РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.12.2021Справа № 910/13867/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участі секретаря судового засідання Габорака О.М., розглянувши матеріали справи за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях про визнання правочину незаконним та зобов`язання вчинити дії,

за участі представників:

позивача: Кретова К.С.;

відповідача: Котовського В.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2021 року фізична особа ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (далі - Відділення) про визнання незаконним правочину відповідача в частині прийняття акта про непідписання договору купівлі-продажу та про зобов`язання останнього повернути позивачу гарантійний внесок у розмірі 270 940,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 30 вересня 2021 року.

29 вересня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти позову з підстав його необґрунтованості, та клопотання про поновлення строку для подання відзиву.

30 вересня 2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву в зв`язку з тим, що такий строк не пропущено, а також ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 28 жовтня 2021 року.

5 жовтня 2021 року до суду від позивача надійшло клопотання від 30 вересня 2021 року про залишення відзиву на позовну заяву без руху.

28 жовтня 2021 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвали про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 25 листопада 2021 року.

Ухвалою від 25 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 грудня 2021 року.

15 грудня 2021 року від відповідача надійшла заява про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Представник позивача в судовому засіданні 17 грудня 2021 року підтримав позовні вимоги. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві, а також просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та Відділення, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відділенням в електронній торговій системі "Prozorro.Продажі" в мережі Інтернет було розміщено інформаційне повідомлення про приватизацію об`єкта малої приватизації - окремого майна - нежитлової будівлі (столової) загальною площею 749,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , який під час приватизації не увійшов до статутного капіталу ПАТ "Птахофабрика Україна".

За результатами електронного аукціону, проведеного 1 червня 2021 року, цей аукціон було визнано таким, що не відбувся, оскільки його єдиним учасником згідно з протоколом № UA-PS-2021-04-29-000067-2 була фізична особа ОСОБА_1 .

Наказом Відділення від 7 червня 2021 року № 531 затверджено протокол про результати електронного аукціону № UA-PS-2021-04-29-000067-2 з продажу об`єкта приватизації та визначено спосіб приватизації - шляхом його викупу ОСОБА_1 , як особою, яка єдина подала заяву на участь в аукціоні.

1 липня 2021 року Відділенням було складено акт про непідписання договору.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджував про незаконність прийнятого Відділенням акту про непідписання договору з огляду на неналежне виконання відповідачем обов`язку з направлення ОСОБА_1 для підписання проекту договору купівлі-продажу об`єкта приватизації.

Відповідно до пункту 22 частини 1 статті 1 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" (далі - Закон) приватизація державного або комунального майна (далі - приватизація) - це платне відчуження майна, що перебуває у державній або комунальній власності, на користь фізичних та юридичних осіб, які відповідно до цього Закону можуть бути покупцями.

До об`єктів державної і комунальної власності, що підлягають приватизації, належать усі об`єкти права державної і комунальної власності, крім тих, приватизація яких прямо заборонена цим Законом та іншими законами України (частина 1 статті 4 Закону).

Частиною 1 статті 5 Закону визначено, що з метою раціонального та ефективного застосування способів приватизації об`єкти приватизації поділяються на об`єкти малої приватизації та об`єкти великої приватизації.

За пунктом 2 частини 2 зазначеної статті до об`єктів малої приватизації належить окреме майно, яким вважається рухоме та нерухоме майно державних або комунальних підприємств (у тому числі будівлі, споруди, нежитлові приміщення), майно, що залишилося після закінчення процедури ліквідації державних або комунальних підприємств, визнаних банкрутами; майно підприємств, що ліквідуються за рішенням органу, уповноваженого управляти державним або комунальним майном; майно державних або комунальних підприємств, що не були продані як єдині майнові комплекси; державне або комунальне майно, що не увійшло до статутного капіталу господарських товариств та перебуває на обліку господарських товариств, створених унаслідок приватизації або корпоратизації;

Згідно з частинами 1, 2 статті 15 Закону об`єкти малої приватизації продаються виключно на електронних аукціонах. Порядок проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та Порядок відбору операторів електронних майданчиків для організації проведення електронних аукціонів з продажу об`єктів малої приватизації, авторизації електронних майданчиків, розмір та порядок внесення плати за участь, визначення переможця за результатами електронного аукціону, а також порядок визначення додаткових умов продажу затверджуються Кабінетом Міністрів України. Електронний аукціон проводиться відповідно до договору, що укладається між організатором аукціону з операторами електронних майданчиків.

