Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Інжинірінг» про ухвалення додаткового рішення
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Інжинірінг»
до Акціонерного товариства «Українська залізниця»
про стягнення 222 046, 19 грн.
Без виклику учасників справи,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Рейл Інжинірінг» звернулось до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 222 046, 19 грн.
03.12.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Інжинірінг» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у якій заявник просить стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» витрати на правову допомогу у розмірі 29 250, 00 грн.
Згідно ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 ГПК України).
Отже, додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 244 ГПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст. 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до вимог ГПК України, позивачем разом з позовною заявою було подано орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу, який становив 15 000, 00 грн.
В обґрунтування розміру заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав суду договір від 05.04.2021 про надання правової допомоги (далі Договір), укладений між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕЙЛ ІНЖИНІРИНГ» (далі - КЛІЄНТ) та адвокатом Мурашко Оленою Анатоліївною (далі - АДВОКАТ).
Відповідно до розділу 1 Договору, сторони визначили предмет договору, відповідно до якого КЛІЄНТ доручає, а АДВОКАТ бере на себе зобов`язання по наданню правової допомоги. Види правової допомоги визначено у розділі 5 цього Договору.
Розділом 5 цього договору передбачено, що АДВОКАТ надає КЛІЄНТУ наступні види правової допомоги:
Консультаційні та юридичні послуги щодо захисту прав та законних інтересів КЛІЄНТА, а саме: аналіз документів КЛІЄНТА та матеріалів судових справ будь-якої юрисдикції, підготовка та подання будь-яких необхідних процесуальних документів для належного захисту Клієнта, представництво в будь-яких державних органах влади, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, в тому числі в усіх судах України першої, апеляційної і касаційної інстанції в рамках цивільного, кримінального, господарського, адміністративного і виконавчого провадження, в органах місцевого самоврядування, в органах прокуратури, в органах Національної поліції України, Служби безпеки України, в Міністерстві юстиції України та всіх його структурних підрозділах в Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, в Антимонопольному комітеті України, та його структурних підрозділах, органах державної виконавчої служби та приватних виконавців, Державній податковій службі України та всіх її структурних підрозділах при вирішенні будь-яких питань, що стосуватимуться прав та інтересів.
Представляє інтереси КЛІЄНТА з усіма правами, які надано законом позивачу, відповідачу, потерпілому, третій особі (з самостійними та без самостійних вимог), свідку, заявнику, скаржнику, стягувачу, боржнику, володільцю речей і документів, власнику або володільцю майна, речей та документів у тому числі з правом пред`явлення, подання, звернення з позовом (в тому числі адміністративним позовом), змін підстав або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, пред`явлення (подання) зустрічного позову, відмови від позову (в тому числі адміністративного позову), подання заяв, запитів (в тому числі адвокатських запитів), скарг, повідомлень, відводів, клопотань, укладання (підписання) мирової угоди на будь-якій стадії (в тому числі на стадії виконавчого провадження), вимагати виконання судового рішення, оскарження дій та бездіяльності службових та посадових осіб будь-якого рівня, оскарження рішень, постанов і ухвал будь-якого суду, одержувати (в тому числі нарочно) рішення, ухвали, постанови, виконавчі листи, судові накази та пред`являти їх до виконання, ознайомлюватися з матеріалами реєстраційної справи;
Здійснює захист прав КЛІЄНТА, який полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Даний пункт договору також поширюється на працівників (осіб, що перебувають у трудових відносинах) Клієнта.
Сплачувати від імені КЛІЄНТА державне мито, судовий збір, вносити грошові кошти в якості застави та здійснювати інші необхідні платежі для захисту прав та законних інтересів КЛІЄНТА;
Вчиняти інші дії в інтересах КЛІЄНТА не передбачених даним Договором, з обов`язковим наступним письмовим повідомленням КЛІЄНТА про вчинену дію і за умови, що така дія, є дійсно необхідною для захисту прав та інтересів КЛІЄНТА;
Пунктом 6.1 договору сторони передбачили, що Оплата послуг АДВОКАТА здійснюється шляхом оплати йому гонорару, який становить винагороду адвоката за надання ним правової допомоги.
Гонорар (вартість послуг) за цим Договором оплачується КЛІЄНТОМ на підставі звіту Адвоката, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати набрання чинності судового Рішення (Постанови), виходячи з розміру витраченого АДВОКАТОМ часу та погодинної ставки у розмірі, що визначається у додатках до цього Договору (п. 6.2 Договору).
Пунктом 10.1-10.2 сторони передбачили, що цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами.
Даний договір укладений строком на один рік.
Відповідно до Додатку № 1 від 05.04.2021 сторонами досягнуто згоди, що вартість послуг, за Договором від 05.04.2021р. оплачується за ставками, виходячи з розміру витраченого АДВОКАТОМ часу, а саме:
- 2 700,00 (дві тисячі сімсот) грн. за 1 (одну) година роботи АДВОКАТА у справах КЛІЄНТА;
- 200,00 (двісті) грн. за одне відвідування поштових та кур`єрських організацій для відправлення/отримання кореспонденції у справах КЛІЄНТА;
- 1 200,00 (одна тисяча двісті) добових у разі відрядження у справах КЛІЄНТА.
Так, Актом надання послуг №1 від 01.12.2021 передбачено, що АДВОКАТОМ, були виконані наступні роботи:
Здійснення поштових відправлень на суму 600,00 грн.
Загальна вартість витрат на надання правничої допомоги складає 19 500, 00 грн.
Крім того, заявником заявлено до стягнення суму гонорару, яка становить 9 750, 00 грн., що становить 50% від загальної вартості наданих АДВОКАТОМ послуг.(п. 6.2. Договору.
Крім того, у матеріалах справи наявне свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Мурашко Оленою Анатоліївною.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).
Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року №922/445/19 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові від 07.08.2018 Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 916/1283/17.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
З урахуванням викладених та обставин, суд вважає за необхідне задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Інжинірінг» про відшкодування витрат на правову допомогу в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд,
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Інжинірінг» про ухвалення додаткового рішення - задовольнити повністю.
3.Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя І.В. Алєєва