ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 року Справа № 923/508/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., за участю секретаря судових засідань Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Керівника Херсонської окружної прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації, м. Херсон, ,

до відповідача-1: Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, м. Херсон, ,

до відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Громова Ігоря Васильовича, м. Херсон, ІПН НОМЕР_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Херсонській національний технічний університет, м. Херсон, ,

про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна та звільнення частини земельної ділянки.

За участю представників сторін:

від прокуратури - прокурор відділу прокуратури Рашевська О.Ю.;

від позивача - Лісовець-Назаренко Л.Ю., виписка з ЄДР;

від відповідача-1 - Кулініч В.О. довіреність № 3 від 06.01.2021;

від відповідача-2 - адвокат Мусієнко Л.П.;

від 3-ї особи - не з`явився.

У відповідності до ч.1 статті 222 Господарського процесуального кодексу України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Обставини справи.

14 квітня 2021 року Керівник Херсонської окружної прокуратури Херсонської області звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації до Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі та фізичної особи-підприємця Громова Ігоря Васильовича, в якій просить:

- визнати недійсним договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна від 15.05.2014, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим, м. Севастополі і ФОП Громовим І.В.;

- зобов`язати ФОП Громова І.В. звільнити частину земельної ділянки державної форми власності, кадастровий номер :29:004:0001 площею 3120 кв. м. загальною вартістю 1952808 грн., розташована за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 130, та підтвердити вказане актом приймання-передачі. Судові витрати прокурор просить суд покласти на відповідачів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 1192-14-065 від 15.05.2014, який укладений між Регіональним відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі і фізичною особою-підприємцем Громовим Ігорем Васильовичем, укладений з порушенням вимог земельного та цивільного законодавства. За твердженням прокурора сторони зазначеного договору фактично приховали договірні відносини з оренди земельної ділянки, а тому вказаний договір з посилання на приписи ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 14.04.2021 визначено суддю по справі - Нікітенко С.В.

Ухвалою від 16 квітня 2020 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи № 923/508/21 визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Також зазначеною ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Херсонській національний технічний університет.

Матеріали справи містять докази вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі учасникам справи.

19 квітня 2021 року до суду від Херсонської окружної прокуратури Херсонської області надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії протоколу огляду з місця події.

Вказане клопотання з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

28 квітня 2021 року до суду від Херсонської обласної державної адміністрації надійшли письмові пояснення по суті заявленого прокурором позову, в яких позивачем підтримано позовні вимоги прокурора, просить суд позов задовольнити. За твердженням позивача, спірна земельна ділянка має цільове призначення - для будівництва та обслуговування закладів освіти. Херсонська обласна державна адміністрація зазначає, що розміщення паркувального майданчика на зазначеній земельній ділянці суперечить її цільовому призначенню. Позивач також вказує, що Херсонська обласна державна адміністрація, як власник вказаної земельної ділянки не надавав дозвіл на зміну цільового призначення.

Вказані пояснення Херсонської обласної державної адміністрації суд прийняв до розгляд та залучив до матеріалів справи.

06 травня 2021 року до суду від Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 вказує, що Регіональне відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі вчиняло дії направлені на укладання договору оренди державного майна в порядку, визначеному законодавством. Зазначає, що Міністерство освіти і науки, надаючи згоду на передачу об`єкту за спірним договором фактично підтвердило Регіональному відділенню факт існування майданчику для паркування транспортних засобів, як окремого об`єкта нерухомого майна, що належить до сфери його управління. За твердженням відповідача-1 спірний договір відповідає вимогам чинного законодавства, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

Вказаний відзив відповідача-1 суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

06 травня 2021 року до суду від Херсонського національного технічного університет надійшли пояснення по суті заявленого прокурором позову.

Вказані пояснення третьої особи суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 11.05.2021 оголошено перерву до 11:00 год. 01 червня 2021 року.

21 травня 2021 року до суду від Херсонської окружної прокуратури Херсонської області надійшла відповідь на відзив відповідача-1 у справі, в якій прокурором наведено спростування твердженням відповідача-1, викладеним у відзиві на позовну заяву. Відповідь прокурора на відзив відповідача-1 прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи.

24 травня 2021 року до суду від Херсонської обласної державної адміністрації надійшла відповідь на відзив відповідача-1, в якій позивач зазначає, що спірний договір не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Вказану відповідь на відзив суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

31 травня 2021 року до суду від Херсонської окружної прокуратури Херсонської області надійшло клопотання про долучення до матеріалів справ додаткових доказів з клопотанням визнати причину неподання доказів поважною та встановити додатковий строк для їх подання.

За змістом статті 119 цього Кодексу суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення; якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи

Положеннями ст. 119 ГПК України не передбачено конкретного переліку обставин, які відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

У кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, які наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Вказане клопотання Херсонської окружної прокуратури Херсонської області судом задоволено на підставі ст. 119 ГПК України.

