні права» суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом як паушальна сума на базі таких елементів, як подвоєна, а у разі умисного порушення - як потроєна сума винагороди або комісійні платежі, які були б сплачені, якби порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання оспорюваного авторського права або суміжних прав замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Додатком до Договору про управління майновими авторськими правами від 26.06.2020, було встановлено, що за загальним правилом, організація надає дозволи на використання всіх творів, яких стосується договір, в цілому і ціна за отримане право на використання способом публічного виконання всіх таких творів не може бути меншою ніж сума еквівалентна 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 1 січня року, в якому матиме місце використання (в незалежності від кількості використань). Водночас, щодо використання способом публічного виконання одного твору, якого стосується цей договір, то організація вправі надати дозвіл на таке використання за ціною не нижче, ніж сума еквівалентна 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 1 січня року, в якому матиме місце використання (в незалежності від кількості використань).

У даному випадку відповідачем безпідставно використано 3 музичних твори, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив на 1 січня 2020 року 2 102,00 грн., тому позивачем було вірно розраховано розмір компенсації, що підлягає стягненню: 2 102,00 грн. х 25 х 3 = 157 650,00 грн.

Посилання апелянта на те, що на наданому відеозаписі не зафіксовано представника позивача, який здійснює фіксацію та не зафіксовано зміст довіреності, документів, що посвідчує дану особу, не приймається колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

Перш за все, відповідачем не наведено норми права, якими встановлені відповідні вимоги.

Окрім того, в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.01.2020 по справі 910/6981/19 зазначено наступне:

«Крім того, суд апеляційної інстанції, зазначивши про неподання Організацією доказів: перебування громадянина ОСОБА_1. з нею в трудових відносинах; виділення Організацією громадянину ОСОБА_1 грошових коштів на відвідування 23.03.2017 публічних закладів з метою виявлення та фіксації комерційного використання музичних творів; зразків підпису громадянина ОСОБА_1. ; перебування на балансі Організації відеокамери «Sony Handycam» № DCR DVD 610 2008; копії з журналу видачі довіреностей з відміткою про видачу довіреності від 31.12.2016 № 31/12/16/1 ОСОБА_1 - не врахував того, що ці докази на стан спірних взаємовідносин сторін не впливають (вони як не підтверджують, так і не спростовують фактів: належності прав на використання твору позивачеві; наявності відповідних повноважень у Організації; використання твору відповідачем без оплати та без одержання необхідного дозволу), що й було підставою для обґрунтованого висновку суду першої інстанції про неналежність таких доказів.

7.13. За таких обставин касаційна інстанція вважає за неможливе погодитись з правильністю застосування апеляційним судом норм процесуального права (приписів статей 73, 74, 76- 81, 86 ГПК України щодо визначення доказів, обов`язку доказування, належності доказів, їх вірогідності та достовірності, достатності доказів, подання доказів та їх витребування, а також оцінки доказів) через безпідставне відхилення цим судом доказів, поданих Організацією, та висуванням ним вимог, не заснованих на законі, що в подальшому призвело до безпідставного скасування законного і обґрунтованого рішення місцевого суду зі справи та помилкової відмови в задоволенні даного позову.

7.14. У свою чергу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про належність та допустимість названих доказів, у тому числі з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 № 71 "Про затвердження розміру, порядку та умов виплати винагороди (роялті) за комерційне використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань" (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2011 № 957), відповідно до якої представникам уповноважених організацій колективного управління надано право фіксувати факти прямого чи опосередкованого комерційного використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, зокрема, за допомогою технічних засобів і (або) шляхом складення відповідного акта фіксації.

7.15. Особа, яка здійснює господарську діяльність у приміщенні ресторану-бару «Антарес», має нести й відповідальність за додержання в ньому вимог закону щодо охорони права на об`єкти інтелектуальної власності.

7.16. З огляду на встановлені попередніми судовими інстанціями обставини справи саме відповідач як особа, що здійснює господарську діяльність у приміщенні ресторану-бару «Антарес», мав довести додержання ним вимог ЦК України і закону при використанні спірного твору (як і об`єкта суміжних прав). При цьому відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

7.18. При цьому тлумачення відповідачем недопустимості поданих у справі доказів у цілому не відповідає приписам статті 19 Конституції України, яка зобов`язує органи державної влади, органи місцевого самоврядування та їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тоді як приватні особи можуть діяти на власний розсуд, у будь-який спосіб, якщо це не порушує приписів законодавства.»

