СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Харків Справа № 905/594/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В., суддя Плахов О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,

представників сторін:

позивача - Бутенко О.О. на підставі ордеру серії ДП №2064/046 від 17.03.2021, посвідчення адвоката №1164 від 15.12.2017,

відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" (вх.№2410Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 13.07.2021, ухвалене у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Боковою Ю.В., час проголошення рішення - 14:41год., дата складання повного тексту рішення - 13.07.2021, у справі № 905/594/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Втор-Система", м. Дніпро,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове", м. Курахове, Донецька обл.,

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Втор-Система" звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" про стягнення заборгованості за договором №ЭК029/11-017 від 02.01.2018 в розмірі 1 343 570, 02грн та заборгованості за договором №ЭК29/011-17ТЭО від 02.01.2018 в розмірі 57 099, 35грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором №ЭК029/11-017 від 02.01.2018 на закупівлю брухту та відходів чорних металів та за договором №ЭК29/011-17ТЭО від 02.01.2018 на транспортно-експедиційне обслуговування, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 1 343 570, 02грн та 57 099, 35грн відповідно.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 13.07.2021 позовні вимоги задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Втор-Система" заборгованість за договором №ЭК029/11-017 від 02.01.2018 в розмірі 1 343 570, 02грн, та заборгованість за договором №ЭК29/011-17ТЭО від 02.01.2018 в розмірі 57 099, 35грн, судовий збір в сумі 21 010, 04грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що факт отримання від позивача товару за договором на закупівлю лому та відходів чорних металів №ЭК029/11-017 від 02.01.2018 та транспортно-експедиторських послуг за договором транспортно-експедиторське обслуговування №ЭК29/011-17ТЭО від 02.01.2018 відповідачем не спростований та підтверджується наданими позивачем первинними документами. Сплату залишку суми заборгованості боржником не здійснено, доказів перерахування коштів на користь позивача суду не надано, документів, а також матеріалів, які б спростовували твердження позивача про заборгованість, суду також не надано.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач свої зобов`язання за договором на закупівлю лому та відходів чорних металів №ЭК029/11-017 від 02.01.2018 та за договором транспортно-експедиторське обслуговування №ЭК29/011-17ТЭО від 02.01.2018 щодо оплати отриманого товару та наданих послуг в обумовлені договором строки не виконав, а, отже, прострочив виконання зобов`язання у розумінні статей 610, 612 Цивільного кодексу України. Доказів зворотного суду не надано.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду від 13.07.2021, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором №ЭК29/011-17ТЭО від 02.01.2018 в розмірі 57 099, 35грн скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в частині стягнення заборгованості в розмірі 57 099, 35грн.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно послався на акт звірки як на доказ у справі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" на рішення Господарського суду Донецької області від 13.07.2021 у справі №905/594/21; встановлено позивачу строк до 01.09.2021 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання відзиву апелянту; встановлено учасникам справи строк до 01.09.2021 для подання до суду заяв і клопотань; призначено справу до розгляду на 09.09.2021 о 10:45год.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2021, у зв`язку з відпусткою судді Лакізи В.В., для розгляду даної справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Плахов О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.09.2021 розгляд справи відкладено на 06.10.2021 о 14:15 год.

Поряд з цим, не погодившись з рішенням місцевого господарського суду від 13.07.2021, відповідач також звернувся до Східного апеляційного господарського суду з іншою апеляційною скаргою (вх.№2469Д/2), в якій просить оскаржуване рішення скасувати повністю.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.09.2021 повернуто апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" (вх.№2469Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 13.07.2021 у справі № 905/594/21, оскільки апелянтом встановлені в ухвалі суду від 12.08.2021 недоліки не усунуті і апелянт не звернувся до суду із заявою про усунення недоліків.

27.09.2021 на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 15.09.2021 у справі №905/594/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2021, у зв`язку з відпусткою судді Бородіної Л.І., для розгляду справи №905/594/21 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В., суддя Плахов О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 зупинено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" (вх.№2410) на рішення Господарського суду Донецької області від 13.07.2021 у справі №905/594/21 до розгляду Верховним Судом касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 15.09.2021 у справі №905/594/21 та повернення до Східного апеляційного господарського суду матеріалів справи.

