ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2598/21

Розглянувши матеріали справи за позовом Фермерського господарства «Плоди Богуславщини»

До Приватного підприємства «ЛІЛІТ-КА»

про стягнення 213 511,00 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

Без виклику представників сторін.

обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява б/н від 01.09.2021 року Фермерського господарства «Плоди Богуславщини» (далі позивач, ФГ «Плоди Богуславщини») до Приватного підприємства «ЛІЛІТ-КА» (далі - відповідач, ПП «ЛІЛІТ-КА») про стягнення заборгованості за Договором про надання поворотної фінансової допомоги № 12-01/01 від 12.01.2021 року у розмірі 213 511,00 грн, з яких: 200 000,00 грн. основний борг, 3 320,55 грн. 3% річних, 10 190,48 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.10.2021 року відкрито провадження у справі № 911/2598/21, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки відповідач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи, у встановлений судом строк відзиву на позов та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надіслав, доказів повної або часткової сплати ним заборгованості, яка є предметом даного спору, не надав, клопотань про відкладення розгляду справи з метою надання додаткового часу для подання відзиву від відповідача не надходило, суд вважає, що, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для винесення рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

12.01.2021 року між Фермерським господарством «Плоди Богуславщини» (далі Позикодавець) та Приватним підприємством «ЛІЛІТ-КА» (далі Позичальник) укладений Договір про надання поворотної фінансової допомоги № 12-01/01 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти (надалі іменується Поворотна фінансова допомога).

Згідно з п. 2.1. Договору розмір Поворотної фінансової допомоги становить 200 000,00 грн.

Строк надання поворотної фінансової допомоги розпочинається з моменту набрання чинності цим Договором (п. 4.1. Договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору, він вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання його сторонами та передання фінансової допомоги (частини) Позичальникові.

Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений, у п. 6.1 цього Договору та закінчується через один місяць. Закінчення строку цього Договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п. п. 5.2, 5.3 Договору).

На виконання умов Договору 12.01.2021 року Позикодавцем було перераховано на рахунок Позичальника № НОМЕР_1 обумовлену суму поворотно-фінансової допомоги в розмірі 200 000,00 грн., що підтверджується доданим до матеріалів справи платіжним дорученням № 450 від 12.01.2021 року з призначенням платежу «Поворотно-фінансова допомога, згідно Договору № 12-01/01 від 12.01.2021 року». Таким чином, позивач виконав свої обов`язки за Договором.

Однак, відповідач в порушення п. 5.1. Договору своєчасно, а саме до 12.02.2021 року свої зобов`язання щодо повернення фінансової допомоги не виконав, відтак за ним рахується заборгованість в сумі 200 000,00 грн.

Як зазначає позивач, з метою досудового врегулювання спору, він неодноразово звертався до відповідача з вимогами про повернення поворотно-фінансової допомоги в розмірі 200 000,00 грн., в тому числі шляхом надіслання претензії № 3 від 25.08.2021 року про негайне повернення поворотно-фінансової допомоги, однак такі претензії залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача 200 000,00 грн. боргу

В ході розгляду спору відповідач відзив на позов не надав, позовні вимоги не заперечив та не спростував.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений Договір за правовою природою є договором позики, за яким, згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як передбачено ст. 1049 Цивільного кодексу України, за договором позики Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, за наслідками розгляду спору судом встановлено заборгованість відповідача в сумі 200 000,00 грн., яка відповідачем не заперечена і не спростована.

У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання з повернення поворотно-фінансової допомоги, позивач, згідно доданого до позову розрахунку, просить стягнути з відповідача 3 320,55 грн. 3% річних, 10 190,48 грн. інфляційних втрат в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України за період з 12.02.2021 року по 01.09.2021 року.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в яку зобов`язання з оплати мало бути виконано.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо наявності заборгованості відповідача та факту прострочення платежу, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Однак, судом виявлено помилки в наданому позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, а саме помилки в періоді прострочення, оскільки позивач помилково починає нараховувати 3% річних та інфляційних втрат з 12.02.2021 року, який є останнім днем на оплату і з огляду на ст. 253 Цивільного кодексу України не підлягає включенню в період прострочення.

Судом здійснено правильний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга Закон», згідно з яким з відповідача підлягає стягненню 3 304,11 грн. 3% річних. 9 770,10 грн. інфляційних втрат.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 213 074,21грн. з яких 200 000,00 грн. основного боргу, 3 304,11 грн. 3% річних, 9 770,10 грн. інфляційних втрат. В решті 436,79 грн. (16,44 грн. 3% річних та 420,38 грн. інфляційних втрат) позов задоволенню не підлягає.

Відтак, відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача судом покладається відшкодування витрат по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 3 196,11 грн.

Керуючись ст.ст.73, 74, 129, 233, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «ЛІЛІТ-КА»(08835, Київська обл., Миронівський р-н, с. Росава, вул. Центральна, 80, ідентифікаційний код 33461497) на користь Фермерського господарства «Плоди Богуславщини» (09700, Київська обл., м. Богуслав, вул. Миколаївська, 121, ідентифікаційний код 36936923) 200 000 (двісті тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 3 304 (три тисячі триста чотири) грн. 11 коп. 3% річних, 9 770 (дев`ять тисяч сімсот сімдесят) грн. 10 коп. інфляційних втрат та 3 196 (три тисячі сто дев`яносто шість) грн. 11 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. В решті позову про стягнення 436,79 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодек-су України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення складено: 15.12.2021 р.

Суддя Т.П. Карпечкін