ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3300/20

За позовом Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» (79040, м. Львів, вул. Авіаційна, 3)

до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія «Техімпекс» (07400, м. Бровари, вул. Незалежності, 14)

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача

1. Дочірнє підприємство державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 36)

2. Державний концерн «Укроборонпром», (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 36)

3. Галицька митниця Держмитслужби (79000,м.Львів, вул.Костюшка, 1)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Токката Трейд ЛТД», (65007, м. Одеса, вул. Володимирська, буд. 1-А, оф. 1201)

про стягнення 929199,17 грн

Суддя Третьякова О.О.

Секретар судового засідання Капля Є.В.

Представники:

від позивача: Кузів Ю.В.

від відповідача: Панкеєва Т.В.

від третьої особи 1: Хоменко Ю.П.

від третьої особи 2: Глотова С.О.

від третьої особи 3: не з`явились

від третьої особи 4: Тістечко Ю.Я.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Державного підприємства Львівський державний авіаційно-ремонтний завод (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія Техімпекс (далі відповідач) про стягнення 929199,17 грн, з яких: 813573,08 грн основного боргу, 48460,85 грн 3% річних та 67165,24 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №82/2018-МС від 21.08.2018.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.11.2020 №911/3300/20 зазначений позов залишено без руху в порядку ст.174 Господарського процесуального кодексу України для усунення у десятиденний строк недоліків позовної заяви.

В установлений строк позивач надав суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, якою усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.01.2021 №911/3300/20 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.01.2021.

04.01.2021 до Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про витребування доказів №07-08/3470 від 30.12.2020 (вх. суду №41/21 від 04.01.2021), відповідно до якого позивач просить суд витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» оригінали актів надання послуг №19 від 01.10.2018, №20 від 01.11.2018 та №21 від 05.12.2018. Вказане клопотання мотивовано тим, що зазначені докази можуть підтвердити факт надання позивачем послуг за укладеним між сторонами договором, а відповідачем їх прийняття, оскільки останнім було підписано направлені йому Державним підприємством «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» акти надання послуг. Надати примірники вказаних актів, підписаних з боку відповідача, позивач не має можливості, оскільки їх було втрачено. Матеріали позовної заяви містять докази надіслання зазначеного клопотання про витребування доказів на адресу місцезнаходження відповідача.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.01.2021 про відкриття провадження у справі вищевказане клопотання позивача задоволено судом, постановлено витребувати у відповідача оригінали актів надання послуг №19 від 01.10.2018, №20 від 01.11.2018 та №21 від 05.12.2018 (для огляду) в судовому засіданні та належним чином завірені копії для залучення до матеріалів справи.

25.01.2021 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про участь у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів №07-08/227 від 22.01.2021 (вх. суду №1694/21 від 25.01.2021), яку ухвалою Господарського суду Київської області від 26.01.2021 задоволено.

28.01.2021 суд на місці без виходу до нарадчої кімнати з занесенням до протоколу судового засідання постановив ухвалу про перерву у підготовчому засіданні на 25.02.2021.

25.02.2021 до Господарського суду Київської області від відповідача на виконання ухвали суду від 11.01.2021 у справі №911/3300/20 надійшли письмові пояснення №278/02-21 від 25.02.2021 (вх. суду №4591/21 від 25.02.2021), відповідно до яких відповідач зазначає, що акти надання послуг та рахунки у період вересень-грудень 2018 від позивача не отримував. Відповідач стверджує, що не підписував та не скріплював печаткою оригінали актів наданих послуг №19 від 01.10.2018, №20 від 01.11.2018, №21 від 05.12.2018, водночас позивач не надає доказів отримання відповідачем актів надання послуг та рахунків відповідачем. А відтак, відповідач просить суд при розгляді справи врахувати, що у період з вересня по грудень 2018 відповідач актів надання послуг та рахунків від позивача не отримував, зазначені акти від позивача відповідач отримав вже після встановлення факту, що позивачем було порушено умови договору та не збережено передане йому на зберігання майно, відповідно позивачем не було надано послуг відповідачу, тому й прийняти їх, підписавши акти надання послуг, відповідач не міг.

25.02.2021 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №277/02-21 від 25.02.2021 (вх. суду №4592/21 від 25.02.2021), у якому відповідач, зокрема, зазначає, що твердження позивача щодо невиконання відповідачем умов договору №82/2018-МС від 21.08.2018, а саме в частині оплати наданих позивачем послуг зі зберігання майна на митному складі за період вересень-листопад 2018 є безпідставними, адже станом на день підписання відзиву на позовну заяву вантаж, переданий відповідачем позивачу на збереження на митний склад, відсутній. При цьому, даний вантаж не повертався, тобто фактично позивачем послуги із збереження майна не надавались.

Відповідач стверджує, що 28.08.2018 на підставі договору розмістив на митному складі позивача вантаж (пересувна майстерня з запасом електронних комплексів ЗІП на причепі 22-ПН-2» мод.710.В 3 шт., транспортно-заряджаюча машина «ПР-14Ам» на базі автомобіля ЗІЛ-131 (вантажний військовий автомобіль з саморозвантаженням повною масою понад 10 тон) 12 шт.) з метою подальшого його розмитнення. Однак, 28.11.2018 відповідач отримав повідомлення від Товариства з обмеженою відповідальністю «Токката Трейд ЛТД», якій було доручено, згідно з договором про надання митно-брокерських послуг №87/2018 від 16.10.2018 здійснення митного оформлення товару: ТЗМ на базі автомобіля ЗІЛ в кількості 12 одиниць, Кабіна ПРМ в кількості 3 одиниці на ВМО «Городок» митного поста «Західний» Львівської митниці ДФС, що 06.11.2018 в ході митного оформлення даного товару головним державним інспектором ВМО «Городок» м/п «Західний» Львівської митниці ДФС Чорним Ю.В. надано «Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску та пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення». Також Товариство з обмеженою відповідальністю «Токката Трейд ЛТД» проінформувала, що ВМО «Городок» м/п «Західний» Львівської митниці ДФС 21.11.2018 складено протокол про порушення митних правил, за якими вищевказаний товар вважається тимчасово влученим. Однак, як у подальшому виявилося у процесі митного оформлення Товариством з обмеженою відповідальністю «Токката Трейд ЛТД» вищезазначеного вантажу, 06.11.2018, під час митного огляду Львівською митницею ДФС, заводські дані щодо заводських номерів, номерів шасі, двигуна, року випуску не відповідають товаросупровідним документам, частково їх неможливо ідентифікувати із даними, зазначеними в ТСД шляхом проведення митного огляду. Окрім цього, у ЕМД задекларовано відмінності щодо опису та вартості товарів, які не відповідають ТСД. З чого, на думку відповідача, слідує, що 06.11.2018 під час митного огляду виявлено, що вантаж, який відповідач 28.08.2018 передав на зберігання позивачу відсутній. Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

25.02.2021 суд на місці без виходу до нарадчої кімнати з занесенням до протоколу судового засідання постановив ухвалу про перерву у підготовчому судовому засіданні на 01.04.2021.

30.03.2021 на адресу електронної пошти Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання №07-08/1366 від 29.03.2021 (вх. суду №7364/21 від 30.03.2021 із відміткою відділу автоматизованого документообігу та обробки внутрішньовідомчої службової кореспонденції (Канцелярія) апарату Господарського суду Київської області про те, що документ не підписано з використанням ЕЦП), у зв`язку з значним поширенням COVID-19 на підприємстві позивача та неможливістю представника позивача взяти участь у судовому засідання через хворобу.

31.03.2021 до Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача №07-08/1430 від 31.03.2021 (вх. суду №7566/21 від 31.03.2021, із відміткою відділу автоматизованого документообігу та обробки внутрішньовідомчої службової кореспонденції (Канцелярія) апарату Господарського суду Київської області про те, що документ не підписано з використанням ЕЦП), відповідно до якого позивач просить суд залучити до участі у справі №911/3300/20 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Дочірнє підприємство Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторгівельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш».

