ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2021 р. Справа №29/96

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Олійник Н.Б.

за участю представників учасників справи:

від позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився,

від ВПВР ДДВС МЮУ- не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" №119-07-5134 від 23.10.2021 (Вх. № ЗАГС 01-05/3580/21 від 26.10.2021)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.10.2021 про залишення без розгляду скарги ПАТ "Львівобленерго" на дії державного виконавця (вх. № 3337/21 від 17.08.2021) Шевченківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)

у справі №29/96

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Львівобленерго", м. Львів

до відповідача Львівського комунального підприємства "Підзамче 404", м. Львів

про стягнення 18 606,91 грн

Короткий зміст позовних вимог.

17.08.2021 до Господарського суду Львівської області надійшла скарга ПАТ "Львівобленерго" на дії (бездіяльність) державного виконавця (виконавців) та інших посадових осіб органу державної виконавчої служби, в якій скаржник просить:

- визнати неправомірними дії (бездіяльність) державного виконавця (виконавців) або інших посадових осіб Шевченківського ВДВС, до компетенції яких належить (належало) вирішення питання про виконання судового рішення у справі № 29/96;

- зобов`язати начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець (виконавці) Шевченківського ВДВС, здійснити перевірку рішень та дій державного виконавця (виконавців) щодо виконання судового рішення у справі № 29/96, в межах повноважень, наданих чинним законодавством України щодо виконання судових рішень, про що письмово повідомити суд та стягувача;

- у випадку повторної втрати наказу № 29/96, зобов`язати державного виконавця (виконавців) провести дії, необхідні для отримання дубліката втраченого виконавчого документа;

- зобов`язати державного виконавця (виконавців) Шевченківського ВДВС провести виконавчі дії щодо стягнення заборгованості за наказом № 29/96 в порядку, встановленому чинним законодавством України щодо виконання судових рішень;

- стягнути з Шевченківського ВДВС на користь ПрАТ "Львівобленерго" витрати стягувача на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.10.2021 скаргу ПрАТ "Львівобленерго" на дії державного виконавця у справі № 29/96 залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що ПрАТ "Львівобленерго", розуміючи ту обставину, що наказ подано до виконання у серпні 2016 року, а станом на липень 2018 року в нього була відсутня інформація про хід виконавчого провадження, і згодом подані ним клопотання залишаються без реагування зі сторони органу виконавчої служби, могло звернутися з відповідною скаргою до суду. Однак така скарга подана тільки у 2021 році, тому скаржником пропущено встановлений ст. 341 ГПК України строк.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ПрАТ "Львівобленерго" подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.10.2021у справі №29/96 та направити справу для розгляду скарги стягувача по суті до суду першої інстанції. Стягнути з Шевченківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ПрАТ Львівобленерго судовий збір, сплачений заявником за подання цієї апеляційної скарги та витрати стягувача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Зокрема, скаржник зазначає, що судом надано невірну оцінку обставинам, що мають значення для справи, що призвело до порушення норм процесуального та неправильного застосування судом норм матеріального права.

Скаржник вважає, що будь-яка інформація з відділу ДВС про хід виконавчого провадження за наказом №29/96, зокрема, постанова про відкриття провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження з відділу ДВС на адресу стягувача не надходили, що є порушенням вимог ч.ч.2,5 ст.25, ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на момент надходження виконавчого документа до відділу ДВС). Відсутність вказаної інформації, зокрема, постанови про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором доступу) унеможливило стягувачу ознайомлення з ходом виконавчого провадження, зокрема, шляхом моніторингу останнього в автоматизованій системі виконавчого провадження-АСВП, що суперечить вимогам ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» щодо права сторони виконавчого провадження на доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження.

Від начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 02.12.2021 на електронну адресу Західного апеляційного господарського суду надійшов лист, у якому просить відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі, судові витрати покласти на позивача у повному обсязі та визнати дії державного виконавця законними.

Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача на адресу суду не надходило.

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2021 справу №29/96 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Галушко Н.А., судді Желік М.Б., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Львівської області від 04.10.2021 у справі №29/96, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "Львівобленерго" та призначено розгляд справи на 23.11.2021.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.11.2021 розгляд справи №29/96 відкладено на 07.12.2021.

ПрАТ "Львівобленерго" подано клопотання вих.№119-07-6072 від 06.12.2021, в якому скаржник зазначив, що підтримує апеляційну скаргу у повному обсязі, просить її задоволити та здійснити розгляд апеляційної скарги без участі представника за наявними у матеріалах справи документами.

Відповідач та Шевченківський ВДВС у м.Львові ЗМУЮ (м.Львів) не забезпечили явку уповноважених представників в судові засідання.

З огляду на те, що сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, сторони мали можливість надати усі необхідні пояснення та аргументи щодо суті спору, участь в судовому засіданні сторін обов`язковою не визнавалась, неявка сторін не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників учасників судового процесу.

Обставини справи.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 04.08.2010 року у справі №29/96 позов задоволено повністю, стягнуто з ЛКП "Підзамче-404" на користь ВАТ "Львівобленерго" 18 606,91 грн недорахованої електричної енергії, 186,06 грн відшкодування витрат на оплату державного мита, 236,00 грн відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 04.08.2021 у справі №29/96 видано наказ 16.08.2010 року.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.03.2013 ПАТ "Львівобленерго" видано дублікат наказу від 16.08.2010.