Абзацом 2 частини 8 статті 15 Закону передбачено, що у разі якщо в аукціоні подано заяву на участь від одного покупця, цей аукціон визнається таким, що не відбувся, а орган приватизації приймає рішення про приватизацію зазначеного об`єкта шляхом викупу безпосередньо такому покупцеві за запропонованою ним ціною, але не нижче стартової ціни.

За частиною 1 статті 26 Закону під час приватизації об`єкта державної або комунальної власності шляхом його продажу на аукціоні, викупу між продавцем і покупцем укладається відповідний договір купівлі-продажу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 травня 2018 року № 432 затверджено Порядок проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації (далі - Порядок), який визначає механізм проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації з використанням електронної торгової системи, визначення переможця за результатами електронного аукціону, розміру та порядку внесення плати за участь в електронному аукціоні, а також визначення додаткових умов продажу відповідно до положень Закону.

Відповідно до пункту 64 Порядку, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, переможець електронного аукціону: підписує протокол про результати електронного аукціону та надає його оператору електронного майданчика, через якого ним подано цінову пропозицію, протягом трьох робочих днів з дня, наступного за днем його формування електронною торговою системою, укладає договір купівлі-продажу об`єкта приватизації з органом приватизації протягом 30 календарних днів з дня, наступного за днем формування протоколу про результати електронного аукціону.

Як вбачається з матеріалів справи, після підписання протоколу про результати електронного аукціону, Відділення направило позивачці на її електронну пошту лист від 17 червня 2021 року щодо підписання договору купівлі-продажу об`єкта приватизації та проект відповідного договору.

Позивач отримання вказаного листа заперечує.

29 червня 2021 року позивачка звернулась до Відділення з листом № 06/01, в якому повідомила про неотримання проекту договору та просила відкласти кінцеву дату підписання договору та направити його проект повторно.

Листом від 1 липня 2021 року Відділення повідомило ОСОБА_1 про неможливість відкладення кінцевої дати підписання відповідного правочину.

Частиною 6 статті 15 Закону встановлено, що в разі відмови переможця аукціону від підписання протоколу аукціону або від укладення договору купівлі-продажу, що підтверджується відповідним актом, електронною торговою системою автоматично формується та оприлюднюється новий протокол аукціону.

Відповідно до пункту 67 Порядку якщо переможець електронного аукціону відмовився від підписання протоколу про результати електронного аукціону або договору купівлі-продажу чи не підписав такий протокол або договір у встановлені строки, орган приватизації складає та завантажує відповідний акт в електронну торгову систему.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачкою та Відділенням не було підписано відповідного договору про викуп об`єкта малої приватизації в установлений Законом строк, у зв`язку з чим останнім було складено акт від 1 липня 2021 року. Вказана обставина не заперечувалась представниками сторін у судовому засіданні.

Суд відхиляє доводи позивачки про те, що таке непідписання зумовлено неналежним виконанням Відділенням зобов`язань з направлення їй проекту відповідного договору, оскільки з системного аналізу норм Закону та Порядку не вбачається покладення на відповідача такого обов`язку.

Доказів вжиття позивачем належних заходів, спрямованих на укладення відповідного правочину, зокрема, шляхом направлення відповідачу власного проекту договору, а також дій, спрямованих на прибуття позивачки або її повноважного представника до Відділення з метою підписання цього договору, до матеріалів справи сторонами не надано. При цьому судом прийнято до уваги також відсутність вимог позивача про визнання відповідного договору укладеним.

За таких обставин суд не вбачає жодних підстав для визнання незаконним спірного акту про непідписання договору купівлі-продажу.

За частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частини 1, 2 статті 16 ЦК України).

Приписами статті 20 Господарського кодексу України встановлено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів.

Під ефективністю судового захисту розуміється спроможність судового рішення (за наслідками його виконання) призвести до усунення невизначеності у праві позивача та відновити права та законні інтереси особи, на захист яких було подано відповідний позов.

