РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.12.2021Справа № 910/12693/21

За позовомФізичної особи-підприємця Гордієнка Максима Андрійовича
до Державного підприємства «Укрмеддіяльність» Міністерства охорони здоров`я України
простягнення 207091,80 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Гордієнко Максим Андрійович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Державного підприємства «Укрмеддіяльність» Міністерства охорони здоров`я України 207091,80 грн, з яких: 190000,00 грн основного боргу, 7505,00 грн інфляційних втрат, 2186,30 грн 3% річних, пені у сумі 7400,50 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору №38 від 24.12.2020 в частині оплати поставленого товару у встановлений цим правочином строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2021 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Гордієнка Максима Андрійовича до Державного підприємства «Укрмеддіяльність» Міністерства охорони здоров`я України про стягнення грошових коштів залишено без руху.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 06.09.2021 №05-23/1533/21 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/12693/21.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справу №910/12693/21 передано на розгляд судді Смирновій Ю.М.

Позивачем у строк, встановлений судом, усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 відкрито провадження у справі №910/12693/21, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

У відповідності до вимог ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі №910/12693/21 була направлена відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (Україна, 01021, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 7).

Однак, відповідне поштове відправлення повернуто на адресу суду з відміткою про відсутність адресата з вказаною адресою.

Відтак, в силу приписів ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвала Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 у справі №910/12693/21 вважається врученою відповідачу 12.10.2021 (день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження).

Відповідач відзив на позов не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

24.12.2020 між Державним підприємством «Укрмеддіяльність» Міністерства охорони здоров`я України (покупець) та Фізичною особою-підприємцем Гордієнком Максимом Андрійовичем (продавець) було укладено договір №38 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, продавець передає, а покупець приймає та оплачує Бахіли одноразового використання в кількості 500000 пар. Загальна кількість, часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура), одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна яких визначена сторонами у Специфікації, яка є невід`ємною частиною договору (додаток №1 до цього договору), надалі іменується «товар».

Згідно з п. 3.1 Договору ціни на товар вказуються у Специфікації з урахуванням податків і зборів, що сплачуються або мають бути сплачені, витрат на транспортування, страхування, навантаження, розвантаження, сплату митних тарифів, усіх інших витрат та відповідно до цін, діючих на ринку на дані товари.

У відповідності до вимог п. 1.1 Договору сторонами підписано Специфікацію (додаток №1 до Договору), в якій зазначено таке: назва товару - Бахіли одноразового використання; одиниця виміру - пара; кількість - 500000; ціна за одиницю з ПДВ, грн - 0,38; ПДВ -, грн - 0; загальна сума без ПДВ, грн - 190000.

Відповідно до п.п. 3.2, 3.3 Договору ціна на товар визначається у національній валюті України. Загальна сума договору складає 190000,00 грн без ПДВ.

Згідно з п. 5.1 Договору строк постачання товару: до 31.12.2020.

Пунктом 5.5 Договору передбачено, що право власності на товар переходить до покупця у момент передачі товару згідно з накладною.

Відповідно до п.п. 6.1.1 Договору покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар.

Пунктом 10.1 Договору визначено, що строк дії договору починається з моменту його підписання і діє до 31.12.2020. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від повного виконання фінансових зобов`язань за цим договором.

За правовою природою укладений між сторонами Договір №38 від 24.12.2020 є договором поставки.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що оплата товару здійснюється в розмірі повної вартості товару шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок продавця, вказаний у реквізитах у цьому договорі, в національній валюті України. Покупець повинен оплатити поставлений товар не пізніше 30 робочих днів з дати поставки товару продавцем, на підставі рахунку та видаткової накладної.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 190000,00 грн.

Факт поставки товару підтверджується видатковими накладними №100520803-1 від 12.01.2021 на суму 95000,00 грн та №100525085 від 04.03.2021 на суму 95000,00 грн, підписаними представниками обох сторін та скріпленими печатками (належним чином засвідчені копії наявні в матеріалах справи).

З огляду на приписи ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та положення п.4.1 Договору, відповідач зобов`язаний був оплатити товар, поставлений за накладною №100520803-1 від 12.01.2021 у строк до 23.02.2021 включно, а за накладною №100525085 від 04.03.2021 - у строк до 16.04.2021 включно.

Проте, як свідчать матеріали справи, своїх зобов`язань з оплати поставленого товару відповідач не виконав, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 190000,00 грн.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Державним підприємством «Укрмеддіяльність» Міністерства охорони здоров`я України заперечень проти позову не наведено, обставин, повідомлених позивачем не спростовано, доказів погашення заборгованості в добровільному порядку не надано.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 190000,00 грн є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача 7505,00 грн інфляційних втрат, 2186,30 грн 3% річних, 7400,50 грн пені.

Судом встановлено, що відповідач свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст.230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати поставленого позивачем товару, доводи позивача про наявність підстав для нарахування відповідачу пені, інфляційних втрат та 3% річних за період, в який мало місце прострочення виконання зобов`язання, є обґрунтованими.

Разом з тим, суд зазначає, що пеня, 3% річних та інфляційні втрати нараховуються у період часу, перебіг якого починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане.

При цьому, суд зауважує, що саме на позивачеві лежить процесуальний тягар доведення підстав, розміру, строку обчислення пені, 3% річних та інфляційних втрат шляхом надання суду деталізованого розрахунку усіх заявлених позивачем до стягнення сум. Водночас, відповідач вправі надати відповідні заперечення щодо позовних вимог та здійснити контррозрахунок таких сум. Як розрахунок позивача, так і контррозрахунок відповідача повинні бути аргументованими, щоби суд, аналізуючи відповідні докази та аргументи учасників справи, виконував функцію здійснення правосуддя, а не змушений би був, в іншому випадку, виконувати обчислення, тобто здійснювати дії, покладені законом на учасників справи.

Як встановлено судом, з доданих до позовної заяви документів слідує, що відповідач зобов`язаний був оплатити товар, поставлений за накладною №100525085 від 04.03.2021, у строк до 16.04.2021 включно. Проте, у доданій до позовної заяви претензії позивач зазначає, що товар мав бути оплачений до 22.03.2021.

В свою чергу, розрахунку заявлених до стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат позивачем не надано.

Ані зі змісту позовної заяви, ані з доданих до неї документів не вбачається за можливе встановити, за який саме період позивачем заявлено до стягнення пеню, 3% річних та інфляційні втрати, що виключає можливість перевірити, чи мало місце прострочення виконання відповідного грошового зобов`язання у період, за який позивачем нараховані пеня, 3% річних та інфляційні втрати, а також перевірити правильність здійснення відповідних нарахувань.

За таких обставин, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 7505,00 грн інфляційних втрат, 2186,30 грн 3% річних та 7400,50 грн пені залишаються судом без задоволення.

Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Укрмеддіяльність» Міністерства охорони здоров`я України (Україна, 01021, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 7, ідентифікаційний код 25885270) на користь Фізичної особи-підприємця Гордієнка Максима Андрійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованість у розмірі 190000 (сто дев`яносто тисяч) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 2850 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М. Смирнова