17.08.2021 до Господарського суду Львівської області надійшла скарга ПрАТ "Львівобленерго" на дії державного виконавця (вх. № 3337/21 від 17.08.2021) у справі № 29/96.

В обґрунтування поданої скарги ПрАТ "Львівобленерго" зазначає, що на виконанні у Шевченківському ВДВС з вересня 2016 року перебуває наказ (дублікат) №29/96, виданий 11.06.2013 Господарським судом Львівської області.

Станом на 10.08.2021 у стягувача відсутня будь-яка інформація з відділу ДВС про хід виконавчого провадження за наказом (дублікат) № 29/96, оплати на погашення заборгованості також відсутні.

Матеріалами справи підтверджується, що враховуючи значний термін перебування виконавчого документа на виконанні та відсутність будь-якого погашення боргу, представник стягувача неодноразово (30.06.2021, 15.05.2020, 10.12.2019, 22.04.2019, 29.03.2019, 27.07.2018) скеровував письмові запити на адресу Шевченківського ВДВС, однак станом на 10.08.2021 відповіді на подані запити відсутні.

Скаржник стверджує, що незважаючи на отримання Шевченківським ВДВС клопотань товариства щодо надання інформації про стан виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу (дублікат) № 29/96 та вжиття заходів щодо їх виконання, органом ДВС не надано жодної письмової відповіді за результатами розгляду зазначених клопотань . У стягувача відсутні будь-які документи, які могли б свідчили про те, що начальником Шевченківського ВДВС чи іншими посадовими особами органу ДВС у встановлені Інструкцією строки та порядок були розглянуті клопотання ПрАТ "Львівобленерго", проведено перевірку виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу (дублікат) № 29/96 на предмет законності чи виявлення в результаті перевірки відсутності такого виконавчого провадження та вжиття у зв`язку з цим заходів, передбачених чинним законодавством України щодо виконання судових рішень.

Скаржник звертає увагу, що Шевченківським ВДВС протягом майже 5 (п`яти) років з часу повторного звернення стягувача із заявою про примусове виконання не лише не вчинено жодних необхідних дій з метою ефективного виконання судового рішення, а й грубо порушено норми законодавства, зокрема, безпідставно не розглянуто жодного клопотання ПрАТ "Львівобленерго", про що свідчить відсутність відповідних постанов чи інших документів, прийнятих за результатами розгляду заяви про відкриття виконавчого провадження, клопотань тощо, чим порушено вимоги ст. ст. 2, 18, 74 Закону України «Про виконавче провадження» та чим фактично створено стягувачу перешкоди для своєчасного та повного виконання судового рішення у справі № 29/96.

У запереченні ВДВС зазначено, що 21.12.2016 державним виконавцем відділу винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.І ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (чинний на момент винесення постанови), яку скеровано стягувачу разом із оригіналом виконавчого документа згідно вимог Закону України "Про виконавче провадження". Також зазначено, що скаржником не подано жодних доказів втрати виконавчого документа із вини Шевченківського ВДВС у м. Львові Західного МРУЮ МЮ (м. Львів). Також, відділом вказано, що матеріали виконавчого провадження №52015006 станом на 30.08.2021 надати для ознайомлення не можливо, оскільки термін зберігання завершених виконавчих проваджень даної категорії стягнень становить 3 роки із дати завершення згідно Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Спірним є питання дотримання скаржником строку на звернення до суду із скаргою на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси фізичних та юридичних осіб, а виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, яким досягається кінцева мета правосуддя - захист інтересів фізичних та юридичних осіб і реальне поновлення їхніх порушених прав.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з ч.1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Ураховуючи викладене, можна дійти висновку, що стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження» є загальною нормою по відношенню до статей 339 - 341 Господарського процесуального кодексу України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів державної виконавчої служби.

Згідно зі статтею 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ст. 341 ГПК України).

Положеннями ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень Господарського процесуального кодексу України, вміщених у розділі VI «Судовий контроль за виконанням судових рішень», зокрема щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом «а» частини першої статті 341 цього Кодексу (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №920/149/18, Верховного Суду від 08.10.2020 у справі № 918/333/13-г, від 20.10.2020 у справі № 5019/337/11).

ПрАТ "Львівобленерго" підтвердило, що на виконанні у Шевченківському ВДВС з вересня 2016 року перебуває наказ (дублікат) №29/96, виданий 11.06.2013 Господарським судом Львівської області.

Тобто, ПрАТ "Львівобленерго" як стягувач було обізнане про наявність виконавчого провадження №52015006.

Стягувач, який подав до відповідного органу державної виконавчої служби заяву про відкриття виконавчого провадження мав як заінтересована особа у виконанні судового рішення, ухваленого на його користь, цікавитись виконавчим провадженням та отримувати від державного виконавця інформацію про проведення виконавчих дій у відкритому за його заявою виконавчому провадженні.

