ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2021 р. Справа№ 910/7166/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Разіної Т.І.

секретар судового засіданні: Бендюг І.В.,

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 13.12.2021,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 27.07.2021 (повний текст складено 05.08.2021)

за заявою Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві

про зміну способу виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2019

у справі № 910/7166/19 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

до 1. Міністерство юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

2. Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві

про стягнення 268 886, 64 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про стягнення 268 886,64 грн., з яких 208 499,35 грн. інфляційних втрат та 60 387,29 грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.08.2019, залишеним без змін Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 у справі № 910/7166/19, позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" 208385,86 грн інфляційних втрат, 60 387,29 грн. 3% річних.

В іншій частині позову відмовлено.

Присуджено до стягнення з Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" 2015,80 грн витрат зі сплати судового збору.

Присуджено до стягнення з Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" 2015,80 грн. витрат зі сплати судового збору.

10.12.2021 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2019, залишеного без змін Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 у справі № 910/7166/19, Господарський суд міста Києва видав накази.

06.08.2020 до Головного управління Казначейства надійшла заява від 03.08.2020 за № 01/01/07-771 про виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.12.2019 щодо стягнення на користь заявника 208499,35грн. інфляційних втрат та 60387,29грн. 3% річних з Державного бюджету України.

06.07.2021 Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві звернулося до суду з заявою про зміну способу виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2019. На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2010, яке набрало законної сили, видано наказ від 26.07.2010.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі №910/7166/19 у задоволенні заяви Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про зміну способу виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2019 у справі №910/7166/19 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві звернулось до суду з апеляційною скаргою, просить суд оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про зміну способу виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2019.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції нез`ясовано обставини, що призвело до помилкових висновків про відмову у задоволенні заяви відповдіача-2.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2021 апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві у справі №910/7166/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Тищенко А.І., суддів: Михальської Ю.Б., Разіної Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі №910/7166/19 та призначено до розгляду на 01.11.2021.

Судове засідання 01.11.2021 не відбулось, у зв`язку з чим ухвалою суду справу призначено до розгляду на 13.12.2021.

Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги, ПАТ "Укрнафта" подало відзив, у якому зазначає, що ГУ ДКСУ Києва своєю заявою просить суд змінити спосіб виконання рішення суду першої інстанції у спосіб, який прямо суперечить закону, у зв`язку з чим позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржувану ухвалу - без змін.

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у відзиві на апеляційну скаргу, зазначає, що ухвала суду першої інстанції винесена у відповідності до норм чинного законодавства, а заява відповідача-2 є безпідставною та необґрунтованою, відтак просить залишити апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві без задоволення, оскаржувану ухвалу - без змін.

В судове засідання 13.12.2021 представники відповідачів не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується долученими до матеріалів справи доказами.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи ( його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Застосовуючи згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»(«Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

З огляду на викладене, оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, явка представників учасників справи в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідачів.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника позивача, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

06.07.2021 Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві звернулося до суду з заявою про зміну способу виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2019. На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2010, яке набрало законної сили, видано накази від 26.07.2010.

Заявник вважає, що виконання рішення суду на підставі наказу суду за рахунок Державного бюджету України не є можливим без зміни способу виконання рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі №910/7166/19 у задоволенні заяви Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про зміну способу виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2019 у справі №910/7166/19 відмовлено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до частини 1 статті 170 Цивільного кодексу України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення (стаття 174 Цивільного кодексу України).

Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету (ч.2 ст. 45 Бюджетного кодексу України).

Звертаючись із заявою про зміну способу виконання судового рішення у вказаній справі Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві зазначає, що мотивувальною частиною рішення Господарського суду м. Києва від 13.08.2019 у справі №910/7166/19, постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2016 у справі №910/13862/15 визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведева О.В. ВП 50366945 від 10.03.20J6 про і 2 стягнення виконавчого збору у розмірі 1 418 362,99 грн.