Також, 31.03.2021 до Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача №07-08/1431 від 31.03.2021 (вх. суду №7567/21 від 31.03.2021, із відміткою відділу автоматизованого документообігу та обробки внутрішньовідомчої службової кореспонденції (Канцелярія) апарату Господарського суду Київської області про те, що документ не підписано з використанням ЕЦП), відповідно до якого позивач просить суд залучити до участі у справі №911/3300/20 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Державний концерн «Укроборонпром».

Крім того, 31.03.2021 на адресу електронної пошти Господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив №07-08/1429 від 31.03.2021 (вх. суду №7572/21 від 31.03.2021, із відміткою відділу автоматизованого документообігу та обробки внутрішньовідомчої службової кореспонденції (Канцелярія) апарату Господарського суду Київської області про те, що документ не підписано з використанням ЕЦП).

31.03.2021 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшли письмові пояснення №401/03-21 від 30.03.2021 (вх. суду №7503/21 від 31.03.2021), в яких доповнив свої заперечення, викладені у відзиві.

01.04.2021 до Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання №07-08/1366 від 29.03.2021 про відкладення судового засідання, у зв`язку з неможливістю представника позивача взяти участь у судовому засіданні через хворобу.

01.04.2021 суд на місці без виходу до нарадчої кімнати з занесенням до протоколу судового засідання постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 22.04.2021.

05.04.2021 до Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання №07-08/1430 від 31.03.2021 (вх. суду №7566/21 від 05.04.2021) про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Дочірнє підприємство Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державну госпрозрахункову зовнішньоторгівельну та інвестиційну фірму «Укрінмаш», яке раніше була надіслана позивачем на адресу електронної пошти Господарського суду Київської області без підпису ЕЦП.

Також 05.04.2021 до Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання №07-08/1431 від 31.03.2021 (вх. суду №7567/21 від 05.04.2021) про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Державний концерн «Укроборонпром», яке раніше була надіслана позивачем на адресу електронної пошти Господарського суду Київської області без підпису ЕЦП.

Крім того, 05.04.2021 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив №07-08/1429 від 31.03.2021 (вх. суду №7849/21 від 05.04.2021), яка раніше була надіслана позивачем на адресу електронної пошти Господарського суду Київської області без підпису ЕЦП, у якій позивач, зокрема, зазначає наступне.

28.08.2018 було здійснено митне оформлення вантажу в режим митного складу відповідно до митних декларацій №UA209180/2018/052055 та №UA209180/2018/052056 та товаросупровідних документів, що зазначені у графі 44 вищенаведених митних декларацій та оформлено позивачем і відповідачем акти приймання-передачі майна на відповідальне зберігання. Позивач зазначає, що майно передавалося в незаконсервованому стані, що ускладнювало його ідентифікацію.

27.11.2018 на адресу позивача надійшов лист від Львівської митниці ДФС (№9538/10/13-70-77-01/43) із повідомленням про складення протоколу про порушення митних правил №7106/20900/18 на товари, поміщені у митний режим «митний склад» і запропоновано укласти договір відповідального зберігання на вилучені вищезазначеним протоколом товари з Львівською митницею ДФС.

03.12.2018 між позивачем та Львівською митницею ДФС укладено договір відповідального зберігання №417. 04.12.2018 Львівською митницею ДФС передано, а позивачем прийнято на відповідальне зберігання товари, що були вилучені Львівською митницею ДФС згідно із вищезазначеним протоколом. Тому позивач діяв на підставі рішення органу державної влади і не мав права повертати даний вантаж відповідачу, так як він перебував під митним контролем Львівської митниці ДФС.

Щодо тверджень відповідача що 06.11.2018 під час огляду було виявлено відсутність вантажу, позивач зазначає, що згідно з п.4.4. договору №82/2018-МС позивач не несе відповідальності за збитки завдані відповідачу чи Митним органам України у разі надання відповідачем недостовірної, помилкової чи несвоєчасної інформації/документів, необхідних для здійснення позивачем своїх зобов`язань, передбачених цим договором. Факт вилучення майна Львівською митницею ДФС не презюмує, що позивач не виконував своїх обов`язків за договором до моменту такого вилучення. А тому позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

21.04.2021 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на письмові пояснення №07-08/1705 від 16.04.2021 (вх. суду №9435/21 від 21.04.2021).

22.04.2021 суд на місці без виходу до нарадчої кімнати з занесенням до протоколу судового засідання постановив ухвалу про перерву у підготовчому засіданні на 13.05.2021.

26.04.2021 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшли заперечення №526/04-21 від 26.04.2021 проти залучення до участі у справі третіх осіб (вх. суду №9862/21 від 26.04.2021.

29.04.2021 до Господарського суду Київської області від позивача надійшли додаткові пояснення до клопотань про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача №07-08/1849 від 26.04.2021 (вх. суду №9867/21 від 29.04.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.04.2021 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Дочірнє підприємство державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторгівельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш», проте відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Державного концерну «Укроборонпром».

13.05.2021 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання №596/05-21 від 12.05.2021 про залучення до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Токката Трейд ЛТД» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (вх. суду №10907/21 від 13.05.2021).

13.05.2021 суд на місці без виходу до нарадчої кімнати з занесенням до протоколу судового засідання постановив ухвалу про перерву у підготовчому засіданні на 27.05.2021.

18.05.2021 до Господарського суду Київської області від Державного концерну «Укроборонпром» надійшла зава про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача №UOP2.2-4014 від 17.05.2021 (вх. суду №12360/21 від 18.05.2021).

24.05.2021 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява №07-08/204 від 18.05.2021 (вх. суду №12808/21 від 24.05.2021) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яка задоволена ухвалою Господарського суду Київської області від 24.05.2021.

25.05.2021 до Господарського суду Київської області від позивача надійшли заперечення №07-08/2194 від 21.05.2021 щодо клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

27.05.2021 суд на місці без виходу до нарадчої кімнати з занесенням до протоколу судового засідання постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 10.06.2021.

Ухвалами Господарського суду Київської області від 27.05.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Токката Трейд ЛТД» задоволено, та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Державний концерн «Укроборонпром».

07.06.2021 до Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання №07-08/2420 від 04.06.2021 про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Львівську митницю ДФС.

07.06.2021 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява №07-08/2421 від 04.06.2021 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яка задоволена ухвалою Господарського суду Київської області від 08.06.2021

08.06.2021 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання №736/06-21 від 07.06.2021 про витребування доказів, відповідно до якого відповідач просить суд витребувати у Галицького районного суду м. Львова із справи №461/9696/18 про притягнення до відповідальності за порушення митних правил, протокол про порушення митних правил №7106/20900/18 на товари, поміщенні у митний режим «митний склад» за ЕМД від 28.08.20218 №№209180/2018/052055, 209180/2018/052056 від 21.11.2018 складений Львівською митницею ДФС, а також витребувати у позивача протокол про порушення митних правил №7106/20900/18 на товари, поміщенні у митний режим «митний склад» за ЕМД від 28.08.20218 №№209180/2018/052055, 209180/2018/052056 від 21.11.2018 складений Львівською митницею ДФС, аргументуючи його тим, що у відповідь на адвокатський запит, представник відповідача отримала відповідь від Галицької митниці Держмитслужби (копію якого долучає до клопотання) про те, що протокол про порушення митних правил від 21.11.2018 №7106/20900/18 знаходиться в матеріалах справи у Галицькому районному суді м. Львова.

10.06.2021 до Господарського суду Київської області від Державного концерну «Укроборонпром» надійшли письмові пояснення №UOP2.2-4920 від 09.06.2021, відповідно до яких Державний концерн «Укроборонпром» зазначає, що відповідачем взяті на себе умовами договору зобов`язання оплати послуг позивача в розмірі 813573,08 грн виконані неналежним чином, у зв`язку з чим позивачем правомірно заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача боргу, 3% річних та інфляційних втрат.

