ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

м. Хмельницький

"14" грудня 2021 р.Справа № 924/848/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., розглянувши заяву (вх.№05-08/2694/21 від 07.12.2021р.) про компенсацію витрат на правничу допомогу у справі

за позовом Фізичної особи ОСОБА_1 м. Хмельницький

до Обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Акація" с. Гораївка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області

про:

- визнання недійсним рішення Правління обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Акація", оформлене протоколом від 18.07.2021р. №1;

- визнання недійсним п. 4.5 Статуту обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Акація", затвердженого 15.05.2021р.

За участю представників учасників справи:

від позивача: Злотенко С.О. згідно Ордеру серії АА №092039 від 23.07.2021р

від відповідача: Савченко О.В. згідно Ордеру серії ВН №122097 від 11.10.2021р.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України ухвала у даній справі прийнята у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

14.12.2021р. в судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частини ухвали відповідно до ст. 240ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Хмельницької області (суддя В.О. Кочергіна) перебувала справа №924/848/21 за позовом Фізичної особи ОСОБА_1 м. Хмельницький до Обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Акація" с. Гораївка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області про визнання недійсним рішення Правління обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Акація", оформлене протоколом від 18.07.2021р. №1 та визнання недійсним п. 4.5 Статуту обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Акація", затвердженого 15.05.2021р.

Ухвалою суду від 29.11.2021р. у даній справі позовну заяву Фізичної особи ОСОБА_1 м. Хмельницький залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.226 ГПК України у зв`язку з одання заяви представника позивача.

07.12.2021р. на адресу суду через службу діловодства від представника відповідача надійшла заява (вх. №05-08/2694/21) про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20600грн. 00коп., понесених під час розгляду справи. В заяві представник відповідача просить суд здійснювати розгляд даної заяви без його участі. До заяви додано копії документів на підтвердження понесених витрат, а також докази надсилання заяви на адресу позивача.

Ухвалою суду від 08.12.2021р. заяву Обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Акація" с. Гораївка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області про вирішення питання щодо понесених витрат на правничу допомогу призначено до розгляду в судовому засіданні на 10год. 30хв. 14.12.2021р.

14.12.2021р. представником позивача подано до суду заяву (вх.№ 05-22/9986/21) про відмову у компенсації витрат на правничу допомогу. У заяві вказує на те, що звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Представник заявника в судовому засіданні 14.12.2021р. наполягала на задоволенні заяви, просила суд її задовольнити посилаючись на необгрунтованість дій позивача, подання завідомо безпідставного позову. Також наголошувала, що обов`язковою умовою судового захисту є наявність порушених прав та охоронюваних законом інтересів безпосередньо позивача з боку відповідача, зокрема наявність у особи, яка звернулася за захистом суб`єктивного матеріального права. При цьому звертаючи до суду з позовом у даній справі позивачем не подано доказів в підтвердження порушення його прав чи інтересів зі сторони відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні 14.12.2021р. заперечив щодо задоволення заяви про стягнення з позивача 20600грн. 00коп. витрат на правничу допомогу.

Дослідивши заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 130 ГПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч.4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

За змістом п. 1 ч.2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Вказане відповідає правовій позиції Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, та позиції Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеній у постанові від 21.01.2020 у справі № 904/1038/19.

Разом з тим, у ст. 130 ГПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат.

Так, відповідно до положень ч.ч. 5, 6 ст. 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Вказана норма передбачає надання оцінки судами діям позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості поданого позивачем позову. В той же час вищевказані приписи не встановлюють критеріїв для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, а тому такі встановлюються у кожній справі відповідно до встановлених обставин.

За змістом ГПК України (ст. 129 (розподіл судових витрат) та ст. 130 (розподіл судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду) при вирішенні питання про розподіл судових витрат у разі залишення позову (заяви) без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень ч.5 ст. 130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною по відношенню до загальних правил розподілу судових витрат, встановлених ст.129 ГПК України. Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 904/9024/16, від 26.04.2021 у справі №910/12099/17, додаткових ухвалах від 12.07.2021 у справі № 903/317/20, від 02.09.2021 у справі № 922/2568/20.

За змістом ч. 5 ст. 130 ГПК України однією із умов для компенсації особі (одній стороні) здійснених нею витрат, пов`язаних з розглядом справи, мають бути необґрунтовані дії іншої сторони, що і зумовили відповідні витрати під час розгляду справи та пов`язані з цим розглядом.