З огляду на викладене вище, колегія суддів зазначає, що факт того, що на відеозаписі не зафіксовано представника позивача, який здійснює фіксацію та не зафіксовано зміст довіреності, документів, що посвідчує дану особу, не може бути підставою для визнання такого відеозапису недопустимим доказом у даній справі.

Посилання у поясненнях третьої особи ОСОБА_1 на те, що на території будівлі кафе за адресою: АДРЕСА_1 здійснювали діяльність інші підприємці не приймається колегією суддів до уваги, оскільки вказані обставини базуються виключно на письмових поясненнях третьої особи та не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Станом на день виявлення порушення, тобто 18.08.2020 ОСОБА_2 як співвласник нерухомості також не могла здійснювати господарську діяльність за вищевказаною адресою, оскільки відповідно до пояснень ОСОБА_1 , вона померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Керуючись викладеним вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що є правомірною та підлягає судом задоволенню у повній мірі позовна вимога про стягнення з відповідача 157 650,00 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав.

Щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу у суді першої іта апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 зазначеного Кодексу, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Як уже зазначалося загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

У пункті 4.16 постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 Верховний Суд вказав, що висновки «суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони» та «суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання» не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що «під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи». За таких обставин, колегія суддів у справі № 922/2869/19 вказала, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчать про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

Відповідна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.11.2021 по справі № 910/7520/20.

Як вбачається з матеріалів справи, Громадською спілкою «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» при розгляді справи у суді першої інстанції було подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 30 000,00 грн.

На підтвердження витрат на правничі послуги у суді першої інстанції позивач надав:

- договір №ГС ОКУАСП/01/2021/1 від 12.01.2021, укладений між адвокатом Молчановим П.В. та ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами»;

- додаток від 06.09.2021 до договору №ГС ОКУАСП/01/2021/1 від 12.01.2021

- акт приймання-передачі наданих послуг від 06.09.2021.

Окрім того, Громадською спілкою «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» при поданні відзиву на апеляційну скаргу було подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у сумі 30 000,00 грн.

На підтвердження витрат на правничі послуги у суді апеляційної інстанції позивач надав:

- договір №ГС ОКУАСП/01/2021/1 від 12.01.2021, укладений між адвокатом Молчановим П.В. та ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами»;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 26.11.2021

Відповідно до наявного у матеріалах справи договору №ГС ОКУАСП/01/2021/1 від 12.01.2021, укладеного між адвокатом Молчановим П.В. та ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» (клієнт), клієнт доручає, а адвокат виконує професійну правничу допомогу та/або юридичні та інші послуги в обсязі і на умовах, що визначені цим договором. Професійна правнича допомога та/або юридичні та інші послуги, що надаються за цим договором включають в себе: надання усних та письмових консультацій з юридичних питань; представництво інтересів клієнта перед всіма фізичними та юридичними особами; в органах державної влади та місцевого самоврядування; будь-яких підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності і підпорядкування; в судових органах першої, апеляційної та касаційної інстанцій і будь-якої юрисдикції із правами учасника/сторони в таких справах при розгляді цивільних, господарських, адміністративних справ у місцевих, апеляційних і касаційних судах, в тому числі у Верховному Суді; підготовка і подання до суду позовних заяв; підготовка та подання до суду документів, пов`язаних із розглядом справ; представництво інтересів клієнта перед користувачами (незалежно від форми власності) щодо дотримання встановленого законом порядку використання музичного оформлення під час здійснення господарської діяльності; збір доказів та виконання інших доручень і послуг. Детальний опис правової допомоги та/або юридичних чи інших послуг, що надаються за цим договором у кожному окремому випадку оформлюється окремим додатком (актом) (п.п.1.1., 1.2., 1.3. договору).

Відповідно до п.п.4.1., 4.2. договору №ГС ОКУАСП/01/2021/1 від 12.01.2021 оплата послуг (винагорода) адвоката за цим договором здійснюється в фіксованому розмірі, в формі гонорару. При цьому фактичні витрати, понесені під час надання професійної правничої допомоги сплачуються окремо на підставі відповідного додатку (акту). Розмір оплати послуг (винагороди) за надання професійної правничої допомоги та/або юридичні та інші послуги, що надаються протягом строку дії цього договору, визначається у додатках (актах) по кожній судовій або іншій справі.