10.06.2021 суд на місці без виходу до нарадчої кімнати з занесенням до протоколу судового засідання постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 01.07.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.06.2021 залучено до участі у справі Львівську митниці ДФС у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

17.06.2021 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява №7-08/2630 від 17.06.2021 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яка задоволена ухвалою Господарського суду Київської області від 22.06.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.06.2021 клопотання відповідача від 07.06.2021 №736/06-21 про витребування доказів задоволено, відповідно постановлено зобов`язати Галицький районний суд м. Львова надіслати до Господарського суду Київської області належним чином засвідчену копію протоколу Львівської митниці ДФС про порушення митних правил №7106/20900/18 від 21.11.2018, що знаходиться у матеріалах справи №461/9696/18.

01.07.2021 підготовче засідання не відбулось у зв`язку з вимкненням електропостачання в приміщенні Господарського суду Київської області, що засвідчено наявним в матеріалах справи актом відділу інформаційно-технічного забезпечення, захисту інформації та баз даних апарату Господарського суду Київської області від 02.07.2021. У зв`язку з цим, сторін та учасників справи повідомлено про призначення підготовчого засідання на 29.07.2021 ухвалою Господарського суду Київської області від 05.07.2021, постановленою в порядку ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

14.07.2021 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява №7-08/2924 від 14.07.2021 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яка задоволена ухвалою Господарського суду Київської області від 16.07.2021.

19.07.2021 до Господарського суду Київської області від Галицької митниці Держмитслужби надійшла заява №7.4-1/7.4-10/14/15105 від 19.07.2021 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яка задоволена ухвалою Господарського суду Київської області від 20.07.2021.

29.07.2021 суд на місці без виходу до нарадчої кімнати з занесенням до протоколу судового засідання постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 19.08.2021.

02.08.2021 на адресу електронної пошти Господарського суду Київської області від Галицької митниці ДФС надійшла заява №7.4-1/7.4-10/14/15192 від 02.08.2021 про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, яка задоволена ухвалою Господарського суду Київської області від 11.08.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.08.2021 замінено залучену до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Львівську митницю ДФС її правонаступником Галицькою митницею Держмитслужби.

19.08.2021 суд на місці без виходу до нарадчої кімнати з занесенням до протоколу судового засідання постановив ухвалу про перерву у судовому засіданні на 09.09.2021.

27.08.2021 до Господарського суду Київської області від Галицької митниці Держмитслужби надійшла заява №7.4-1/7.4-10/14/4791 від 26.08.2021 про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, яка задоволена ухвалою Господарського суду Київської області від 09.09.2021.

09.09.2021 суд на місці без виходу до нарадчої кімнати з занесенням до протоколу судового засідання постановив ухвалу про перерву у судовому засіданні на 07.10.2021.

13.09.2021 на адресу електронної пошти Господарського суду Київської області від Галицької митниці Держмитслужби надійшла заява №7.4-1/7.4-10/14/6120 від 13.09.2021 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яка задоволена ухвалою Господарського суду Київської області від 14.09.2021.

13.09.2021 до Господарського суду Київської області від Галицького районного суду м. Львова надійшла засвідчена копія протоколу Львівської митниці ДФС про порушення митних правил №7106/20900/18 від 21.11.2018 на виконання ухвали Господарського суду Київської області від 17.06.2021 (вх. суду №21354/21 від 13.09.2021).

За результатами з`ясування обставин справи, перевірки їх доказами та проведення судових дебатів 07.10.2021 у судовому засіданні після виходу з нарадчої кімнати судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників провадження, проаналізувавши позовні вимоги та заперечення проти них, з`ясувавши всі фактичні обставин справи, якими вони обґрунтовані, оцінивши наявні в справі докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем, як Виконавцем, та відповідачем, як Замовником, укладено договір №82/2018-МС від 21.08.2018 (надалі Договір), копія якого міститься в матеріалах справи.

Предметом Договору (пункт 1.1) є зобов`язання позивача за плату надавати за дорученням відповідача послуги по декларування вантажу, зберіганню вантажу, оформленню і складування вантажу на митному складі, оформлення товарно-транспортних документів, розвантаження та завантаження вантажу.

Ціна за послуги відповідно до пункту 3.1 Договору визначається в Додатку 1. В пункті 1 Додатку 1 до Договору сторони погодили тарифи на послуги за зберігання на складі, залежно від площі майна, що зберігатиметься, а саме: основний тариф 25 грн за палето (м2)/день, без ПДВ. Також у пунктах 2-5 Додатку 1 сторони погодили умови оплати інших послуг позивача за Договором, в т.ч., що виїзд інспектора митного органу відшкодовується виконавцю замовником.

Строк дії Договору сторони визначили в п. 6.1 Договору - до 22.08.2019, із можливістю наступної пролонгації на рік. Пунктом 6.2 Договору сторони визначили право будь-якої із сторін на розірвання Договору в односторонньому порядку при умові письмового попередження про це іншої сторони не пізніше, ніж з 20 днів до бажаної дати розірвання.

Строк оплати послуг визначено в п. 3.2 Договору, відповідно до якого у випадку довготривалого зберігання вантажу/товару (більше двох місяців) оплата проводиться щомісячно не пізніше 5 числа місяця, наступного за звітним. Також Замовник зобов`язаний підписувати та передавати Виконавцю акти виконаних робіт протягом 3-х банківських днів відповідно до виставленого рахунку.

Пунктом 4.5 Договору сторони погодили відповідальність Замовника у разі порушення строку оплати послуг, а саме обов`язок Замовника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції, а також пеню за подвійною обліковою ставкою НБУ за кожен день прострочення.

Відповідно до актів приймання-передачі майна на відповідальне зберігання від 28.08.2018 відповідач в особі Кавуна В.О., який діяв на підставі довіреності, передав позивачеві на зберігання, а позивач в особі Шацкова В.О., який діяв на підставі статуту та наказу, прийняв на зберігання майно. В актах зазначені опис та кількість майна, переданого на зберігання, та площа зберігання, а саме:

- за актом №1 від 28.08.2018 (опис та кількість майна зазначено в акті, площа 28,38)

- за актами №2, №3, №4, №5, №6, №7 №8, №9, №10, №11, №12, №13 від 28.08.2018 (опис та кількість майна зазначено в актах, площа по кожному акту 21,6).

Таким чином, для цілей розрахунку вартості послуг зберігання, сукупна площа за цими актами складає 287,58 кв.м.

За періоди надання послуг з вересня по грудень 2018 за Договором позивач виставив рахунки-фактури, які не оплачені відповідачем, а саме:

- рахунок-фактура №1558 від 01.10.2018 на загальну суму 261419,48 грн за послуги у вересні 2018, що включає: вартість послуг зберігання вантажу в сумі 215685 грн (без урахування ПДВ), відшкодування виїзду інспектора в сумі 1082,28 грн та ПДВ;

- рахунок-фактура №1567 від 01.11.2018 на загальну суму 267449,40 грн за послуги у жовтні 2018, що включає: вартість послуг зберігання вантажу в сумі 222874,50 грн (без урахування ПДВ) та ПДВ;

- рахунок-фактура №1575 від 05.12.2018 на загальну суму 284704,20 грн за послуги з 01.11.2018 по 03.12.2018, що включає: вартість послуг зберігання вантажу в сумі 237253,50 грн (без урахування ПДВ) та ПДВ.

Сума нарахування вартості послуг зберігання, яка визначена в цих рахунках-фактурах позивача, відповідає вищевказаному тарифу за Договором, а саме:

- 287,58 (площа за актами) х 25 (тариф) х 30 (днів у вересні 2018)=215685 грн;

- 287,58 (площа за актами) х 25 (тариф) х 31 (днів у жовтні 2018)= 222874,50 грн;

- 287,58 (площа за актами) х 25 (тариф) х 33 (30 днів у листопаді та 3 дні грудня 2018)=237253,50 грн.