За приписами п.3 ч.1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 169 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням зазначеного судом прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи надані прокурором докази.

31 травня 2021 року до суду від ФОП Громова І.В. надійшов відзив на позовну заяву з клопотанням визнати причину пропуску строку для надання відзиву поважною та прийняти відзив до розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ч. ч. 1, 2 ст. 114 ГПК України).

Частиною 8 ст. 165 ГПК України унормовано, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Частиною 1 ст. 119 ГПК України визначається, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16.12.1992).

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу положень статті 2 Закону України "Про судоустрій" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України прав і законних інтересів юридичних осіб, у тому числі забезпечення права реалізації учасникам справи процесуальних прав. Рівні можливості щодо здійснення своїх процесуальних прав і обов`язків є ключовим елементом змагальності сторін як одного із принципів господарського судочинства.

Обов`язок суду щодо сприяння в реалізації відповідачу права подачі відзиву зводиться, у тому числі, до встановлення строку, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, і цей строк не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (ч. 8 ст. 165 ГПК України).

За таких обставин, суд поновлює відповідачу-2 строк для подання відзиву на позовну заяву, приймає відзив до розгляду та залучає до матеріалів справи.

Так, у відзиві на позовну заяву ФОП Громова І.В. вказує, що пунктом 1.1 оскаржуваного договору визначено предмет договору: державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно - майданчик для паркування транспортних засобів площею 3210 кв.м., розташований біля навчального корпусу № 2, за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 130, що перебуває на балансі Херсонського національного технічного університет. Вказує, що протягом дії спірного договору, відповідач-2 належним чином виконував свої зобов`язання за договором, вчасно і у повному обсязі сплачував орендну плату, компенсував суму комунальних послуг, здійснював незалежну оцінку майна, виконував умови щодо страхування об`єкта оренди тощо. Відповідач-2 посилається на рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради № 295 від 19.11.2013, відповідно до якого було вирішено створити до 19.11.2014 на території Херсонського національного технічного університету спеціально обладнаний майданчик для паркування транспортних засобів на дев`яносто паркувальних місць за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика 130.

За твердженням ФОП Громова І.В. спірним договором передано нерухоме майно, яке в сукупності становить майданчик для паркування транспортних засобів з метою призначення - розміщення стоянки для автомобілів. Спірне майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою, на якій воно розташоване, зазначена земельна ділянка закріплена за Університетом, про що свідчить Державний Акт серія І-ХС №000186 на праві постійного користування.

Відповідача-2 вказує, що твердження прокурора, що спірне майно не могло бути передано в оренду, оскільки його використання відповідачем-2 не пов`язане з навчально-виховним процесом є необґрунтованим та безпідставним. Спірний договір відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим просить суд відмовити прокурору у задоволенні позову.

Одночасно з відзивом на позовну заяву ФОП Громова І.В. подав заяву (т.3, а.с. 92) про виклик у судове засідання для надання пояснень з питань оцінки стосовно ідентифікації об`єкта оренди, як нерухомого майна оцінювача експерта Єрмакову А.М.

У підготовчому засіданні 01.06.2021 протокольною ухвалою суду продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі № 923/508/21 на 30 днів та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 11:00 год. 16.06.2021.

15 червня 2021 року на електрону адресу Господарського суду Херсонської області від представника третьої особи надійшла заява, в якій заявник просить суд розглянути справу без участі третьої особи, позов підтримує у повному обсязі.

15 червня 2021 року до суду від керівника Херсонської окружної прокуратури Херсонської області надійшла відповідь на відзив відповідача-2 на позовну заяву.

Вказану відповідь суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

15 червня 2021 року до суду від ФОП Громова І.В. надійшло клопотання про витребування доказів.

16 червня 2021 року до суду від Херсонської обласної прокуратури надійшли пояснення на клопотання відповідача-2 про виклик експерта. Дані пояснення суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 16.06.2021 суд розглянув клопотання відповідача-2 про витребування доказів.

Протокольною ухвалою суду у підготовчому засіданні 16 червня 2021 року подовжено строк проведення підготовчого провадження у справі № 923/508/21 на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 10:00 год. 07 вересня 2021 року.

Розгляд клопотання відповідача-2 про виклик експерта відкладено до наступного підготовчого засідання з метою надання можливості надати іншим учасникам провадження висловити свою позицію по цьому клопотанню.

Ухвалою від 16.06.2021 суд задовольнив клопотання ФОП Громова І.В. про витребування документів та витребувано у керівника Херсонської окружної прокуратури Херсонської області завірені належним чином копії документів.

30 червня 2021 року до суду від Херсонської окружної прокуратури Херсонської області на виконання вимог ухвали суду від 16.06.2021 надійшли витребувані документи.

