УХВАЛА

про відмову у прийнятті додаткового рішення

м. Київ

21.12.2021Справа № 910/16020/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодистриб`юшн Карго Партс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Велвана Універс»

про стягнення грошових коштів

Щодо розгляду заяви б/н від 16.12.2021 року «Про ухвалення додаткового рішення» Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодистриб`юшн Карго Партс»

Суддя Котков О.В.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 року у справі № 910/16020/21 позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Велвана Універс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодистриб`юшн Карго Партс» грошові кошти: основного боргу - 20 000,00 грн., пені - 687,99 грн., 12% річних - 508,64 грн., витрати на професійну правничу допомогу - 4795,96 грн. та судовий збір - 2268,09 грн., в іншій частині позову відмовлено.

16.12.2021 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодистриб`юшн Карго Партс» надійшла заява б/н від 16.12.2021 року «Про ухвалення додаткового рішення», в якій заявник просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Велвана Універс» на його користь 1059,83 грн. «гонорару успіху».

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

В поданій заяві позивач просить стягнути з відповідача на його користь 1059,83 грн. «гонорару успіху».

Судом встановлено, що 23.09.2021 року між ТОВ «Автодистриб`юшн Карго Партс» (клієнт) та адвокатом Спиридоновим Олегом Володимировичем (адвокат) укладено договір № 23/09/2021-1ПД про надання правової (правничої) допомоги, відповідно до п. 1.1. якого адвокат бере на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених цим Договором, надати необхідну правову допомогу клієнту щодо захисту його прав та законних інтересів у Господарському суді міста Києва шляхом здійснення позовної роботи у відповідності до Господарського процесуального кодексу України відносно контрагента ТОВ ««Велвана Універс» щодо стягнення з останнього на користь клієнта суми дебіторської заборгованості та штрафних санкцій у зв`язку з порушенням договірних зобов`язань, а клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар за надання такої правової допомоги.

Додатковою угодою від 23.09.2021 року до договору про надання правової (правничої) допомоги сторони погодили розмір винагороди за вказаним договором.

Так, відповідно до п. 4 додаткової угоди від 23.09.2021 року, за згодою сторін, у разі задоволення судом позову у справі, клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 5-ти процентів від суми, присудженої судом на користь клієнта. Оплата передбаченого пунктом 4 додаткової угоди «гонорару успіху» здійснюється протягом 3-х робочих днів з дня отримання клієнтом наказу про примусове виконання судового рішення (п. 5 додаткової угоди від 23.09.2021 року).

За змістом ст. 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, які, в свою чергу, віднесені до судових витрат.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Заявлений позивачем до стягнення з відповідача «гонорар успіху» не має ознак гонорару в розумінні ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та не може вважатись ціною, як істотною умовою договору, оскільки не пов`язання з платою за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту у відповідності до визначених в ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видів адвокатської діяльності, які передбачають очікуваний результат.

Рішення суду розв`язує матеріально-правовий спір між сторонами, підтверджує наявність або відсутність певних фактів, є актом органу судової влади, що приймається, складається і підписується виключно суддями відповідно до чітко визначених процедур судочинства іменем України на засадах верховенства права, тому не залежить від будь-якого приватно-правового впливу.

Дана позиція викладена й у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.06.2018 року у справі № 462/9002/14-ц. У зазначеній постанові також визначено, що поняття «гонорар успіху» не містить чіткого врегулювання.

Тобто, погодження між стороною спору та її адвокатом розміру матеріального заохочення за позитивний результат вирішення спору не належить до необхідного обсягу правової допомоги, залежить від волевиявлення клієнта, тому не є витратами на професійну правничу допомогу в розумінні ст. 126 Господарського процесуального кодексу України та не може бути підставою для покладення таких витрат на іншу сторону в порядку ст.ст. 129, 130 Господарського процесуального кодексу України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18 зауважила, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява №35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6 672,90 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§70-72).

Таким чином не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18.

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Позивачем не надано належних і допустимих в розумінні статтей 76,77 Господарського процесуального кодексу України доказів на підтвердження необхідності несення ним додаткових витрат у вигляді "гонорару успіху", у зв`язку із чим, господарський суд доходить висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодистриб`юшн Карго Партс» про ухвалення додаткового рішення в частині покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Велвана Універс» витрат у розмірі 1059,83 грн. (гонорар адвоката у зв`язку із прийняттям позитивного для клієнта рішення) не відповідає критерію розумності і такі витрати не мають характеру необхідних, не співрозмірні із виконаною адвокатом роботою, а їх відшкодування за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи № 910/16020/21 матиме надмірний характер, у зв`язку із чим обов`язок їх несення слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 233, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви б/н від 16.12.2021 року «Про ухвалення додаткового рішення» Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодистриб`юшн Карго Партс» у справі № 910/16020/21 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст.ст. 254, 255 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 21 грудня 2021 року.

Суддя О.В. Котков