В подальшому ПАТ «Укрнафта» звернулось з позовом до суду про стягнення з Державного бюджету України 1 418 362,99 грн. Оскільки погашення заборгованості відбулося лише 26.04.2019 ПАТ «Укрнафта» повторно звернулося до суду з позовом про стягнення з Державного бюджету України 208 499,35 грн. інфляційних втрат та 60 387,29 грн. 3% річних, нараховані за період з 24.11.2017 по 25.04.2019. Правовідносини, що виникають у зв`язку із стягненням виконавчого збору регулюються Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно зі статтею 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Відповідно до пп. 2 п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету, відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Конституційним судом України у рішенні №12-рп/2001 від 03.10.2001 р. по справі № 1-36/2001 зазначено, що не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання органів державної влади.

З врахуванням наведених приписів законодавства, відшкодування шкоди у даній справі може здійснюватись лише за рахунок державного бюджету.

Вказані висновки викладені у Постанові Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2018 у справі №910/2575/17, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 17.10.2018.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням статті 25 Бюджетного кодексу України висновків Конституційного суду України рішення про стягнення з органу державної влади не допускається.

Водночас слід зазначити, що даною заявою Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві просить змінити спосіб виконання рішення суду щодо стягнення 208 499,35 грн. інфляційних втрат та 60 387,29 грн. 3% річних, нараховані за період з 24.11.2017 по 25.04.2019, а не виконавчого збору, а тому посилання на правовідносини, щодо стягнення виконавчого збору, та в подальшому відповідні нормативноправові акти, також є необґрунтованим.

Таким чином, виконання рішення у справі №910/7166/19 відповідно до законодавства здійснюється чи може бути здійснено виключно органами Державної казначейської служби, відповідно до Закону України «Про гарантії виконання судових рішень`та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державних та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 (надалі - Порядок №845 від 03.08.2011).

Також, як зазначено у мотивувальній частині рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2019 у справі № 910/7166/19 оскільки позовні вимоги у даній справі заявлені у зв`язку з невиконанням рішення суду у справі № 910/2575/17, яким стягнено Державного бюджету України через Державну казначейську службу України 1418362 (один мільйон чотириста вісімнадцять тисяч триста шістдесят дві) грн. 99 коп. завданої шкоди, 62070 (шістдесят дві тисячі сімдесят) грн. 03 коп. 3% річних та 225519 (двісті двадцять п`ять тисяч п`ятсот дев`ятнадцять) грн. 72 коп. інфляційних втрат, то суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено про стягнення коштів у даній справі саме з Державного бюджету України, оскільки у цій справі відповідачем є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади.

Крім цього, враховуючи наведене, саме виконання рішення суду щодо стягнення інфляційних витрат повинно здійснюватись виключно органами Державної казначейської служби з урахуванням вказаного Порядку та Закону.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, встановлено Порядком.

Згідно із п.19 Порядку №845 від 03.08.2011 безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів і їх перерахування на рахунок, зазначений у виконавчому документі про стягнення надходжень бюджету або у заяві про виконання рішення про стягнення надходжень бюджету, здійснюються органами Казначейства з відповідного рахунка, на який такі кошти зараховані, шляхом оформлення розрахункових документів.

Відповідно до п.47 Порядку №845 від 03.08.2011 безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих: 1) органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника; 2) керівником органу державної виконавчої служби зазначених у пункті 7 цього Порядку документів та відомостей.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення №18-рп/2012 від 13.12.2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

За приписами частин 1, 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, лише за наявності обставин та в порядку, передбачених вищевказаними нормами, сторони виконавчого провадження, а також державний виконавець за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Заміна способу виконання судового рішення не повинна включати дослідження фактів, які входять в новий предмет дослідження.

Інститут зміни способу виконання судового рішення є інститутом процесуального права та його застосування не може змінювати матеріально-правові відносини між сторонами.

З огляду на наведені обставини та положення Порядку №845 від 03.08.2011, та зокрема мотивувальної частини рішення у справі №910/7166/19 суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зміни способу виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2019 у справі №910/7166/19, а тому заява про зміну способу Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятої ухвали наведено місцевим судом, підстав для її скасування не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в ухвалі висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі №910/7166/19 обґрунтована, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для її скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі №910/7166/19 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі №910/7166/19 залишити без змін.

Матеріали оскарження № 910/7166/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до статті 286 Господарського процесуального кодексу України не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст складено 20.12.2021.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Т.І. Разіна

Ю.Б. Михальська