Вказані докази суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

06 вересня 2021 року до суду від ФОП Громова І.В. надійшла заява про застосування строків позовної давності, в якій заявник просить суд застосувати строк позовної давності до заявленого прокурором позову у даній справі та відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Вказану заяву суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 07.09.2021 за клопотанням прокурора та позивача оголошено перерву до 10:00 год. 15.09.2021.

10 вересня 2021 року до суду від Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі надійшла заява про застосування строку позовної давності до позовних вимог прокурора.

Вказану заяву суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

14 вересня 2021 року до суду від Херсонської обласної прокуратури надійшли пояснення на заяву відповідача-2 про застосування строку позовної давності, в яких прокурор вказує, що на підставі договору оренди 15.05.2014 № 1192-14-065 можливо передано не об`єкт нерухомого майна , а земельну ділянку, прокурору стало відомо лише у грудні 2020 року за результатами огляду місця події, проведеного в рамках кримінального провадження № 30000805, що підтверджується протоколом огляду місця події. Отже, заяву відповідача-2 про застосування позовної давності прокурор вважає необґрунтованою та безпідставною.

Вказані пояснення прокурора суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 15.09.2021 за клопотанням представника відповідача-2 оголошено перерву до 12:00 год. 07.10.2021.

Ухвалою від 07.10.2021 суд закрив підготовче провадження у справі № 923/508/21 та призначив справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 08.11.2021.

Розглянувши у судовому засіданні 08.11.2021 клопотання відповідача-2 про виклик у судове засідання експерта Єрмакову А.М., якою складено звіт про незалежну оцінку майданчика для паркування транспортних засобів біля навчального корпусу № 2 Херсонського Національного технічного університету, розташованого за адресою: м. Херсон, вул. І.Кулика ,130, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 5 статті 98 Господарського процесуального кодексу України, суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

Водночас, ФОП Громовим І.В. не наведено обставин і питань, роз`яснення яких потребує виклику у судове засідання експерта. Значне змістовне навантаження та використання спеціальних понять та термінології не є тією обставиною, яка потребує виклику експерта. Відповідачем-2 не вказано, які саме питання потребують додаткового роз`яснення експертом з урахуванням предмету позову.

З урахуванням зазначеного, а також враховуючи предмет позову та обставини, які підлягають доказуванню у даній справі, суд дійшов висновку про відмову відповідача-2 у задоволенні клопотання про виклик експерта Єрмакову А.М.

Протокольною ухвалою суду у судовому засіданні 08.11.2021 подовжено строк проведення судового засідання з розгляду № 923/508/21 по суті на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та оголошено перерву до 14:30 год. 24.11.2021.

Прокурор у судових засіданнях 08.11.2021 та 24.11.2021 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник позивача у судових засіданнях 08.11.2021 та 24.11.2021 позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідачів у судових засіданнях 08.11.2021 та 24.11.2021 позовні вимоги не визнали та у задоволенні позову просили відмовити, надавши аналогічні пояснення тим, які містяться у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 24.11.2021 проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено присутніх учасників справи про орієнтований час складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд,

в с т а н о в и в

Матеріалами справи свідчать, що за результатами проведеної перевірки стану дотримання вимог законодавства у сфері охорони дитинства під час використання та розпорядження майном та земельними ділянками навчальних закладів, Херсонською окружною прокуратурою вивчено та опрацювало інформацію щодо діючих договорів оренди, яка міститься на офіційному сайті Фонду державного майна України .

За результатами проведеної перевірки встановлено, що 15 травня 2014 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Херсонській області (надалі - орендодавець або відповідач-1) і фізичною особою-підприємцем Громовим Ігорем Васильовичем (надалі - орендар або відповідач-2) був укладений договір № 1192-14-065 оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності (надалі - Договір).

За умовами Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне індивідуально визначене нерухоме майно - майданчик для паркування транспортних засобів площею 3120 кв.м., розташований біля навчального корпусу № 2, за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 130, що перебуває на балансі Херсонського національного технічного університету (Балансоутримувач) (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору майно передається з метою розміщення стоянки для автомобілів.

Орендна палата визначається згідно з Методикою розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції 11 розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 07.10.1995 і з березня 2014 року становить 6062,49 грн. (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 3.6. Договору орендна плата перераховується Орендарем до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним місяцем з урахуванням щомісячного індексу інфляції, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, в який здійснюється платіж.

Орендодавець зобов`язаний передати орендарю за участю Балансоутримувача в оренду Майно згідно з цим договором та актом приймання-передавання майна, який підписується одночасно з цим Договором (п. 7.1. Договору).

Строк дії зазначеного договору становить один календарний рік і діє з 15.05.2014 по 15.05.2015 включно (п. 10.1. Договору).

Додатками до цього Договору, які є його невід`ємними і складовими частинами є:

- розрахунок орендної плати ;

- акт приймання-передавання орендованого майна.

Надалі, сторони Договору додатковим угодами продовжували строк дії Договору та вносили зміни до Договору в частині визначення вартості орендованого майна.

Прокурор зазначає, що 15.05.2014 за актом приймання-передачі державного майна від Орендодавець та Балансоутримувач передали, а Орендар прийняв в оренду державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно - майданчик для паркування транспортних засобів площею 3120 кв.м., розташований біля навчального корпусу № 2 за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 130.

Договір оренди державного майна №1192-14-065 від 15.05.2014 із відповідними додатковими угодами на даний час є чинним, майданчик для паркування транспортних засобів площею 3120 кв.м. перебуває у користуванні ФОП Громова І. В.

Прокурор вказує, що при вивченні умов укладеного договору № 1192-14-065 від 15.05.2014 та проведені аналізу положень законодавства у сфері оренди державного і комунального майна та земельних відносин, встановлено, що між Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Херсонській області, АРК Крим та м. Севастополі та ФОП Громовим І.В. фактично укладено договір оренди земельної ділянки, а отже укладенням договору про оренду індивідуально визначеного нерухомого майна від 15.05.2014 сторони фактично приховали договірні відносини з оренди земельної ділянки. У зв`язку з чим вказаний договір є удаваним.

За твердженням прокурора вказаний договір укладено з порушенням чинного законодавства.

Звертаючись з даним позовом до суду, прокурор послався на бездіяльності органу, уповноваженого на виконання функцій у спірних правовідносинах, прокурором визначено підставою для представництва інтересів держави порушення щодо цільового використання спірної земельної ділянки. Прокурор зазначає, на даний час порушені інтереси держави залишаються незахищеними, питання щодо цільового використання спірної земельної ділянки не вирішено. За твердженням прокурора Херсонською обласною державною адміністрацією, як органом уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах не вжито заходів із захисту інтересів держави.

За таких обставини, за твердженням прокурора, для здійснення прокурором представницьких функцій, в даному випадку, є нагальна потреба в захисті інтересів держави.

Прокурором попередньо листом за №55-671 від 06.04.2021 повідомлено Херсонську обласну державну адміністрацію про наміри звернутись до суду з відповідною позовною заявою.

Дані обставини стали підставою для звернення прокурора з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст. 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

За змістом положень ст.ст. 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст. 638 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст. 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачено ст. 215 Цивільного кодексу України.

За приписами частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зазначена норма кореспондується з положеннями частини 1 статті 207 ГК України, згідно з якою господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За таким правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають з його змісту.

При досліджені умови спірного Договору судом встановлено, що предметом оренди визначено нерухоме майно - майданчик для паркування транспортних засобів площею 3120 кв.м., розташований біля навчального корпусу № 2, за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 130, що перебуває на балансі Херсонського національного технічного університету.

Згідно зі статтею 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (стаття 179 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Частиною 1 ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація права власності на нерухоме майно здійснюється у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно з п.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на 22.01.2014, на момент введення майданчику в експлуатацію) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 6 ст. 3 вказаного Закону будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) вчиняються, якщо право власності чи інше речове право на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті та статтею 4-1 цього Закону.

За приписами ст. 5 зазначеного Закону визначено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Як вже було вищезазначено судом, предметом спірного Договору визначено нерухоме майно - майданчик для паркування транспортних засобів площею 3120 кв.м., розташований біля навчального корпусу № 2, за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 130, що перебуває на балансі Херсонського національного технічного університету.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів проведення державної реєстрації зазначеного нерухомого майна, що є об`єктом оренди за спірним Договором.

Згідно відомостей про нерухоме державне майно, сформованих Міністерством освіти і науки України за формою 2б(д) станом на 01.01.2021, Херсонський національний технічний університет є балансоутримувачем учбового корпусу № 2 за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 130 (реєстровий номер 05480298.1.ЖКСГАШ017), який розміщений за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 130.

Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії І-ХС № 000186, ХІХ-І, зареєстрованого 15.07.1997 за № 295 перебуває в постійному користуванні Херсонського національного технічного університету земельна ділянка загальною площею 10699 кв.м., розташована за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 130 (кадастровий номер :29:004:0001). Цільове призначення земельної ділянки за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 130, визначено: 3.02. для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти, споруди університету.

Таким чином, за реєстровим номером 05480298.1.ЖКСГАШ017 обліковується учбовий комплекс № 2, розташований за адресою, м. Херсон, вул. І. Кулика, 130, а не майданчик для паркування транспортних засобів площею 3120 кв.м., розташований біля навчального корпусу № 2, як це зазначено в спірному Договорі.

Згідно інформації наданої Херсонською міською радою № 8-854-11/26 від 10.02.2021 встановлено, що згідно з містобудівною документацією - Планом зонування території м. Херсона, затвердженим рішенням міської ради від 20.02.2015 № 1724 земельна ділянка за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 130, розташована в навчальній зоні Г-3, до супутніх видів використання якої належать споруди для тимчасового зберігання транспортних засобів.

У свою чергу, містобудівна документація - Детальний план території, в межах якої знаходиться земельна ділянка під майданчиком для паркування транспортних засобів по вул. І. Кулика, 130 у м. Херсоні не розроблявся.

У листі від 08.04.2021 за №8-3340-11/26 Херсонською міською радою надано викопіювання з містобудівної документації - Генеральний план м. Херсона, затвердженого рішенням міської ради від 26.12.2003 № 443, згідно якого земельна ділянка за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 130, має кадастровий номер :29:004:0001.

Аналогічні відомості містяться в викопіюванні з містобудівної документації - Плану зонування м. Херсона, затвердженого рішенням Херсонської ради від 20.02.2015 № 1724.

Відповідно до вимог Закону України «Про архітектурну діяльність» та в розумінні вимог ДБН В.2.3-15:2007 майданчик для паркування транспортних засобів є об`єктом будівництва.

Згідно з частинами першою-шостою статті 24 вказаного Закону фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об`єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов`язані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міської державної адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво об`єкта містобудування.

Дозвіл на будівництво дає право замовникам на отримання вихідних даних на проектування, здійснення проектно-вишукувальних робіт та отримання дозволу на виконання будівельних робіт у порядку, визначеному цим Законом.

Дозвіл на будівництво надається на підставі комплексного висновку щодо відповідності запропонованого будівництва містобудівній документації, державним будівельним нормам, місцевим правилам забудови.

Статтею 22 Закону України «Про основи містобудування» визначено, що забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому земельним законодавством, та одержання дозволу на виконання будівельних робіт.

Як встановлено судом, згідно інформації наданої управлінням з питань державного архітектурно-будівельного контролю Херсонської міської ради від 29.01.2021 № 96/01-21 до управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Херсонської міської ради не надходили повідомлення чи заяви на отримання дозволу на початок виконання будівельних робіт на майданчик для зберігання транспортних засобів, розташованої біля навчального корпусу №2 за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 130.

Управлінням містобудування та архітектури Херсонської обласної державної адміністрації не надавалися погодження на розміщення майданчику для паркування транспортних засобів площею 3120 кв.м., розташованого за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 130.

Відповідно до «Реєстру будівельної діяльності» щодо всіх зареєстрованих та виданих документів, що посвідчують право на виконання підготовчих/будівельних робіт та факт прийняття закінчених будівництвом об`єктів в експлуатацію інформація щодо вищевказаного об`єкта будівництва відсутня.

Згідно інформації, наданої Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області № 1021-1.15/172 від 31.01.2021 встановлено, що відповідно до даних єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відсутня реєстрація дозвільних документів на виконання будівельних робіт та прийняття в експлуатацію об`єкта - майданчик для паркування транспортних засобів площею 3120 кв.м., розташованого біля навчального корпусу №2 за адресою м. Херсон, вул. І. Кулика, 130.

З урахуванням зазначеного суд погоджується з доводами прокурора, що майданчик для паркування транспортних засобів площею 3120 кв.м. за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 130, фактично не було створено, зазначений об`єкт не був сформований, як об`єкт нерухомості в розумінні вимог законодавства. На вказаний об`єкт відсутня будь-яка технічна документація, та документація щодо розроблення проекту на будівництво та введення в експлуатацію зазначеного об`єкта, не проведено його державну реєстрацію.

Частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 20 ЗК України визначено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Відповідно до ст. 21 ЗК України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою, зокрема, для визнання недійсними угод щодо земельних ділянок.

Пунктом б ч. 2 ст. 71 Земельного кодексу України визначено, що до земель транспорту та дорожнього господарства належать майданчики для стоянки транспорту і відпочинку, підприємства та об`єкти служби дорожнього сервісу.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 458 затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель (ндалі - Класифікація).

Відповідно до пунктів 1.2, 1.4 цієї Класифікації код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у Державному земельному кадастрі.

Підпунктом 10 пункту 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, визначено, що до Державного земельного кадастру вносяться відомості про земельні ділянки, зокрема про цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель), що включає такі складові: категорія земель згідно з підпунктом 6 пункту 22 цього Порядку; цільове призначення згідно з документацією із землеустрою; вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель згідно з частиною 5 статті 20 ЗК України.

Як встановлено судом, згідно державного акту на право постійного користування землею серії І-ХС № 000186 цільове призначення земельної ділянки за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 130, визначено: 3.02. для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти, споруди університету.

Матеріали справи свідчать, що рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради № 295 від 19.11.2013 вирішено створити до 19.11.2014 на території Херсонського національного технічного університету спеціально обладнаний майданчик для паркування транспортних засобів на дев`яносто дев`ять паркувальних місць за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 130. Оператором вказаного майданчику визначено Херсонський національний технічний університет.

