ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2021 р. Справа № 922/4123/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбак О.І.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіпласт ЛТД" (вх. № 28763 від 06.12.2021), подану у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіпласт ЛТД", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільмаш-Харків", м. Харків
про стягнення 51199,64 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.11.2021 у справі № 922/4123/21 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіпласт ЛТД" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільмаш-Харків" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільмаш-Харків" на користь останнього 23500,00 грн. заборгованості за поставлений товар, 2371,58 грн. пені, 556,23 грн. 3% річних, 1468,41 грн. - індексу інфляції та 1236,81 грн. судового збору.

Позивач звернувся до Господарського суду Харківської області з заявою (вх. № 28763 від 06.12.2021), в якій просить суд поновити позивачу процесуальний строк на подачу доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та вирішити питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4400,00 грн., які має понести позивач.

Зазначена заява мотивована з посиланням на те, що в зв`язку з розглядом господарським судом даної справи позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу адвоката, а тому ці витрати на підставі ст. ст. 123-129 ГПК України, заявляються ним до стягнення.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.12.2021 зазначену заяву прийнято до розгляду, вирішено здійснювати її розгляд в письмовому провадженні та запропоновано відповідачу надати через канцелярію суду письмові пояснення щодо поданої позивачем заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

З метою повідомлення сторін про розгляд заяви та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права, судом засобами поштового зв`язку на їх юридичні адреси, зазначені у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань направлено копію зазначеної ухвали від 07.12.2021.

Позивач отримав копію ухвали від 07.12.2021, про що свідчить долучене до матеріалів справи зворотне поштове повідомлення.

Проте, надіслана на адресу відповідача копія зазначеної ухвали від 07.12.2021 повернулась на адресу суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

Відомостей про наявність у відповідача іншої адреси матеріали справи не містять.

За таких обставин, сторони в розумінні вимог ст. 120 ГПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про розгляд судом заяви.

Відповідач не скористався правом щодо подачі письмових пояснень у порядку та строк, встановлені ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.12.2021.

Розглянувши заяву позивача (вх. № 28763 від 06.12.2021), суд зазначає наступне.

За приписами ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

При винесенні рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2021 у справі № 922/4123/21 судом не здійснювався розподіл витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач, оскільки, доказів таких витрат останнім в процесі розгляду справи не надав та зазначив в позовній заяві що такі докази будуть надані ним додатково.

На підставі того, що такі докази позивачем подано разом з заявою (вх. № 28763 від 06.12.2021), що відповідає вимогам ч. 8 ст. 129 ГПК України, зазначені обставини є підставами для винесення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як свідчать матеріали справи, у зв`язку з порушенням відповідачем прав та інтересів позивача, останній звернувся до адвоката з метою надання останнім правової допомоги пов`язаної зі зверненням до суду з позовом у даній справі.

Зокрема, матеріали справи свідчать про те, що між позивачем, як клієнтом, та адвокатським бюро "Лариси Коваленко", як бюро, укладено договір надання професійної правничої допомоги № 43300884 від 04.10.2021, за умовами ст. 1 якого відповідно до даної угоди бюро бере на себе зобов`язання щодо підготовки позовної заяви, представництва інтересів клієнта та надання іншої правової допомоги у господарському спорі між клієнтом (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільмаш-Харків" (відповідач) про стягнення заборгованості.

За змістом ст. 4 договору сторони погодили, що вартість послуг бюро становить:

вивчення документів, підготовка процесуальних та інших документів - 800 грн. за 1 годину роботи;

участь у судовому засіданні - 700 грн. засідання.

Оплата послуг бюро за цим договором здійснюється на підставі актів про надання послуг, які підписуються сторонами та які зобов`язуються сторони не розголошувати іншим особам, надавши їм статус комерційної конфіденційної інформації. Клієнт компенсує бюро понесені ним фактичні витрати, а в разі відсутності коштів на їх оплату своєчасно повідомляє про це і погоджується з тим, що відмова в проведенні запропонованих бюро заходів може вплинути на результативність виконання функції представництва та зобов`язується не пред`являти претензій з цього приводу до бюро.

Згідно з підписаним між сторонами актом приймання-передачі наданих послуг від 01.12.2021 бюро надало позивачу наступні послуги на відповідну суму:

- 1200,00 грн. за вивчення документів, узгодження правової позиції (1,5 год.);

- 3200,00 грн. за підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості з ТОВ "Сільмаш-Харків" (4 год.).

Всього надано послуг на суму 4400 грн.

На підставі зазначеного акту бюро виставлено позивачу рахунок на оплату № 20 від 01.12.2021.

З посиланням на зазначені договір, акт та рахунок позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 4400,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Розглядаючи заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

При вирішенні зазначеного питання судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок позивача, відповідно до положень ст. 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 сформувала правовий висновок щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04, § 268).

Враховуючи викладене, а також той факт, що загальна вартість наданих адвокатом послуг в сумі 4400,00 грн, які позивач просить покласти на відповідача, є співрозмірною щодо ступеня складності спору та витраченого адвокатом часу на надання правової допомоги; що відповідач не надав суду жодного доказу неспіврозмірності заявлених до стягнення витрат та не надавав суду клопотання про їх зменшення, суд приходить до висновку про необхідність розподілу витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги виходячи з заявленої позивачем до стягнення суми в розмірі 4400,00 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що за результатами розгляду справи позовні вимоги були задоволені частково, в даному випадку з відповідача на корить позивача також підлягають стягненню 2397,34 грн. витрат на професійну правничу допомогу, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 244 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Прийняти додаткове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіпласт ЛТД" (вх. № 28763 від 06.12.2021) задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільмаш-Харків" (адреса: 61046, м. Харків, вул. Багратіона, буд. 6; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіпласт ЛТД" (адреса: 61177, м. Харків, вул. Залютинська, буд. 4; ):

2397,34 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіпласт ЛТД" (вх. № 28763 від 06.12.2021) залишити без задоволення.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на додаткове рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак