УХВАЛА

20 грудня 2021 року

м. Київ

Справа № 904/6357/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б. Ю. і Селіваненка В. П.,

розглянувши матеріали касаційної скарги акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (далі - Банк)

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2021 та

постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.11.2021

за позовом Банку

до товариства з обмеженою відповідальністю "Боріваж"

про розірвання договору та стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Банк 03.12.2021 (згідно з відміткою на конверті) звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2021 (про призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі) та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.11.2021 зі справи №904/6357/20.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, Кодекс) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Аналогічне положення закріплено і у частині першій статті 17 ГПК України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу після їх перегляду в апеляційному порядку.

У поданій касаційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2021, залишену без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.11.2021, про призначення експертизи та зупинення провадження у цій справі на час проведення останньої, а справу направити на розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до пунктів 11, 12 частини першої статті 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо призначення експертизи та зупинення провадження у справі.

Водночас вказані ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку (згадані пункти 11, 12 частини першої статті 255 ГПК України), але не підлягають касаційному оскарженню (пункт 2 частини першої статті 287 ГПК України).

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Право на касаційне оскарження не є безумовним, а тому встановлення законодавцем процесуальних фільтрів доступу до касаційного суду не є обмеженням в отриманні судового захисту, оскільки це викликано виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду". При цьому процесуальні обмеження зазвичай вводяться для забезпечення ефективності судочинства, а право на доступ до правосуддя, як відомо, не є абсолютним правом, і певні обмеження встановлюються законом з урахуванням потреб держави, суспільства чи окремих осіб.

За таких обставин Суд зауважує про те, що положення пунктів 11, 12 частини першої статті 255 ГПК України гарантують особі право саме на апеляційне оскарження ухвал суду першої інстанції про призначення експертизи та зупинення провадження у справі, тоді як приписи статті 287 ГПК України виключають можливість оскарження таких ухвал до касаційного суду

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Банку на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.11.2021 у цій справі, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 234, пунктом 2 частини першої статті 287, статтею 293 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.11.2021 у справі № 904/6357/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя В. Селіваненко