За висновком суду, вказане рішення Херсонською міською радою прийнято з метою урегулювання питань щодо паркування транспортних засобів, визначає певну територію як територію призначену для паркування транспортних засобів, і є способом врегулювання питань благоустрою міста і не може бути належною підставою для визнання зазначеного майданчику окремим нерухомим майном.

Організацію та порядок паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах населених пунктів регулюють Правила паркування транспортних засобів, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1342.

Пунктом 7 Правил паркування транспортних засобів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1342 встановлено, що майданчики для паркування є об`єктами благоустрою і повинні відповідати нормам, нормативам, стандартам у сфері благоустрою населених пунктів.

Пунктом 5.6.13 Державних будівельних норм України ДБН.2.2.-5:20П «Планування та забудова міст, селищ і функціональних територій. Благоустрій територій», затверджених наказом Міністерства регіональної о розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.10.2011 №259 визначено, що майданчики для паркування транспортних засобів повинні відповідати нормам, нормативам, стандартам у сфері благоустрою населених пунктів. Організацію та порядок паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах населених пунктів треба здійснювати відповідно до зазначених вимог у сфері благоустрою.

Вказані положення Правил паркування та вимог ДБН.2.2.-5.2011 кореспондуються з приписами ст. 35 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», відповідно до якої технічна документація з питань благоустрою територій населених пунктів (проекти, схеми, карти, атласи тощо) розробляється з метою здійснення комплексу заходів з благоустрою територій, окремих об`єктів благоустрою, їх частин і може бути включена до правил благоустрою території відповідного населеного пункту.

Відповідно до підпункту 14.1.104 пункту 14.1 статті 14 Податковою кодексу України майданчики для платного паркування - це площа території (землі), що належить на правах власності територіальній громаді або державі, на якій відповідно до рішення органу місцевого самоврядування здійснюється платне паркування транспортних засобів.

Відповідно до абзацу третього додатку «Б» до ДБН В.2.3-15:2007 «Споруди транспорту. Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів» автостоянка - це спеціально обладнана відкрита площадка для постійного або тимчасового зберігання легкових автомобілів та інших мототранспортних засобів.

Положеннями зазначених вище державних будівельних норм визначено спеціальні умови, яким мають відповідати майданчики для паркування транспортних засобів як об`єкти благоустрою.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції від 16.10.2013, яка діяла на момент прийняття рішення Херсонською міською радою та введення об`єкта в експлуатацію) передбачено, що забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановлено відповідно до законодавства.

Частинами 2, 3 ст. 30 вказаного Закону встановлено , що фізична та юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у її власності або користуванні, має право на одержання технічних умов згідно із поданою нею заявою. Технічні умови повинні відповідати законодавству, містити достовірну інформацію та обґрунтовані вимоги до об`єктів будівництва, а також відповідати намірам заявника щодо забудови земельної ділянки.

Разом з тим, перед створенням відповідного майданчику для паркування транспортних засобів мало передувати вирішення питання виділення безпосередньо земельної ділянки для вказаних потреб. Оскільки майданчик для паркування транспортних засобів нерозривно пов`язаний саме із земельною ділянкою.

З викладеного слідує, що перед створенням на території Херсонського національного технічного університету майданчику для розміщення автомобілів, необхідно було пройти процедуру зміни цільового призначення вказаної земельної ділянки.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до інформації, наданої Херсонською обласною державною адміністрацією від 04.02.2021 №1232/0-21/01-01-66/328-1211 на запит Херсонської місцевої прокурату Херсонської області встановлено, що Херсонський національний технічний університет не звертався до обласної державної адміністрації з клопотанням щодо отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :29:004:0001, розташованої по вул. І. Кулика, 130, у м. Херсоні для розміщення транспорту.

Поряд з цим, Херсонська обласна державна адміністрація повідомила, що не видавала розпорядження про надання дозволу Херсонському національному технічному університету на створення майданчику для паркування транспортних засобів на земельній ділянці площею 3120 кв.м., розташованої за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 130.

Цільове призначення земельної ділянки за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 130, - визначено для будівництва та обслуговування закладів та будівель освіти, її цільове призначення не змінювалось.

З Державного акту на право постійного користування землею серії І-ХС №000186, ХІХ-І виданого Херсонському національному технічного університету слідує, що університету передано у постійне користування земельну ділянку загальною площею 10699 кв.м., розташовану за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 130, (кадастровий номер :29:004:0001) під спорудами університету, серед іншого учбовий корпус № 2 - реєстровий номер 05480298.1.ЖКСГАШ017.

Таким чином, за реєстровим номером 05480298.1.ЖКСГАШ017 обліковується учбовий комплекс № 2, розташований за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 130, а не майданчик для паркування транспортних засобів площею 3120 кв.м., розташований біля навчального корпусу № 2, як це зазначено в спірному Договорі.