Суд вважає за необхідне також зауважити, що зазначений спосіб захисту прав не є належним та ефективним у даному випадку, адже задоволення позовних вимог про визнання незаконним спірного акту жодним чином не призведе до відновлення порушених, на думку позивачки, її прав.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні такої позовної вимоги.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Відділення повернути суму сплаченого позивачем гарантійного внеску в сумі 270 940,00 грн, суд встановив наступне.

Згідно з пунктом 28 Порядку особа, яка має намір взяти участь в електронному аукціоні, сплачує реєстраційний та гарантійний внески для набуття статусу учасника.

Гарантійний внесок - це сума коштів, що становить визначену у відсотках частину стартової ціни об`єкта приватизації, яка вноситься потенційним покупцем об`єкта приватизації для забезпечення виконання його зобов`язання щодо участі в аукціоні у вигляді грошових коштів або банківської гарантії; (пункт 10 частини 1 статті 1 Закону).

Відповідно до частини 11 статті 14 Закону для участі в аукціоні з продажу об`єкта малої приватизації гарантійний внесок сплачується на рахунок оператора електронного майданчика, через який подається заява на участь у приватизації.

Із системного аналізу положень Закону та Порядку слідує, що визначення статусу учасника аукціону як переможця не ставиться в залежність від його подальших дій щодо підписання протоколу аукціону та договору купівлі-продажу майна.

Закінчення електронного аукціону не свідчить про гарантоване укладення договору купівлі-продажу об`єкта приватизації адже Закон, зокрема, частина 6 статті 15 передбачає право переможця аукціону на відмову від підписання протоколу електронного аукціону та договору купівлі-продажу.

Натомість частиною 7 статті 15 Закону врегульовано наслідки проведеного аукціону щодо сплаченого його учасниками гарантійного внеску, визначивши, що після закінчення аукціону сплачений потенційними покупцями гарантійний внесок повертається потенційним покупцям, які не стали переможцями аукціону, у строк, що не перевищує 10 робочих днів із дня затвердження протоколу аукціону органом приватизації. У разі відмови переможця аукціону від підписання протоколу аукціону або відмови переможця аукціону від укладення договору купівлі-продажу гарантійний внесок йому не повертається та підлягає перерахуванню до відповідного бюджету. Покупцеві, який придбав об`єкт приватизації та підписав договір купівлі-продажу, зазначені грошові кошти зараховуються під час розрахунку за придбаний об`єкт приватизації.

Схожі за змістом положення щодо наслідків відмови переможця аукціону від підписання протоколу про результати електронного аукціону або договору купівлі-продажу та умов повернення гарантійного внеску містяться в пункті 112 Порядку.

Системний аналіз наведених вище норм свідчить, що сплачений потенційним покупцем аукціону гарантійний внесок за своє суттю є платежем, який має на меті стимулювання переможця аукціону до належного виконання своїх зобов`язань з повного розрахунку за відповідне майно та укладення договору його купівлі-продажу. Такий внесок повертається лише тим потенційним покупцям, які не стали переможцями аукціону, тоді як у разі реалізації переможцем аукціону права на відмову від підписання протоколу аукціону або відмови переможця аукціону від укладення договору купівлі-продажу правовим наслідком цих дій є неповернення відповідного внеску та перерахування його до відповідного бюджету. Якщо переможець аукціону придбав об`єкт приватизації та підписав договір купівлі-продажу, сплачений ним гарантійний внесок зараховується під час розрахунку за придбаний об`єкт.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає позовну вимогу про зобов`язання Відділення повернути сплачену позивачем суму гарантійного внеску в розмірі 270 940,00 грн необґрунтованою та такою, що не відповідає положенням Закону та Порядку, а відтак не підлягає задоволенню.

Щодо заяви Відділення про застосування наслідків спливу строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом частини 1 статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Суд вважає обґрунтованими доводи Відділення про порушення позивачем спеціального місячного строку позовної давності за пред`явленими вимогами, встановленого частиною 2 статті 30 Закону, проте, враховуючи відмову в задоволенні позову по суті пред`явлених вимог, наслідки пропуску позовної давності судом не застосовуються.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги фізичної особи ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21 грудня 2021 року.

Суддя Є.В. Павленко