Відповідач вищевказані рахунки в строки, встановлені Договором, не оплатив.

21.11.2018 щодо громадянина ОСОБА_1 , працюючого керівником ТОВ «ТОККАТА ТРЕЙД ЛТД», м.Одеса, вул. Водопроводна, буд.1-А, оф.1201, (декларант) складено протокол про порушення митних правил №7106/20900/18 від 21.11.2018. Згідно із вказаним протоколом, підставою його складення є часткова невідповідність електронної митної декларації товаросупровідним документам (ТСД), які подавались 19.10.2018 цим декларантом митному органу до митного оформлення, а також часткова невідповідність даних щодо заводських номерів, номерів шасі, двигуна, року випуску, які були вказані у цих ТСД, фактичним даним, які встановлені при митному огляді товарів 06.11.2018. Відповідно до цього протоколу, митний огляд товарів було проведено 06.11.2018 на території митного складу ДП «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» (позивача). При проведенні митного огляду 06.11.2018 встановлено, що загальна кількість оглянутих товарів співпадає із задекларованою та зазначеною у ТСД (15 штук). Окремі товари при огляді не вдалось повністю ідентифікувати у зв`язку із відсутністю формулярів та технічних паспортів, а також корозією. Вказаним протоколом про порушення митних правил від 21.11.2018 митним органом вирішено тимчасово вилучити товари, найменування, кількість та особливі ознаки яких наведені в цьому протоколі.

При цьому, найменування та кількість товарів, які тимчасово вилучені за цим протоколом від 21.11.2018 (15 штук), співпадає із найменуванням та кількістю товарів, які були передані відповідачем позивачу на зберігання за актами приймання-передачі майна на відповідальне зберігання від 28.08.2018 (15 штук). Однак опис деяких особливих ознак товарів в протоколі про порушення митних правил від 21.11.2018 частково збігається, а частково не збігається із описом особливих ознак товарів, які зазначені в актах приймання-передачі майна на відповідальне зберігання від 28.08.2018 (дані щодо заводського номеру, та/або номеру шасі, та/або двигуна іноді збігаються, а іноді не збігаються порівняно із даними, які вказані в актах приймання-передачі майна на відповідальне зберігання від 28.08.2018, або такі дані в протоколі від 21.11.2018 частково не ідентифіковані).

Майно, яке було тимчасово вилучене згідно із протоколом про порушення митних правил від 21.11.2018, митний орган передав на відповідальне зберігання позивачу за договором відповідального зберігання №417 від 03.12.2018 та актами до нього. В подальшому, постановою Галицького районного суду м. Львова від 21.02.2019 у справі №461/9696/18 керівника ТОВ «ТОККАТА ТРЕЙД ЛТД» було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 Митного кодексу України, а майно, яке було вилучено згідно протоколу про порушення митних правил від 21.11.2018, конфісковано в дохід держави.

У зв`язку із несплатою відповідачем рахунків за Договором, позивач звертався до відповідача з претензією від 29.01.2019 №07-18/227 про сплату заборгованості за надані послуги з 01.09.2018 по 31.12.2018, інфляційних та пені, яка була отримана відповідачем 04.02.2019. На вказану претензію відповідач відповіді не надав, вимоги позивача не задовільнив.

В подальшому, у зв`язку із втратою позивачем актів надання послуг за Договором, які направлялись позивачем відповідачу на підпис, позивач листом від 07.11.2019 №14-28/854 також звертався до відповідача з проханням надати оригінали або засвідчені копії цих актів. У відповідь, відповідач листом від 22.11.2019 №2115/11/-19 за підписом генерального директора Калини В.Е. відмовив позивачу у наданні запитуваних документів.

Також позивач повторно звернувся до відповідача з претензією від 20.02.2020 №07-18/465 про сплату заборгованості за надані послуги з 01.09.2018 по 31.12.2018, інфляційних та пені, яка була отримана відповідачем 27.02.2020. На вказану претензію відповідач відповіді також не надав, вимоги позивача не задовільнив.

Після цього, позивач звернувся до суду з позовом (позовна заява від 09.11.2020 №07-08/2855, заява про уточнення позовної заяви від 30.12.2020 №07-08/3469).

Надаючи правову оцінку вищевказаним обставинам, які підтверджуються наявними у справі письмовими доказами та не заперечуються сторонами, суд виходить з того, що укладений між позивачем та відповідачем Договір відповідно до його предмету є змішаним договором. У цьому Договорі містяться елементи різних договорів про надання послуг, в т.ч. договору зберігання.

Відповідно до ч.2 ст.628 ЦК Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) до відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Договір зберігання є різновидом договору про надання послуг. Так, відповідно до ст.901 Глави 63 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату.

Відповідно до ст.907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

За договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності (ч.1 ст.936 ЦК України).

За загальним правилом, договір зберігання є реальним (укладеним з моменту передачі речі на зберігання). Однак відповідно до ч.2 ст.936 ЦК України, якщо зберігачем є особа, яка здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), договором зберігання може бути встановлений обов`язок зберігача зберігати річ, що буде передана йому в майбутньому.

Як передбачено ст.937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Договір зберігання, за яким зберігач зобов`язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Відповідно до ч.1 ст.946 ЦК України плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання. Якщо зберігання припинилося достроково через обставини, за які зберігач не відповідає, він має право на пропорційну частину плати. Якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання (ч.2 та ч.3 ст.946 ЦК України).

Статтею 948 ЦК України встановлений також обов`язок поклажодавця забрати річ після закінчення строку зберігання. Також, відповідно до ч.3 ст.950 ЦК України зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі після закінчення строку зберігання лише за наявності його умислу або грубої необережності.

Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення зобов`язання визначені в ст.611 ЦК України. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі наведеного, оскільки за Договором відповідач передав, а позивач прийняв майно на зберігання згідно із актами приймання-передачі майна на відповідальне зберігання від 28.08.2018, суд приходить до висновку, що правовідносини щодо зберігання позивачем вказаного майна для відповідача за Договором виникли з 28.08.2018. В цю дату позивач прийняв майно на зберігання (згідно із актами приймання-передачі майна на відповідальне зберігання від 28.08.2018), тобто почав надавати послуги зберігання за Договором. З цієї дати у позивача, як зберігача за Договором, відповідно до ч.1 ст.936 ЦК України виникло зобов`язання зберігати майно, яке було передане йому відповідачем, як поклажодавцем, і повернути майно поклажодавцеві у схоронності. В свою чергу, у відповідача з цієї дати згідно з п.3.2 Договору та ч.1 ст.946 ЦК України виникло зобов`язання по внесенню плати позивачу за зберігання щомісячно не пізніше 5 числа місяця, наступного за звітним.

Укладаючи Договір, сторони визначили строк його дії до 22.08.2019 (з можливістю пролонгації на рік тобто до 22.08.2020 та з правом дострокового розірвання в односторонньому порядку), по закінченню якого відповідач, як поклажодавець за договором зберігання, відповідно до ст.948 ЦК України був зобов`язаний забрати майно у позивача.

Позивач надав суду, зокрема, завірені ним копії актів надання послуг, а саме:

- акта надання послуг №19 від 01.10.2018, який підписаний відповідачем в особі заступника генерального директора Демянчук Н.В. без зауважень;

- акта надання послуг №20 від 01.11.2018, який підписаний відповідачем в особі заступника генерального директора Демянчук Н.В. без зауважень;

- акта надання послуг №21 від 05.12.2018, з якої вбачається, що цей акт не підписаний з боку відповідача, зауваження відповідача в ньому також відсутні.