Використання земельної ділянки не за цільовим призначеннями є підставою припинення права користування земельною ділянкою відповідно до вимог ст. 141 Земельного кодексу У країни.

Наявні у матеріалах справи докази свідчать, що майданчик для паркування транспортних засобів за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 130, не створювався і його допоміжні засоби є нерозривними із земельною ділянкою, на якій знаходяться (паркан, покриття) і після переміщення втрачають своє цільове призначення, а фактично в оренду передано земельну ділянку, а не об`єкт нерухомості.

Судом встановлено, що фактично спірний Договір є договором оренди землі, а тому повинен укладатись з урахуванням умов, які встановлені для таких договорів.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст. 638 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст. 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачено ст. 215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зазначена норма кореспондується з положеннями частини 1 статті 207 ГК України, згідно з якою господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За таким правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають з його змісту.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» та іншими нормативно-правовими актами.

Істотні умови договору оренди землі визначено ст. 15 Закону України "Про оренду землі".

Порядок укладення договору оренди земельної ділянки передбачено ст. 124 Земельного кодексу України та ст. 16 Закону України «Про оренду землі».

З аналізу умов спірного Договору слідує, що він не містить істотних умов, визначених статтею 15 Закону України «Про оренду землі», а саме: не визначено об`єкт оренди (із зазначенням кадастрового номеру, місця розташування), не зазначено орендну плату саме за користування земельною ділянкою, не вказано існуючі обмеження щодо використання даної ділянки, не визначено цільове призначення земельної ділянки та умов збереження об`єкта оренди.

Крім того, орендодавцем за вказаним договором є Регіональне відділення фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, що є порушенням приписів частини 4 статті 4 зазначеного Закону, оскільки Регіональне відділення фонду державного майна в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі не є органом виконавчої влади, якому надано право укладати договори оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Фонд державного майна України», Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику, зокрема у сфері оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» передбачено, що об`єктами оренди за цим Законом є: єдині майнові комплекси підприємств, їх відокремлених структурних підрозділів; нерухоме майно (будівлі, споруди (приміщення), їх окремі частини); інше окреме індивідуально визначене майно; майно, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації) (далі - майно, що не увійшло до статутного капіталу); майно органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, правоохоронних та фіскальних органів, що не використовується зазначеними органами для здійснення своїх функцій без права викупу та передачі в суборенду орендарем.

У зазначеному переліку об`єктів оренди не передбачено право Фонду державного майна України передавати в оренду як нерухоме майно земельну ділянку.

Відповідно до Положення про Регіональне відділення Фонду державного майна України по Херсонській області, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 18.12.2015 № 1964 «Про затвердження Положення про Регіональне відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (надалі - Регіональне відділення) є територіальним органом Фонду державного майна України (надалі - Фонд), що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, оцінки, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління.

Основними завданнями Регіонального відділення є, зокрема здійснення повноважень орендодавця державного майна.

Таким чином, Регіональне відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі є уповноваженим органом на укладення договорів оренди державного та комунального майна, а також здійснення контролю за їх реалізацією.

З урахуванням зазначеного суд погоджується з доводами прокурора, що повноваження щодо укладення договору оренди земельної ділянки у Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі відсутні, і відповідно передача в оренду земельної ділянки за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 130, здійснена із перевищенням обсягу цивільної дієздатності.

Матеріали справи також і не містять доказів передачі земельної ділянки за Договором з дотриманням вимог ст. 134 Земельного кодексу України щодо проведення відповідних торгів.

Крім того, умовами п.3.1 Договору встановлено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 786, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку березень 2014 - 6062,49 грн.

Разом з тим, орендна плата за використання земельної ділянки згідно договору оренди розраховується відповідно до вимог ст. 288 Податкового кодексу України.

Крім того, внаслідок укладення цього Договору фактично змінено цільове призначення земельної ділянки, що не належить до повноважень навчального закладу.

У даному випадку судом також враховано правові позиції викладені Верховним Судом у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 15.06.2018 у справі № 906/164/17, постанові від 10.04.2019 у справі № 904/2056/18.

Частиною 1 статті 63 Закону України "Про освіту" передбачено, що матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством, а в ч. 5 цієї статті встановлено, що об`єкти освіти і науки, що фінансується з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов`язані з навчальним та з науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Отже, зі змісту вказаної норми вбачається, що об`єкт освіти - це не тільки навчальний заклад, а й будівлі, споруди, землі, комунікації, обладнання та інші цінності підприємств системи освіти.

Згідно п. 3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України від 14.08.2001р. № 63 (які діяли на момент укладення договору), передбачено, що здача в оренду території, будівель, приміщень, обладнання підприємствам, установам, організаціям іншим юридичним та фізичним особам для використання, що не пов`язано з навчально-виховним процесом, не дозволяється.

Проте, як встановлено судом, на підставі спірного Договору університет фактично передав суб`єкту господарювання в оренду земельну ділянку, яка використовується відповідачем-2 для паркування транспортних засобів, тобто під автомобільну стоянку.