До договору №ГС ОКУАСП/01/2021/1 від 12.01.2021 сторонами було підписано додаток від 06.09.2021, де погодили наступне. Адвокат надає клієнту у повному обсязі професійну правничу допомогу у господарській справі за зверненням клієнта з позовом до ТОВ "Глобус Південь", включаючи: підготовку та подачу позовної заяви та всіх інших документів, пов`язаних із зверненням до суду та розглядом справи, представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції, апеляційної та касаційної інстанцій у господарській справі. За надання професійної правничої допомоги клієнт сплачує адвокату винагороду у наступних розмірах: підготовка позовної заяви, представництво інтересів клієнта та складання необхідних документів в суді першої інстанції 30 000,00 грн., без ПДВ; підготовка апеляційної скарги (у разі необхідності), представництво інтересів клієнта та складання необхідних документів в суді апеляційної інстанції 30 000,00 грн., без ПДВ; підготовка касаційної скарги (у разі необхідності), представництво інтересів клієнта та складання необхідних документів в суді касаційної інстанції 30 000,00 грн., без ПДВ.

Як вбачається із підписаного адвокатом та клієнтом акту приймання-передачі наданих послуг від 06.09.2021, сторони визначили, що по справі №916/1987/21 у суді першої інстанції адвокат надав наступні послуги:

- нарада із клієнтом щодо встановлених законом правил використання об`єктів інтелектуальної власності і їх захисту від порушення 1 500,00 грн.;

- підготовка і оформлення документів щодо надання професійної правничої допомоги, залучення відповідних спеціалістів 1 500,00 грн.;

- обробка і аналіз наданих клієнтом документів щодо порушення встановлених законом правил використання об`єктів інтелектуальної власності 4 500,00 грн.;

- збір, підготовка і оформлення необхідних додатків до позовної заяви 3 000,00 грн.;

- складання предмету і підстав позовної заяви відповідно до норм матеріального і процесуального права - які регулюють відповідні правовідносини 3 000,00 грн.;

- складання позовної заяви відповідно фактичних обставин конкретної події 3 000,00 грн.;

- супроводження порушеного провадження в першій інстанції (ведення календаря судових засідань; відслідковування рух справи; отримання і реагування на судові акти щодо руху справи; отримання і реагування на процесуальні документи, які надаються іншими учасниками справи; складання і подання заяв по суті спору і з процесуальних питань; прийняття участі в судових засіданнях 13 500,00 грн.

Як вбачається із підписаного адвокатом та клієнтом акту приймання-передачі наданих послуг від 26.11.2021, сторони визначили, що по справі №916/1987/21 у суді апеляційної інстанції адвокат надав наступні послуги:

- вивчення змісту, доводів, аргументів, доказів і норм законодавства, наведених в поданій апеляційній скарзі у справі 1 500,00 грн.;

- підготовка і оформлення документів щодо надання професійної правничої допомоги 1 500,00 грн.;

- консультування ГС ОКУАСП щодо змісту поданої апеляційної скарги 1 500,00 грн.;

- підготовка і оформлення відзиву на апеляційну скаргу (заява по суті спору) 5 000,00 грн.;

- підготовка заяви з процесуальних питань щодо розгляду справи за участю сторін у справі 5 000,00 грн.;

- підготовка заяви з процесуальних питань щодо проведення судового засідання в порядку ст.197 ГПК України 5 000,00 грн.;

- супроводження порушеного провадження в апеляційній інстанції (ведення календаря судових засідань; відслідковування руху справи; отримання і реагування на судові акти щодо руху справи; отримання і реагування на процесуальні документи, які надаються іншими учасниками справи; складання і подання заяв по суті спору і з процесуальних питань; прийняття участі в судових засіданнях) 10 500,00 грн., сплачується клієнтом в пакеті, незалежно від виконання окремої дії із пакету.

Щодо понесених позивачем у суді першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу.

Справа №916/1987/21 у суді першої інстанції розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, що розглядається без виклику сторін, у зв`язку з чим адвокат участі у судових засіданнях не приймав.

Під час розгляду справи, адвокатом було складено наступні документи по справі: позовна заява, заява по суті спору, заява з процесуальних питань.

Щодо збирання адвокатом доказів у суді першої інстанції слід відмітити, що переважна більшість доказів, які додані до позову, стосується діяльності ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» та має бути в наявності у ГС (протилежного суду не доведено), тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що він не вбачає витрачання адвокатом надмірних зусиль на отримання доказів; докази фіксації порушення складені представником саме ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами», а не адвокатом.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу з урахуванням категорії справи, рівня її складності, тривалості розгляду справи, підлягають задоволенню частково у розмірі 3 000,00 грн., які можуть вважатись розумними і співмірними по даній справі, пропорційними до предмета спору.