У позовній заяві позивач зазначив, що примірники оригіналів цих актів надання послуг у позивача відсутні, оскільки такі примірники надсилались позивачем відповідачу на підпис, а після їх зворотного отримання від відповідача «Новою поштою» позивач втратив свої примірники оригіналів, але примірники цих оригіналів збереглись у відповідача. Також позивач вказав, що листом від 07.11.2019 №14-28/854 він звертався до відповідача з проханням надати позивачу оригінали цих актів або їх засвідчені копії, однак відповідач листом від 22.11.2019 №2115/11-19 відмовив позивачу в наданні актів. До того ж, у судовому засіданні представник позивача стверджував, що акти надання послуг неодноразово направлялись позивачем відповідачу, однак відповідач не повертає позивачу екземпляри позивача.

Ухвалою суду від 11.01.2021 на підставі клопотання позивача витребувано від відповідача оригінали актів надання послуг №19 від 01.10.2018, № 20 від 01.11.2018 та №21 від 05.12.2018.

Заперечуючи проти позову, відповідач подав відзив на позов від 25.02.2021, у якому він просив суд поновити термін на подання відзиву та відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Також, відповідачем були подані письмові пояснення від 25.02.2021 щодо виконання ухвали суду від 11.01.2021 про витребування оригіналів актів надання послуг.

Ухвалою суду від 25.02.2021, постановленої без виходу до нарадчої кімнати з занесенням до протоколу судового засідання, відповідачу поновлено строк для подачі відзиву.

У своїх письмових поясненнях від 25.02.2021 та у відзиві від 25.02.2021 відповідач, заперечуючи проти позову, заперечує підписання ним актів надання послуг №19 від 01.10.2018, №20 від 01.11.2018 №21 від 05.12.2018. Відповідач стверджує, що позивачем не надано доказів отримання відповідачем актів надання послуг, таких як чек та опис вкладення у цінний лист. Щодо листа від 07.11.2019 №14-28/854, яким відповідач відмовив позивачу в наданні оригіналів актів надання послуг або їх засвідчених копій, відповідач стверджує, що в цьому листі не зазначено, що акти були би підписані відповідачем. Відповідач при цьому також посилається на наявність у нього примірників актів надання послуг, які отримані ним від позивача 14.01.2019, але які не підписані відповідачем та на яких міститься заперечення генерального директора відповідача Калини В.Є. проти підписання цих актів з датою « 15.01.2019».

Заперечуючи проти оплати спірних рахунків позивача, відповідач у відзиві на позов стверджує, що позивач не виконав своїх зобов`язань за Договором щодо зберігання вантажу, оскільки, як стверджує відповідач, станом на день написання відзиву вантаж, що був переданий відповідачем позивачу за Договором, на митному складі відсутній, даний вантаж відповідачу не повертався, послуги позивачем щодо зберігання не надавались. При цьому відповідач посилається на протокол про порушення митних правил №7106/20900/18 від 21.11.2018, яким, як стверджує відповідач, підтверджується відсутність вантажу, який відповідач передавав позивачеві за Договором на зберігання.

Позивач у відповіді на відзив посилається на те, що 08.08.2018 між дочірнім підприємством Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» та відповідачем було укладено договір доручення №153-1, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов`язання укласти договір зберігання та розмістити товар, який вказаний у специфікації до цього договору та який тимчасово ввезений на територію України за договором комісії від 07.07.2016 №5/59-Д, на зберігання на митному складі позивача. 28.08.2018 було здійснено митне оформлення вантажу в режимі митного складу згідно митних декларації №UA209180/2018/052055 та UA209180/2018/052056 та товаросупровідних документів, що зазначені в графі 44 цих митних декларацій, та оформлено позивачем та відповідачем акти приймання-передачі майна на відповідальне зберігання №№1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13 від 28.08.2018. При цьому майно передавалось відповідачем в незаконсервованому стані, що ускладнювало його ідентифікацію, а згідно із п.2.4, п.4.4 та п.4.6 укладеного позивачем та відповідачем Договору обов`язок запакувати товар, а також відповідальність за достовірність даних в документах, поданих відповідачем для здійснення митного оформлення, несе відповідач. Отже, як зазначає позивач у відповіді на відзив, 28.08.2018 позивач прийняв на відповідальне зберігання від відповідача вантаж за Договором, і здійснював свої зобов`язання щодо зберігання згідно з умовами Договору до вилучення вантажу згідно із протоколом про порушення митних правил №7106/20900/18 від 21.11.2018. 03.12.2018 між позивачем та Львівською митницею ДФС було укладено договір відповідального зберігання №417, на підставі якого митниця передала позивачеві на зберігання товари, що були вилучені згідно із вказаним протоколом від 21.11.2018.

Відповідач у письмових поясненнях від 30.03.2021 зазначив, що вважає позовні вимоги недоведеними, і що у відповідача є обґрунтовані підстави вважати, що послуги позивачем фактично не надавались, враховуючи зміст протоколу про порушення митних правил №7106/20900/18 від 21.11.2018. Тому відповідач на підставі п.2.3.2 та п.7.1 Договору листом від 19.03.2021 №367/03-21 звернувся до позивача з проханням надати інформацію щодо місцезнаходження товару, переданого на зберігання за Договором, у період з 28.08.2018 по 19.03.2021, надати підтвердження надання послуг за Договором та надати письмові пояснення щодо ситуації, яка склалась.

Оцінюючи наявні докази, доводи позивача щодо підписання відповідачем актів надання послуг №19 від 01.10.2018, №20 від 01.11.2018, та №21 від 05.12.2018, а також заперечення відповідача, який заперечує підписання ним цих актів та заперечує сам факт надання позивачем послуг за Договором, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Також, відповідно до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Верховний Суд, в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" зазначив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, у справі №908/1879/17 від 04.03.2021.

Частиною 3 ст.3 Цивільного кодексу України визначено, що засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, а також справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду (постанова від 15.05.2019 у справі №917/803/18, постанова від 31.03.2021 у справі №923/875/19) цивільне законодавство ґрунтується на добросовісності учасників цивільних правовідносин при здійсненні цивільних прав і виконання обов`язків. Особа не може отримувати переваги від недобросовісної поведінки. Добросовісність це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Як встановлено судом, позивач після укладення Договору та до відкриття судом провадження у цій судовій справі:

- прийняв від відповідача майно на зберігання згідно із актами приймання-передачі майна на відповідальне зберігання від 28.08.2018;

- виставив відповідачу рахунки-фактури для оплати послуг зберігання (№1558 від 01.10.2018, №1567 від 01.11.2018, №1575 від 05.12.2018). Вартість послуг в цих рахунках-фактурах відповідала Договору, а саме тарифу в Договорі та площі майна;

- щонайменше один раз направив відповідачу акти надання послуг за Договором №19 від 01.10.2018, №20 від 01.11.2018 та №21 від 05.12.2018. Зазначене підтверджується в тому числі наявністю у відповідача щонайменше по одному примірнику цих актів;

- у зв`язку із несплатою відповідачем рахунків за Договором двічі звертався до відповідача з претензіями (від 29.01.2019 та від 20.02.2020), які залишені без відповіді;

- у зв`язку із втратою позивачем актів надання послуг позивач листом від 07.11.2019 звертався до відповідача з проханням надати оригінали або засвідчені копії цих актів, але отримав від відповідача відмову в їх наданні;

- при зверненні з позовом до суду вказав, що оригінали актів надання послуг, фотокопії яких додані позивачем до позовної заяви, у позивача відсутні.

Вказана поведінка позивача підтверджується наявними у справі доказами та, вбачається, що вона відповідає критеріям добросовісності, таким як чесність, відкритість, повага до інтересів відповідача, як іншої сторони договору, є послідовною.

