ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2021 справа № 914/2676/21

За позовом: Дочірнього підприємства Комунальник Плюс Товариства з обмеженою відповідальністю Комунальник 1, м. Стрий, Львівська область

до відповідача: Стрийського міського комбінату комунальних підприємств, м. Стрий, Львівська область

про стягнення 96 272, 09 грн

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Чорної І.Б.

Представники:

від позивача: Дармонук Р. М - представник;

від відповідача: Кулак І.Р. представник.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов Дочірнього підприємства Комунальник Плюс Товариства з обмеженою відповідальністю Комунальник 1 до Стрийського міського комбінату комунальних підприємств про стягнення 96 272, 09 грн.

Ухвалою суду від 10.09.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та судове засідання призначено на 11.10.2021. Ухвалою суду від 11.10.2021 розгляд справи відкладено на 01.11.2021. В судових засіданнях 01.11.2021 та 22.11.2021 були оголошені перерви.

В судовому засіданні, яке відбулося 06.12.2021, представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні 06.12.2021 позовні вимоги визнав.

Враховуючи те, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 06.12.2021 справу розглянуто по суті, оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення у справі.

Позиція позивача.

Дочірнє підприємство Комунальник Плюс Товариства з обмеженою відповідальністю Комунальник 1 (надалі позивач) звернулося в Господарський суд Львівської області з позовом до Стрийського міського комбінату комунальних підприємств (надалі відповідач) про стягнення 96 272, 09 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16.11.2018 відповідач звернувся до нього з листом про надання в користування або викуп контейнерів для збору твердих побутових відходів у м. Стрий.

24.10.2019 позивач передав відповідачу ящики контейнерні металеві 0, 75 куб. м. в кількості 22 шт. по ціні 3 646, 67 грн, що підтверджується видатковою накладною РН-0000018, загальна вартість яких становить 96 272, 09 грн.

В порушення взятих на себе зобов`язань, відповідач 22 контейнера не повернув та не оплатив їх вартість, відповідно до листа про готовність до їх викупу.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та є підставою для їх захисту у судовому порядку, шляхом стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 96 272, 09 грн.

Позиція відповідача.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги заперечив, посилаючись на те, що ним від позивача, у період з 2018 по 2019 роки, не отримано жодних контейнерів. Так, згідно бухгалтерських даних відповідач ніяких контейнерних ящиків чи будь-яких інших матеріальних цінностей від позивача не отримував. Однак, в останніх додаткових поясненнях представник відповідача позовні вимоги визнав, зазначивши, що майстер дільниці по санітарній очистці міста Я. Вовщук своєчасно не передала видаткову накладну від 24.10.2019 № РН 0000018 в бухгалтерію, відтак даних про цю господарську операцію у відповідача не було.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити виходячи із таких мотивів.

Згідно з ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 181 ГК України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет і ціну.

Як встановлено судом, 16.11.2018 відповідач звернувся до позивача з листом про надання в користування або викуп за умови оплати з розтермінуванням в один рік контейнерів для збору твердих побутових відходів по м. Стрий.

24.10.2019 позивач передав відповідачу ящики контейнерні металеві 0, 75 куб. м. в кількості 22 шт. вартістю за одиницю 3 646, 67 грн, що підтверджується видатковою накладною РН-0000018 та рахунком-фактурою від 24.10.2019 № СФ 0000018, загальна вартість яких становить 96 272, 09 грн.

В порушення взятих на себе зобов`язань, відповідач 22 контейнера не повернув, а також не оплатив їх вартість, відповідно до листа про готовність до їх викупу.

Згідно з ч. 2. ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

21.07.2021 позивач звернувся до відповідача з претензією про оплату поставлених 22 металевих контейнери, проте така претензія залишена останнім без відповіді та задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на викладене, зважаючи на визнання позову відповідачем, відсутність доказів того, що вказане визнання позову суперечить закону або порушує права та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені наявними у матеріалах справи доказами, відтак підлягають до задоволення.

Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Стрийського міського комбінату комунальних підприємств (82400, м. Стрий Львівської області, вул. Нижанківського, 50, ) на користь Дочірнього підприємства Комунальник Плюс Товариства з обмеженою відповідальністю Комунальник 1 (82400, м. Стрий Львівської області, вул. Нижанківського, 50, ) суму в розмірі 98 542, 09 грн, з яких:

- 96 272, 09 грн основного боргу;

- 2 270, 00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 13 грудня 2021 року.

Суддя Манюк П.Т.