ПрАТ "Львівобленерго" звернулось до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця 17.08.2021, тобто фактично через 5 років після прийняття постанови від 21.12.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві з примусового виконання наказу №29/96 від 11.06.2013.

Приписами пункту «а» частини 1 статті 341 ГПК України встановлено, що відповідну скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Порівняльний аналіз змісту термінів «дізналася» та «повинна була дізнатися», що містяться в статті 341 Господарського процесуального кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні.

Дослідивши доводи про бездіяльність відділу ДВС, скаржником не доведено неможливості ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження (з моменту повторного звернення з заявою про примусове виконання рішення та протягом періоду зберігання матеріалів в архіві ДВС).

Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що скаржнику як стягувачу, тобто стороні виконавчого провадження, законом надано право ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, тобто для обізнаності зі стадією виконавчого провадження та вчиненими виконавцем тих чи інших дій стягувач не позбавлений можливості ознайомитись зі всіма матеріалами виконавчого провадження, а не лише очікувати письмових відповідей.

За відсутності законодавчо встановлених строків перевірки стану виконавчого провадження та становища, що склалося з виконанням судових рішень, в цілому, стягувач мав би проявити розумну обачність та контролювати стан виконання зверненого ним до виконання рішення, особливо враховуючи прийняття власником рішення про припинення юридичної особи - боржника, шляхом ліквідації (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.06.2021 у справі №918/333/13-г).

Як встановлено колегією суду, ПрАТ "Львівобленерго" не надано належних та допустимих доказів ненадання Шевченківським ВДВС можливості для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Неотримання ПрАТ "Львівобленерго" відповіді на подані представником стягувача письмові запити (30.06.2021, 15.05.2020, 10.12.2019, 22.04.2019, 29.03.2019, 27.07.2018) на адресу Шевченківського ВДВ не підтверджує однозначно, що про припинення виконавчого провадження з виконання наказу від 10.06.2013 №29/96 скаржник не міг дізнатися раніше, зокрема реалізувавши своє право знати про стан виконавчого провадження.

Скаржник ще у 2018 році знав про ті обставини, які за його твердженнями порушують його права, і про які викладено у відповідній скарзі. Відтак, розуміючи ту обставину, що наказ подано до виконання у серпні 2016 року, а станом на липень 2018 року в нього була відсутня інформація про хід виконавчого провадження, і згодом подані ним клопотання залишаються без реагування зі сторони органу виконавчої служби, ПрАТ "Львівобленерго" могло звернутися з відповідною скаргою до суду. Однак така скарга подана тільки у 2021 році.

Отже, скаржником пропущено встановлений ст. 341 ГПК України строк.

Відповідно до положень ч.2 ст. 118 ГПК України, заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Інші доводи, що наводяться скаржником, зокрема щодо виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо направлення учасникам виконавчого провадження постанов, підлягали б оцінці під час вирішення питання про поновлення строку на звернення зі скаргою на дії державного виконавця, у разі якби таке клопотання було ним заявлене.

Можливість поновлення процесуального строку на подання скарги передбачено частиною другою статті 341 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, судом першої інстанції правильно застосовано положення статті 118 Господарського процесуального кодексу України та залишено скаргу ПрАТ "Львівобленерго" на дії та бездіяльність державного виконавця без розгляду у зв`язку з пропуском строку на подання такої скарги, за відсутності клопотання про поновлення строку.

Окрім того, судова колегія зазначає, що принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) і стабільності.

Єдність однакового застосування закону забезпечує правову визначеність та втілюється шляхом однакового застосування судом того самого закону в подібних справах.

У пункті 70 рішення від 18.01.2001 у справі «Чепмен проти Сполученого Королівства» (Chapman v. the United Kingdom») Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом він не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.

Причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту.

З метою забезпечення єдності та сталості судової практики для відступу від висловлених раніше правових позицій Верховного Суду суд повинен мати ґрунтовні підстави: попередні рішення мають бути помилковими, неефективними чи застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання (аналогічна правова позиція викладена у постанові Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 зі справи № 823/2042/16).

Викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 920/149/18 висновок, що під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень Господарського процесуального кодексу України, вміщених у розділі VI «Судовий контроль за виконанням судових рішень», зокрема щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом «а» частини першої статті 341 цього Кодексу, є чітким, зрозумілим й сприяє однозначному застосуванню зазначеної норми матеріального права, Касаційний господарський суд не вбачає підстав для відступу від правової позиції викладеної у зазначених вище постановах.

Оскільки скаржником заяви про поновлення строку на подання відповідної скарги не подано, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що скаргу ПрАТ «Львівобленерго» на дії державного виконавця (вх. № 3337/21 від 17.08.2021) у справі № 29/96 слід залишити без розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно із ч.ч.1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає ухвалу місцевого господарського суду такою, що прийнята з дотриманням норм процесуального та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали не вбачає.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд ухвали в апеляційному порядку покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 282- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" №119-07-5134 від 23.10.2021 (Вх. № ЗАГС 01-05/3580/21 від 26.10.2021) залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.10.2021 №29/96 залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд ухвали в апеляційному порядку покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 20.12.2021.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Орищин А. В.