Як встановлено судом, відповідач після укладення Договору та до відкриття судом провадження у цій судовій справі:

- передав позивачу майно на зберігання згідно із актами приймання-передачі майна на відповідальне зберігання від 28.08.2018;

- щонайменше один раз отримав від позивача акти надання послуг за Договором №19 від 01.10.2018, №20 від 01.11.2018 та №21 від 05.12.2018;

- спірні рахунки позивача за Договором не оплатив, претензії позивача щодо сплати вказаних рахунків, а також нарахованої пені та інфляційних від 29.01.2019 та від 20.02.2020, залишив без відповіді;

- у відповідь на лист позивача від 07.11.2019 №14-28/854 з проханням надати оригінали або засвідчені копії актів надання послуг за Договором відповідач листом від 22.11.2019 №2115/11/-19 відмовив позивачу у наданні запитуваних документів. При цьому, суд бере до уваги, що відповідно до правової позиції відповідача у цьому спорі відповідач стверджує, що послуги позивачем фактично не були надані, так як позивач не зберіг передане йому майно відповідачем. Відповідач стверджує, що факт ненадання послуг позивачем відповідач встановив раніше 14.01.2019, а тому при отриманні 14.01.2019 актів надання послуг відповідач відмовився їх підписувати, виклавши свої мотивовані зауваження.

Враховуючи обрану відповідачем у справі правову позицію, суд зауважує, що якщо, як стверджує відповідач, відповідач встановив факт ненадання позивачем послуг за Договором та факт незбереження позивачем майна відповідача, то в інтересах саме відповідача було би надати позивачу якнайшвидше акти надання послуг із мотивованими зауваженнями відповідача для того, щоб позивач: а) вжив заходи для усунення недоліків послуг за Договором, якщо такі були; б) вжив заходи для розшуку майна, яке було передано відповідачем позивачу за Договором на зберігання, якщо відповідач вважав таке майно втраченим позивачем; в) повернув майно відповідачу за Договором, оскільки на відповідачеві лежить обов`язок забрати майно по закінченню зберігання. При цьому, пунктом 3.2 Договору сторони встановили відповідачу строк 3 банківські дня для підписання та передання актів надання послуг позивачеві. Таким чином, якщо відповідач мав зауваження до послуг позивача за Договором, він повинен був повідомити про них позивача або підписати та передати позивачеві акти надання послуг.

Однак, відповідно до листа відповідача від 22.11.2019 №2115/11/-19 відповідач у відповідь на лист позивача від 07.11.2019 №14-28/854 відмовився надати позивачу акти надання послуг або їх засвідчені копії.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, щоб відповідач коли-небудь направляв позивачу акти надання послуг №19 від 01.10.2018, №20 від 01.11.2018 та №21 від 05.12.2018 із зауваженнями відповідача.

Так, відповідачем не надано доказів того, щоб акти надання послуг №19 від 01.10.2018, №20 від 01.11.2018 та №21 від 05.12.2018 із зауваженнями відповідача відповідач передавав би позивачу. Сам лише факт наявності у відповідача примірників актів надання послуг №19 від 01.10.2018, №20 від 01.11.2018 та №21 від 05.12.2018, на яких міститься напис від руки за підписом генерального директора Калиною В.Е. про відмову від їх підписання та зазначена дата « 15.01.2019», не є доказом того, щоб ці примірники актів надання послуг із зауваженнями відповідача відповідач направив би позивачеві в цю або іншу дату. Більш того, факт наявності у відповідача цих примірників актів надання послуг №19 від 01.10.2018, №20 від 01.11.2018 та №21 від 05.12.2018, на яких міститься напис від руки за підписом генерального директора Калиною В.Е., сам по собі не спростовує вірогідність існування примірників таких же актів надання послуг, які були би підписані без зауважень відповідачем в особі заступника генерального директора Демянчук Н.В. та копії яких були додані позивачем до позовної заяви.

Суд також зауважує, що примірники актів надання послуг №19 від 01.10.2018, №20 від 01.11.2018 та №21 від 05.12.2018, на яких міститься напис від руки за підписом генерального директора Калиною В.Е. про відмову від їх підписання та зазначена дата « 15.01.2019» не містять мотивованих зауважень до послуг позивача за Договором, а містять вказівку про повернення актів позивачу «до з`ясування обставин».

Крім факту наявності у відповідача вищевказаних примірників актів надання послуг, на яких міститься напис від руки за підписом генерального директора Калиною В.Е., відповідач також посилається на те, що він направляв позивачу лист від 28.11.2018 №2897/11-18 (посилання на цей лист міститься у відзиві відповідача та в примірниках актів надання послуг №19 від 01.10.2018, №20 від 01.11.2018 та №21 від 05.12.2018, на яких міститься напис від руки за підписом генерального директора Калиною В.Е. про відмову від їх підписання). Однак, на переконання суду, зміст листа відповідача від 28.11.2018 №2897/11-18 позивачу також не свідчить про наявність у відповідача яких-небудь мотивованих зауважень до послуг позивача за Договором, які були би адресовані вказаним листом позивачу. При цьому, відповідачем не надано також належних доказів направлення цього листа позивачеві.

Так, відповідач надав суду фотокопію листа від 28.11.2018 №2897/11-18 двічі спочатку у додатку до відзиву на позов, а потім також у додатку до письмових пояснень. Обидві фотокопії засвідчені генеральним директором відповідача Калиною В.Е., містять ідентичний текст за змістом, однак, вбачається, що вказані фотокопії виготовлені з різних оригіналів листа від 28.11.2018 №2897/11-18: на чорно-білій фотокопії, що міститься у додатку 15 до відзиву, більша частина первісного відбитку круглої печатки відповідача розташована нижче слів «Генеральний директор В.Е.Калина», а слова «Техімпекс» відбитку печатки розташовані відносно слів «Генеральний директор В.Е.Калина» майже паралельно. В той же час, на чорно-білій фотокопії, що міститься у додатку 3 до пояснень відповідача від 30.03.2021, більша частина первісного відбитку круглої печатки відповідача розташована вище слів «Генеральний директор В.Е.Калина», а слова «Техімпекс» відбитку розташовані відносно слів «Генеральний директор В.Е.Калина» дещо під кутом. При цьому докази направлення відповідачем листа від 28.11.2018 №2897/11-18 позивачу протягом строку дії Договору до відзиву не було надано, а з наданої до письмових пояснень відповідача від 30.03.2021 в якості доказу експрес-накладної №5 неможливо встановити ні дату надсилання, ні зміст вкладення, яке надсилалось цією накладною.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано доказів направлення відповідачем листа від 28.11.2018 №2897/11-18 позивачу, а сам лист, за умовами Договору, не свідчить про наявність у відповідача будь-яких мотивованих зауважень до послуг позивача за Договором, які були би адресовані вказаним листом позивачу.

Відповідач посилається також на наявність у нього листа від 22.11.2018 №112/11-18 від керівника ТОВ «ТОККАТА ТРЕЙД ЛТД» Баталка О.В. (Додаток 2 до письмових пояснень відповідача від 30.03.2021), з якого, як стверджує відповідач, він дізнався про складення протоколу про порушення митних правил від 21.11.2019 та після чого направив позивачу лист від 28.11.2018 №2897/11-18.

Надаючи оцінку цим доводам відповідача, суд зазначає, що підписання Баталком О.В., який не був присутнім при складенні відділом митного оформлення «Городок» Львівської митниці ДФС протоколу від 21.11.2019 та який є керівником ТОВ «ТОККАТА ТРЕЙД ЛТД» (місцезнаходження: м.Одеса, вул. Водопроводна, буд. 1-А, оф.1201), листа від 22.11.2018 №112/11-18, яким він повідомляє відповідача про складення 21.11.2019 протоколу, не є доказом того, що відповідач направляв позивачу лист від 28.11.2018 №2897/11-18.

Враховуючи обрану відповідачем у справі правову позицію, суд зазначає, що із встановлених судом обставин та наявних у справі доказів, не вбачається, щоб відповідач повідомляв би позивача про наявність у відповідача конкретних зауважень до послуг позивача за Договором або вчиняв інші дії для повернення відповідачу майна, яке було передане ним позивачу за Договором.

Із наявних у справі доказів вбачається, що єдиним зверненням, яке відповідач направив позивачу і в якому він повідомив позивача про наявність зауважень до послуг позивача за Договором, є лист відповідача від 19.03.2021 №367/03-21. Цим листом відповідач повідомив позивача про те, що товар, переданий відповідачем позивачу за Договором, відсутній на митному складі 19.03.2021 і не був повернутий позивачем відповідачу.