Жодних заперечень щодо такого рішення від позивача не надходило та, як вбачається з відзиву на апеляційну скаргу, позивач погоджувався з рішенням суду першої інстанції та просив залишити його без змін.

Щодо понесених позивачем у суді апеляційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу.

Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобус Південь" на рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2021 по справі №916/1987/21 здійснювався у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що послуги з «вивчення змісту, доводів, аргументів, доказів і норм законодавства, наведених в поданій апеляційній скарзі у справі» та «консультування ГС ОКУАСП щодо змісту поданої апеляційної скарги» були надані позивачу належним чином та їх надання пов`язано безпосередньо із розглядом, однак вартість таких послуг є завищеною та неспівмірною зі складністю справи, оскільки дані дві послуги фактично є однією та на думку колегії суддів, сума, що підлягає відшкодуванню за надання даної послуги відповідачем становить - 1 500,00 грн.

На думку колегії суддів, послуга з «підготовки і оформлення документів щодо надання професійної правничої допомоги», а саме Акту приймання-передачі наданих послуг, виконувалася перш за все на виконання умов договору ГСОКУАПСП/01/2021/1 від 12.01.2021 та понесення таких витрат не було неминучим, тому вони не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Колегія суддів, вважає обґрунтованою та такою, що підлягає відшкодування витрати пов`язані з «підготовкою і оформлення відзиву на апеляційну скаргу (заява по суті спору)» у сумі 5 000,00 грн.

Витрати з «підготовки заяви з процесуальних питань щодо розгляду справи за участю сторін у справі» та «підготовки заяви з процесуальних питань щодо проведення судового засідання в порядку ст.197 ГПК України» на загальну суму 10 000,00 грн. не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, оскільки понесення даних витрат не було неминучим, а колегія суддів відмовила у задоволенні клопотання Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" про розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобус Південь" на рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2021 по справі № 916/1987/21 з повідомленням (викликом) сторін та клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Окрім того, клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції взагалі було подано передчасно, адже справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Щодо послуги з «супроводження порушеного провадження в апеляційній інстанції (ведення календаря судових засідань; відслідковування руху справи; отримання і реагування на судові акти щодо руху справи; отримання і реагування на процесуальні документи, які надаються іншими учасниками справи; складання і подання заяв по суті спору і з процесуальних питань; прийняття участі в судових засіданнях», то частина з даних послуг взагалі не могла бути надана, зокрема, ведення календаря судових засідань, прийняття участі в судових засіданнях, а інша частина послуг, зокрема, отримання і реагування на судові акти щодо руху справи; отримання і реагування на процесуальні документи, які надаються іншими учасниками справи; складання і подання заяв по суті спору і з процесуальних питань, на думку колегії суддів, відноситься до послуги «підготовка і оформлення відзиву на апеляційну скаргу (заява по суті спору)» та не підлягають окремому відшкодуванню за рахунок відповідача.

З огляду на викладене вище, дослідивши заяву позивача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, надані заявником докази, застосовуючи зазначені вище критерії розумності розміру заявлених позивачем до відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності та співмірності зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи всі аспекти та характер спірних правовідносин у справі та виходячи із загальних засад господарського законодавства щодо принципів диспозитивності, змагальності сторін, рівності усіх учасників, колегія суддів доходить до висновку про часткове задоволення заяви Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" про вирішення питання про відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобус Південь» на користь Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у сумі 6 500,00 грн. В іншій частині витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції слід покласти на позивача.

Висновки апеляційного господарського суду:

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2021 по справі №916/1987/21 за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржене рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2021 по справі №916/1987/21 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на відповідача.

Керуючись статтями 269-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобус Південь» на рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2021 по справі №916/1987/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2021 по справі №916/1987/21 залишити без змін.

Заяву Громадської спілки «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» про вирішення питання про відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобус Південь» (33027, Рівненська обл., Рівненський р-н, мю Рівне, вул. Данила Галицького, буд. 19, ) на користь Громадської спілки «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» (02002, місто Київ, вул. А. Аболмасова, буд. 5, Прм. 57, офіс 11, ) витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у сумі 6 500,00 грн.

Зобов`язати Господарський суд Одеської області видати наказ з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження» щодо вимог до виконавчого документа.

Відповідно до ст. 287 ч. 3 ГПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню за винятком випадків, передбачених п.п. а), б), в), г) п. 2) ч. 3 ст. 287 цього Кодексу.

Постанову складено та підписано 22.12.2021.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: В.В. Бєляновський

І.Г. Філінюк