Суд звертає увагу, що використання земельної ділянки навчального закладу для розміщення автостоянки є комерційною діяльністю, яка жодним чином не пов`язана з навчально-виховним процесом.

Вказана правова позиція також знайшла своє відображення в постанові Верховного суду від 15.10.2020, справа № 904/5525/18, з якої слідує, що використання двору та території навчального закладу для інших потреб, не пов`язаних з навчально-виховним процесом, зокрема розміщення автостоянки, забороняється.

З викладеного слідує, що земельна ділянка Херсонського національного технічного університету площею 3120 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 130, не може використовуватись не за призначенням та не могла бути переданою в оренду через існування прямої заборони Законів України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що спірний правочин є прихованим договором оренди землі, його зміст суперечить вимогам Цивільного кодексу України, Земельному кодексу України, Закону України «Про оренду землі», він не спрямований на реальне настання наслідків, які ним обумовлені, а тому він підлягає визнанню недійсним на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Щодо заяви відповідачів про застосування наслідків спливу позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За приписами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст. 267 ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При цьому, як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту, а саме коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів. Для правильного застосування ч.1 ст. 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018р. у справі № 372/1036/15-ц (провадження № 14-252цс18).

Також суд враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018р. у справі № 910/18560/16, відповідно до якої якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.02.2020р. у справі № 911/2191/16.

Також слід зазначити, що тягар доказування пропуску строку позовної давності відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України покладається на особу, яка заявила про застосування позовної давності.

З матеріалів справи слідує, що відповідачі укладаючи спірний Договір приховали укладення договору оренди землі, а тому прокурор і позивач не мали можливості дізнатись або виявити вказане порушення у сфері земельних правовідносин.

Крім того, враховуючи обсяг повноважень Херсонської обласної державної адміністрації (позивача) і Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області (контролюючого органу), а саме відсутність повноважень щодо проведення перевірок та підстав для здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) відносно суб`єктів господарювання, відповідно.

Таким чином, держава в особі вказаних компетентних органів не могла довідатись про вказане порушення інтересів держави.

Про порушення спірним Договором інтересів держави у сфері земельних відносин позивачу стало відомо лише з листа прокурора, що підтверджується його відповіддю від 04.02.2021 № 1232/0-21/01-01-66/328-1211 та відзивом на позовну заяву.

Також з матеріалів справи слідує, що Херсонській окружній прокуратурі Херсонської області стало відомо про наявні порушення інтересів держави та необхідність їх захисту лише у грудні 2020 року, за результатами огляду місця подій, проведеного в рамках кримінального провадження №30000805, що підтверджується протоколом огляду місця подій від 04.12.2020.

В матеріалах справи відсутні докази, що прокурору було відомо про порушення спірним Договором інтересів держави у сфері земельних відносин у строки (з 01.03.2016) визначені відповідачами у заяві про застосування строків позовної давності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовна заява Херсонської окружної прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації заявлена межах трирічного строку, без пропуску строків позовної давності, а тому заява відповідачів про застосування наслідків спливу позовної давності залишається судом без задоволення.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо інших доводів учасників справи, викладених в обґрунтування власних правових позицій по наявному спору, то суд не вбачає підстав для надання таким оцінки у межах розглядуваного спору, оскільки вищенаведені аргументи суду у даному рішенні, на думку суду, є самостійною та достатньою підставою для висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Доводи відповідачів, викладені ними у відзиві на позовну заяву в частині невизнання позовних вимог, підлягають відхиленню, як такі, що не відповідають чинному законодавству, не ґрунтуються на належних доказах і спростовуються фактично встановленими судом обставинами та матеріалами справи.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені прокурором вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

З огляду на приписи статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати прокурора зі сплати судового збору в розмірі 4540,00 грн. покладаються на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна від 15.05.2014, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим, м. Севастополі () і фізичною особою-підприємцем Громовим Ігорем Васильовичем (ІПН НОМЕР_1 ).

3. Зобов`язати фізичну особу-підприємця Громова Ігоря Васильовича (ІПН НОМЕР_1 ) звільнити частину земельної ділянки державної форми власності, кадастровий номер :29:004:0001 площею 3120 кв.м., загальною вартістю 1952808,00 грн., розташовану за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 130, та підтвердити вказане актом приймання-передачі.

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця Громова Ігоря Васильовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Херсонської обласної прокуратури (73000, м. Херсон, вул. Михайлівська, 33, ) суму судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2270,00 грн.

5. Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73000, місто Херсон, ПРОСПЕКТ УШАКОВА, будинок 47, ) на користь Херсонської обласної прокуратури (73000, м. Херсон, вул. Михайлівська, 33, ) суму судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2270,00 грн.

6. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16.12.2021.

Суддя С.В. Нікітенко