Суд оцінює лист відповідача від 19.03.2021 №367/03-21 критично, оскільки, по-перше, повідомлення такого змісту (із зауваженнями відповідача до послуг позивача за Договором) відповідач вперше направив позивачу лише 25.03.2021, що підтверджується поштовим штемпелем від 25.03.2021, тобто як після строку, встановленого в п.3.2 Договору для підписання відповідачем акту надання послуг, так і взагалі після закінчення строку дії самого Договору, встановленого в п.6.1 (22.08.2019), по закінченню якого відповідач як поклажодавець відповідно до ст.948 ЦК України вже повинен був забрати майно у позивача. При цьому, як вище зазначено, відповідач не надав доказів того, щоб він звертався до позивача по закінченню строку дії Договору чи раніше цього, щоб виконати своє зобов`язання, як поклажодавця, по поверненню майна, переданого відповідачем позивачу за актами приймання-передачі майна на відповідальне зберігання від 28.08.2018.

Отже, з обставин справи вбачається, що відповідач не приступав до виконання свого зобов`язання, як поклажодавця, по закінченню строку дії Договору (22.08.2019) забрати майно, передане відповідачем позивачу за актами приймання-передачі майна на відповідальне зберігання від 28.08.2018, оскільки майно було вилучено раніше цього строку згідно із протоколом про порушення митних правил №7106/20900/18 від 21.11.2018.

Тільки майже через 1,5 роки після закінчення строку дії Договору та пред`явлення позову до відповідача з підстав неоплати вартості послуг зберігання, відповідач, як поклажодавець, заявив позивачеві про свій інтерес щодо розшуку і поверненню майна та про ненадання послуг за Договором.

Також, суд зазначає, що лист відповідача від 19.03.2021 №367/03-21, як доказ, створений самим відповідачем після порушення провадження у справі за позовом позивача до відповідача, тобто на стадії, коли відповідач може визнати позов або повинен подати суду свої заперечення та відповідні докази. Відтак, суд оцінює критично доказ, який створений самим відповідачем після порушення провадження у справі на стадії, коли відповідач подає суду свої заперечення проти позову та повинен подати відповідні докази, і який відповідач подає суду саме для підтвердження своїх заперечень у такому провадженні.

Тому суд вважає, що поведінка відповідача, яка виразилась в тому, що відповідач:

- відмовив позивачу в наданні актів наданих послуг;

- не повідомляв позивача про наявність мотивованих зауважень до послуг позивача за Договором та не повертав позивачу акти надання послуг;

- не приступав до виконання свого зобов`язання як поклажодавця по закінченню строку дії Договору забрати товар, оскільки товар було вилучено раніше закінчення цього згідно із протоколом про порушення митних правил №7106/20900/18 від 21.11.2018;

- не оплачував позивачу рахунки за Договором;

- залишив без відповіді відповідні письмові претензії позивача; не відповідала критеріям добросовісності, таким як відкритість, повага до інтересів позивача, як іншої сторони Договору, та не була послідовною.

Отже, суд прийшов до висновку, що із встановлених судом обставин та наявних у справі доказів, не вбачається, що відповідач повідомляв позивача про наявність у відповідача зауважень до послуг позивача за Договором або вчиняв інші дії для повернення відповідачу майна, яке було передане ним позивачу за Договором.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У зв`язку з цим суд відхиляє заперечення відповідача проти позову в цій частині, оскільки вони не підтверджуються доказами.

Надаючи правову оцінку протоколу про порушення митних правил №7106/20900/18 від 21.11.2018 та відповідним доводам позивача та відповідача, суд зазначає, що цей протокол не містить даних про те, що позивач не виконав або неналежним чином виконав договір №82/2018-МС від 21.08.2018, укладений позивачем із відповідачем. Із змісту даного протоколу вбачається, що він стосується факту порушення митних правил з боку ТОВ «ТОККАТА ТРЕЙД ЛТД», яке діяло на підставі договору про надання митно-брокерських послуг №87/2018 від 16.10.2018, укладеного ТОВ «ТОККАТА ТРЕЙД ЛТД» з відповідачем. Згідно із вказаним протоколом, підставою його складення є часткова невідповідність електронної митної декларації товаросупровідним документам (ТСД), які подавались 19.10.2018 декларантом митному органу до митного оформлення, а також часткова невідповідність даних щодо заводських номерів, номерів шасі, двигуна, року випуску, які були вказані у цих ТСД, фактичним даним, які встановлені при митному огляді товарів 06.11.2018. Вказаним протоколом про порушення митних правил від 21.11.2018 митним органом вирішено тимчасово вилучити товари, найменування, кількість та особливі ознаки яких наведені в цьому протоколі.

Із протоколу про порушення митних правил №7106/20900/18 від 21.11.2018 не вбачається порушення позивачем Договору, а вбачається порушення митних правил з боку ТОВ «ТОККАТА ТРЕЙД ЛТД», яке діяло за дорученням відповідача. Крім того, суд враховує, що відповідно до умов Договору між позивачем та відповідачем (п.4.6 та п.4.8) відповідальність за достовірність даних в документах, а також їх відповідність характеру якості і кількості вантажу, поданих відповідачем для здійснення митного оформлення, має нести саме відповідач, а не позивач.

При цьому, суд зазначає, що на підставі протоколу про порушення митних правил №7106/20900/18 від 21.11.2018 суд позбавлений можливості встановити причини деяких розбіжностей в описі особливих ознак товарів між протоколом про порушення митних правил від 21.11.2018 та актами приймання-передачі майна на відповідальне зберігання від 28.08.2018, при тому що найменування та кількість товарів, які тимчасово вилучені за цим протоколом від 21.11.2018 (15 штук), співпадає із найменуванням та кількістю товарів, які були передані відповідачем позивачу на зберігання за актами приймання-передачі майна на відповідальне зберігання від 28.08.2018 (15 штук).

Разом з тим, відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Це включає, зокрема, обов`язок кожної сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Оскільки протокол про порушення митних правил №7106/20900/18 від 21.11.2018 не містить даних про те, що позивач не виконав або неналежним чином виконав договір №82/2018-МС від 21.08.2018, то заперечення відповідача, які ґрунтуються на цьому протоколі від 21.11.2018, суд відхиляє. Суд також враховує, що за умовами Договору (Додаток 1) вартість послуг щодо зберігання (тариф) поставлена в залежність від площі майна, а не таких параметрів як заводський номер, та/або номер шасі, та/або двигун, які не впливають на показник площі майна, яке зберігалось позивачем для відповідача за Договором.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що на підставі Договору та актів приймання-передачі майна на відповідальне зберігання від 28.08.2018, між позивачем та відповідачем з 28.08.2018 виникли правовідносини щодо зберігання позивачем вказаного майна для відповідача за Договором. З цієї дати у позивача, як зберігача за Договором, згідно з ч.1 ст.936 ЦК України виникло зобов`язання зберігати майно, яке було передане йому відповідачем, як поклажодавцем, і повернути майно поклажодавцеві у схоронності. В свою чергу, у відповідача з цієї дати згідно з п.3.2 Договору та ч.1 ст.946 ЦК України виникло зобов`язання по внесенню плати позивачу за зберігання щомісячно не пізніше 5 числа місяця, наступного за звітним. Вказані правовідносини щодо зберігання позивачем майна для відповідача за Договором тривали до 21.11.2018, коли протоколом про порушення митних правил №7106/20900/18 майно було тимчасове вилучене.

Зауважень до послуг позивача за Договором відповідачем позивачу не надано, і відповідно до п.3.2 Договору відповідач повинен був підписати та передавати позивачу акти надання послуг протягом 3-х банківських днів.