Тобто стягнення з однієї сторони компенсації понесених іншою стороною витрат, зокрема і витрат на правничу допомогу у разі залишення без розгляду позову, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій такої сторони.

Господарський процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду.

В силу положень ст. 74 ГПК України обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

А тому, стороні/особі, що заявляє про компенсацію здійснених нею витрат, внаслідок необґрунтованих дій іншої сторони (у разі залишення заяви без розгляду) необхідно довести, а суду встановити, які саме необґрунтовані дії іншої сторони були ним вчинені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяла ця сторона недобросовісно; чи недобросовісна сторона мала на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів іншої сторони; чи були дії недобросовісної сторони умисні та який ступінь її вини й чим це підтверджується тощо. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 у справі №924/804/20.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ухвалою суду від 29.11.2021р. у справі № 924/848/21 позовну заяву Фізичної особи ОСОБА_1 залишено без розгляду, за заявою його представника, то Обслуговуючому кооперативу "Садівниче товариство "Акація", який заявив про стягнення на його користь судових витрат на правничу допомогу, необхідно довести які саме необґрунтовані дії були вчинені Фізичною особою ОСОБА_1 в ході розгляду даної справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується тощо.

Обслуговуючий кооператив "Садівниче товариство "Акація" у поданій до суду заяві про компенсацію витрат пов`язаних з розглядом справи від 07.12.2021р. наголошує, що за змістом позовної заяви не зазначено про реальне порушення прав та інтересів позивача в результаті прийняття оспорюваного рішення.

Суд приймає до уваги, що з положеннями статей 2, 4, 14 ГПК України стверджується, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується, і ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Приписами п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо, позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Отже, бажання залишити позов без розгляду є практичною реалізацією принципу диспозитивності господарського судочинства, адже саме учаснику справи належить право розпоряджатися своїми правами щодо своїх позовних вимог (предмета спору) на власний розсуд.

Подання Фізичною особою ОСОБА_1 заяви про залишення позовної заяви без розгляду у справі №924/848/21 в порядку п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України, є реалізацією суб`єктивного процесуального права фізичної особи ОСОБА_1 у даній справі, однак не є свідченням необґрунтованості поданої фізичною особою позовної заяви та не дає підстави для висновку, що внаслідок саме неправильних дій позивача було ініційовано провадження у даній справі № 924/848/21 (подібна правова позиція викладена в додаткових ухвалах Верховного Суду від 12.07.2021 у справі № 903/317/20, від 02.09.2021 у справі № 922/2568/20, від 23.07.2021 у справі №910/13025/19).

Суд зазначає, що під час розгляду цієї справи судом не встановлено фактів зловживання процесуальними правами з боку позивача. Доказів на спростування вказаного в матеріали справи не подано.

Посилання заявника в якості необгрунтованості дій позивача на відсутність предмета спору, судом оцінюється критично, оскільки і статут, і рішення правління, які були визначені предметом спору кооперативом приймались, на час звернення до суду з позовом не скасовані та не визнані недійсними.

Щодо посилань заявника на відсутність порушення прав позивача суд наголошує, що надання оцінки тому, чи є відповідне право у позивача та чи порушено наявне право відбувається на стадії розгляду справи по суті і, відповідно, не є завданням підготовчого провадження у справі, натомість збирання доказів є завданням та складовою підготовчого провадження.

Обслуговуючим кооперативом "Садівниче товариство "Акація" також не доведено та судом не встановлено обставин безпідставного ініціювання провадження у справі; протиправності мети подання такої заяви, зокрема у вигляді ущемлення прав та інтересів відповідача, а тому у суду відсутні підстави для покладення на фізичну особу ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу.

Зважаючи на викладене, враховуючи приписи ч. 5 ст. 130 ГПК України та встановлені судом обставини, суд відмовляє у задоволенні заяви Обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Акація" від 07.12.2021р. про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 123, 129, 130, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Акація" (вх.№05-08/2694/21 від 07.12.2021р.) про компенсацію витрат на правничу допомогу відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України ухвала набрала законної сили після її оголошення 14.12.2021р. та відповідно до ст. 255 ГПК України може бути оскаржена протягом десяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 17.12.2021р.

Суддя В.О. Кочергіна

Виготовлено 3 примірники:

1-до справи (в паперов.),

2-представнику позивача адвокату Злотенко С.О. (на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 ;),

3- представнику відповідача адвокату О. Савченко (на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 ).