30.11.2021 з Верховного Суду повернулась справа №905/594/21 (вх.№13856).

Ухвалою Верховного Суду від 18.10.2021 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі №905/594/21 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 15.09.2021 у справі №905/594/21.

Ухвалою Верховного Суду від 02.11.2021 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі №905/594/21 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 у справі №905/594/21.

Враховуючи, що обставини, які викликали зупинення апеляційного провадження у справі №905/594/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" (вх.№2410) на рішення Господарського суду Донецької області від 13.07.2021 усунуті, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.12.2021 поновлено апеляційне провадження у справі №905/594/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" (вх.№2410) на рішення Господарського суду Донецької області від 13.07.2021 і призначено справу до розгляду на 21.12.2021 о 10:45год.

Згідно матеріалів справи, ухвала Східного апеляційного господарського суду від 01.12.2021 не вручена апелянту із зазначенням причини "адресат відсутній".

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частин 3, 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і не вручено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Судом апеляційної інстанції належним чином та у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України надіслано на адреси учасників справи копії ухвали про поновлення апеляційного провадження. І не отримання апелянтом копії ухвали, яку суд, з дотриманням вимог процесуального закону, йому надіслав та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, причини "відсутність адресату", вважається належним повідомленням судом про розгляд заяви.

Разом з тим, копія ухвали Східного апеляційного господарського суду від 01.12.2021 про поновлення апеляційного провадження надіслана представнику апелянта - адвокату Скрипнику П.Г. на його електронну адресу, наявну у матеріалах справи: .

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 21.12.2021 представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить рішення місцевого господарського суду від 13.07.2021 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, апелянтом в апеляційній скарзі викладені доводи і вимоги апеляційної скарги, учасники справи були належним чином повідомлені про час, дату і місце судового засідання, і неявка представника апелянта не перешкоджає розгляду скарги, про що сторони були повідомлені ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.12.2021, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Як вбачається із апеляційної скарги, апелянт просить оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором №ЭК29/011-17ТЭО від 02.01.2018 в розмірі 57 099, 35грн і ухвалити в частині стягнення заборгованості в розмірі 57 099, 35грн нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Отже, рішення місцевого господарського суду від 13.07.2021 переглядається апеляційним господарським судом в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором №ЭК29/011-17ТЭО від 02.01.2018 в розмірі 57 099, 35грн.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, 02.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Втор-Система" (далі - постачальник) був укладений договір на закупівлю лому та відходів чорних металів №ЭК029/11-017 (далі - договір), відповідно до пунктів 1.1., 1.2. якого, постачальник зобов`язується поставити, а покупець - прийняти та оплатити брухт та відходи чорних металів відповідно до ДСТУ 4121-2002 (у подальшому поіменовані - товар) на умовах:

Для поставок залізничним транспортом - FCA (станція відправлення), згідно Правил Інкотермс 2010, усі витрати несе покупець;

Для поставок автомобільним транспортом - СРТ (склад покупця, ТОВ "Електросталь-Курахове, м. Курахове) згідно Правил Інкотермс 2010.

Кількість товару, що постачається, ціна товару, асортимент (види, підвиди, марки), відвантажувальні реквізити, строки поставки узгоджуються сторонами у специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до пункту 2.2. договору, оплата за товар здійснюється покупцем за кожну конкретну партію товару в наступному порядку: 80 % від вартості партії товару покупець сплачує шляхом передоплати, остаточний розрахунок у розмірі 20 % вартості партії товару здійснюється протягом 5-ти днів з моменту отримання товару. Рахунок на остаточну оплату видається на кількість товару, вказану в актах Ф.69 та/або Ф19 покупця. Передоплата здійснюється протягом 3-х банківських днів після отримання покупцем засобами факсимільного зв`язку повідомлення від постачальника про відправлення товару, підтвердженого копією (ями) квитанції (й) про приймання вантажу до перевезення при відправленні товару залізничним транспортом та/або копіями товарно-транспортної (них) накладної (них). Повідомлення повинно бути відправлено постачальником не пізніше 24 годин з моменту здачі товару до перевезення з обов`язковим зазначенням наступних даних: номер вагонів та залізничних накладних; вага товару за кожною транспортною одиницею (повагонно); наявність різних видів товару у вагоні (кожної транспортної одиниці) з кількісним розбиттям по видам.

Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Згідно з пунктом 2.3. договору, номенклатура та ціни на товар визначаються відповідно до специфікації, яка діє на дату здійснення поставки товару.

Загальна сума договору визначається як сумарна вартість товару, поставка якого здійснюється згідно доданих до даного договору специфікацій (пункт 2.4. договору).

Відповідно до пункту 2.5 договору, зміна ціни, обсяг поставки товару протягом поточного місяця оформлюється підписанням нової специфікації.

Датою поставки товару покупцю вважається дата виписки заводської форми приймально-здавального акту Ф.69 та/або Ф.19 (пункт 3.3. договору).

Згідно з пунктом 3.4. договору, датою переходу права власності від постачальника до покупця є дата поставки товару, та, відповідно, дата виписки Ф. 69 (ф. 19).

Відповідно до пункту 3.5. договору, відомості про кількість та якість товару, визначені при відправленні, є попередніми та уточнюються у приймально-здавальних актах, складених покупцем. Остаточна вага товару визначається шляхом зважування на залізничних або автомобільних вагах покупця та визначення фізичної наявності у вагоні (автомобілі) товару за вирахуванням ваги безпечних домішок, які знаходяться у вагоні (автомобілі) після вивантаження товару, та зазначається у приймально-здавальних актах Ф.69 та/або Ф.19, складених покупцем. У випадку прибуття товару з вагою брутто, яка не відповідає вазі, яка зазначена у товарно-супровідних документах, покупець має право здійснювати повторне зважування товару, що надійшов, за участю представника постачальника.

Згідно з пунктом 3.9. договору, щомісячний остаточний обсяг та строки поставки (відвантаження) за даним договором визначається за результатами звірки постачальником та покупцем щомісячно на підставі приймально-здавальних актів Ф.69 (ф.19) та фіксуються в щомісячних актах приймання-передачі товару або накладних на поставлений товар в обов`язковому порядку підписаних обома сторонами. Один раз у квартал сторони підписують акти звірки.

Постачальник зобов`язаний надати покупцю оформлені у відповідності до чинного законодавства України рахунки, акт приймання-передачі, податкову накладну, копію квитанції про включення податкової накладної до Єдиного реєстру податкових накладних у період з 3-го по 5-те число місяця, наступного за звітним, протягом 2-х днів після остаточної звірки згідно відомостей покупця (пункт 3.10 договору).

Відповідно до пункту 4.4 договору, у випадку прострочення платежу за фактично поставлений товар на строк більше, ніж вказаний в пункті 2.2. даного договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент поставки товару.

Згідно з пунктом 7.1 (в редакції додаткової угоди від 11.12.2019 до договору на закупівлю лому та відходів чорних металів № ЭК029/11-017 від 02.01.2018) він набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками обох сторін та діє до 31 грудня 2020р. У випадку, якщо жодна із сторін за місяць до закінчення строку дії договору не повідомить іншу сторону про припинення дії договору, то договір вважаться пролонгованим на кожний наступний календарний рік.

Вищезазначений договір та додаткова угода до нього підписані представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.

На виконання умов вищезазначеного договору сторонами було підписано специфікації № 1-80 (т.1, а.с.44-122), якими було узгоджено найменування, кількість, вартість товару та строки його постачання.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов вищезазначеного договору позивачем було поставлено товару на суму 134 207 477, 50грн з ПДВ, що підтверджується наступними документами:

- видатковими накладними за період з січня 2018 року по листопад 2020 року (т.1, а.с.123-151), які підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень;

- приймально-здавальними актами Ф. 69 за період з січня 2018 року по листопад 2020 року (т.1 а.с.155-161, 163-166, 168-180, 182-191, 193-197, 199-200, 202-211, 213-217, 219- 233, 235-248; т.2 а.с.2, 4-10, 12-15, 17-38, 40-53, 55-74, 76-88, 90-95, 98-104, 106-119, 121-137, 139-153, 155-166, 168-186, 189-199, 201 - 214, 216-228, 231-241; т.3 а.с.1-14, 16-22);

- відомостями за кожний календарний місяць за період з січня 2018 року по листопад 2020 року з доставки товару залізницею (т.1 а.с.152, 154, 162, 167, 181, 192, 198, 201, 212, 218, 234; т.2 а.с.1, 3, 11, 16, 39, 54, 75, 89, 97, 105, 120, 138, 154, 167, 188, 200, 215, 229-230; т.3 а.с.15);

- залізничними накладними (т.3 а.с.102-250; т.4 а.с.1-189).