Вилучення майна згідно з протоколом про порушення митних правил №7106/20900/18 від 21.11.2018 відповідно до ст.946 ЦК України є достроковим припиненням зберігання через обставини, за які зберігач не відповідає. А тому позивач на підставі ст.946 ЦК України має право на пропорційну частину плати.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання плати за зберігання та інші послуги за цим Договором за період до 21.11.2018 (а не до 03.12.2018 як нараховано в рахунку-фактурі позивача №1575 від 05.12.2018). На переконання суду, той факт, що подальший договір відповідального зберігання між Львівською митницею ДФС та позивачем було укладено лише 03.12.2018 не надає права позивачу на отримання плати за зберігання за Договором до 03.12.2018, оскільки вилучення майна згідно з протоколом про порушення митних правил №7106/20900/18 від 21.11.2018 відповідно до ст.946 ЦК України є достроковим припиненням зберігання. Суд, при цьому, також враховує позицію самого позивача, який у відповіді на відзив також визнає, що позивач виконував свої зобов`язання за Договором до настання обставин, а саме вилучення майна Львівською митницею ДФС. На переконання суду, відповідач після 21.11.2018 не повинен сплачувати витрати, пов`язані із зберіганням тимчасово вилученого майна за рішенням митного органу, оскільки відповідно до пункту 5 Порядку обліку, зберігання, оцінки вилученого митницями майна, щодо якого винесено рішення суду про конфіскацію, передачі його органам державної виконавчої служби і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2001 №1724, вилучене митницями майно зберігається у власних (орендованих) спеціально обладнаних приміщеннях (на майданчиках) або передається ними для зберігання іншим організаціям за договорами. Таким чином, з моменту вилучення майна митницею обов`язок по зберіганню майна несе митниця.

Отже, позивач має право на отримання плати за зберігання та інші послуги за цим Договором за період до 21.11.2018 (а не до 03.12.2018).

Отже, суд приходить до висновку, що сума основного боргу відповідача за договором №82/2018-МС від 21.08.2018 становить:

- 261419,48 грн за послуги зберігання та інші послуги у вересні 2018,

- 267449,40 грн за послуги зберігання у жовтні 2018,

- 181175,40 грн за послуги зберігання з 01.11. по 21.11.2018 (287,58 (площа за актами) х 25 (тариф) х 21( днів зберігання за листопад 2018), без ПДВ + 20% ПДВ =150979,50 грн, без ПДВ + 20% ПДВ (30195,9 грн.)=181175,40 грн); що разом складає 710044,28 грн.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.7 ст.193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Матеріали справи підтверджується право позивача на отримання від відповідача плати за зберігання та інші послуги за Договором за період з вересня 2018 до 21.11.2018.

До матеріалів справи не додано належних та допустимих доказів відповідно до статей 76-79 ГПК України на підтвердження заперечень відповідача, а тому позовні вимоги про стягнення основної заборгованості за договором №82/2018-МС від 21.08.2018 є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню в сумі 710044,28 грн.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 48460,85 грн 3% річних та 67165,24 грн інфляційних втрат, нарахованих за період прострочення.

Частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки позовні вимоги про стягнення плати за зберігання за цим Договором підлягають частковому задоволенню, а саме за період наданих послуг з вересня 2018 до 21.11.2018 (а не до 03.12.2018, як нараховано в рахунку-фактурі позивача №1575 від 05.12.2018), то суд здійснює відповідно перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за періоди прострочення, що заявлені позивачем.

Хоча сам арифметичний розрахунок 3% та інфляційних відповідач не оспорив, але з розрахунку позивача вбачається, що при розрахунку 3% річних позивач виходив з того, що кількість днів у році 365, в той час як у 2020 році їх було 366, а тому розрахунок 3% підлягає також перерахунку.

Згідно з арифметичним розрахунком, який зроблений судом з врахуванням прострочених сум основного боргу та заявлених позивачем періодів нарахування інфляційних втрат та 3% річних, належними до стягнення з відповідача на користь позивача є:

- інфляційні втрати за період прострочки з 06.10.2018 по 01.11.2020 від заборгованості згідно з рахунком №1558 від 01.10.2018 в розмірі 261419,48 грн в сумі 29030,92 грн;

- 3% річних за період прострочки з 06.10.2018 по 01.11.2020 від заборгованості згідно з рахунком №1558 від 01.10.2018 в розмірі 261419,48 грн в сумі 16268,83 грн;

- інфляційні втрати за період прострочки з 06.11.2018 по 01.11.2020 від заборгованості згідно з рахунком №1567 від 01.11.2018 в розмірі 267449,40 грн в сумі 24733,44 грн;

- 3% річних за період прострочки з 06.11.2018 по 01.11.2020 від заборгованості згідно з рахунком №1567 від 01.11.2018 в розмірі 267449,40 грн в сумі 15962,64 грн;

- інфляційні втрати за період прострочки з 11.12.2018 по 01.11.2020 від заборгованості згідно з рахунком №1575 від 05.12.2018 в розмірі 181175,40 грн в сумі 14022,14 грн;

- 3% річних за період прострочки з 11.12.2018 по 01.11.2020 від заборгованості згідно з рахунком №1575 від 05.12.2018 в розмірі 181175,40 грн в сумі 10292,21 грн.

Всього належними до стягнення з відповідача на користь позивача є 42523,68 грн 3% річних та 67786,5 грн інфляційних втрат, натомість суд не вправі виходити за межі позовних вимог, тому інфляційні втрати підлягають стягненню у заявленій позивачем сумі 67165,24 грн.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача в частині 710044,28 грн основного боргу, 42523,68 грн 3% річних та 67165,24 грн інфляційних втрат є правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими, відповідачем належним чином не спростованими, а отже такими, що підлягають задоволенню. В іншій частині позовних вимог про стягнення основного боргу та 3% річних суд відмовляє з огляду на їх безпідставність.

Позивач просить покласти на відповідача понесені ним витрати зі сплати судового збору в сумі 13937,99 грн.

До складу судових витрат за ст.123 Господарського процесуального кодексу України відноситься судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи.

На підтвердження таких витрат позивачем подано до суду платіжне доручення №2111 від 03.11.2020 про сплату 13937,99 грн судового збору.

У зв`язку з частковим задоволенням позову судові витрати у справі №911/3300/20 покладаються на сторін пропорційно до розміру задоволених вимог відповідно до ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України

Таким чином, з огляду на часткове задоволення позову, на користь позивача з відповідача підлягають присудженню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 12296,00 грн.

Керуючись ст. 2, 7, 8, 11, 14, 18, 20, 73-80, 129, 233, 236-238, 240-241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги у справі №911/3300/20 за позовом Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія «Техімпекс» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Дочірнього підприємства державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш», Державного концерну «Укроборонпром», Галицької митниці Держмитслужби, та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Токката Трейд ЛТД», про стягнення 929199,17 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія «Техімпекс» (07400, м. Бровари, вул. Незалежності, 14, ідентифікаційний код 32499006) на користь Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» (79040, м. Львів, вул. Авіаційна, 3, ідентифікаційний код 07684556) 710044 (сімсот десять тисяч сорок чотири) грн 28 коп. основного боргу, 42523 (сорок дві тисячі п`ятсот двадцять три) грн 68 коп. 3% річних, 67165 (шістдесят сім тисяч сто шістдесят п`ять) грн 24 коп. інфляційних втрат та 12296 (дванадцять тисяч двісті дев`яносто шість) грн 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. В задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» (79040, м. Львів, вул. Авіаційна, 3, ідентифікаційний код 07684556) до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія «Техімпекс» (07400, м. Бровари, вул. Незалежності, 14, ідентифікаційний код 32499006) в частині стягнення 103528 (сто трьох тисяч п`ятиста двадцяти восьми) грн 80 коп. основного боргу та 5937 (п`яти тисяч дев`ятиста тридцяти семи) грн 17 коп. 3% річних відмовити.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку, передбачених ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено у строк, визначений ст.256 Господарського процесуального кодексу України, в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України, з врахуванням пп.17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 17.12.2021.

Суддя О.О. Третьякова