Факт отримання від позивача товару з боку відповідача за вищевказаним договором не заперечується ані позивачем, ані відповідачем.

Оскільки остання поставка товару за вищезазначеним договором відбулась у листопаді 2020, строк оплати є таким, що настав.

Відповідачем було здійснено частково оплату за поставлений товар, а саме на суму 132 863 907, 48грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача за період з 2018 по 2020 рік включно (т.3 а.с.48-84).

У матеріалах справи також наявний акт звірки взаємних розрахунків станом на 30.11.2020 (т. 3, а.с. 89), згідно якого заборгованість ТОВ "Електросталь-Курахове" перед ТОВ "Втор-Система" за договором на закупівлю лому та відходів чорних металів № ЭК029/11-017 від 02.01.2018 складає 1 343 570, 02грн, підписаний з боку відповідача директором Синенко В.В., а з боку позивача директором Махиня П.М.

Заборгованість, що залишилась несплаченою за вказаним договором, складає 1 343 570, 02грн.

Також 02.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" (далі - клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю " Втор-Система" (далі - експедитор) був укладений договір на транспортно-експедиторське обслуговування №ЭК29/011-17ТЭО (далі - договір 2), відповідно до пункту 1.1. якого експедитор за дорученням клієнта та за винагороду зобов`язується забезпечити транспортно-експедиторське обслуговування та організацію перевезення вантажів клієнта всіма видами транспорту. Транспортно-експедиторські послуги надаються клієнту при експорті вантажу з України, імпорту до України, транзиті територією України та інших держав, внутрішні перевезення по території України.

Відповідно до пункту 2.1. договору 2, надання послуг здійснюється експедитором на підставі заявки клієнта. У заявці вказується кількість та рід вантажів, маршрути, вантажовідправники та вантажоодержувачі, графік подання транспорту, ціни на кожний вид послуг, що надаються, обсяги послуг та загальна вартість за кожним окремим перевезенням (групі однотипних перевезень).

Вартість транспортно-експедиторських послуг узгоджується сторонами додатково (пункт 4.1. договору 2).

Згідно з пунктом 4.2. договору 2, надання послуг підтверджується актами здачі-приймання наданих послуг, які оформлюються експедитором та направляються клієнту для підписання. Клієнт протягом трьох робочих днів з моменту отримання акту повинен підписати його, або направити експедитору письмові заперечення по акту. У такому випадку підписання акту здійснюється комісійно. Підписані обома сторонами акти є підставою для виставлення експедитором рахунків та оформлення податкових накладних.

Відповідно до пункту 4.3. договору 2, оплата за надані послуги здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок експедитора протягом трьох днів з моменту отримання рахунку, виставленого на підставі підписаного обома сторонами акту здачі-приймання наданих послуг. Моментом оплати є дата списання грошових коштів з поточного рахунку клієнта. За додатковою угодою сторін можлива часткова передоплата за ТЕО.

Згідно з пунктом 8.1.договору 2 (в редакції додаткової угоди від 11.12.2019 до договору на транспортно-експедиторське обслуговування № ЭК29/011-17ТЭО від 02.01.2018), він набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками обох сторін, та діє до 31 грудня 2020. У випадку, якщо жодна із сторін за місяць до закінчення строку дії договору не повідомить іншу сторону про припинення дії договору, то договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік.

Вищезазначений договір та додаткова угода до нього підписані представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов вищезазначеного договору позивачем було надано послуги з організації перевезень, що підтверджується наступними документами:

- реєстрами вагонів під суму заборгованості за договором на транспортно-експедиторське обслуговування № ЭК29/011-17ТЭО від 02.01.2018 (т.3, а.с. 100-101; т. 4, а.с. 192, 194, 196, 198, 200, 202, 204, 206, 208, 210, 212, 214, 216, 218, 220, 222, 224, 226, 228, 230, 232, 234, 236, 238, 240, 242, 244, 246, 248, 250);

- актами надання послуг (т.4, а.с. 191, 193, 195, 197, 199, 201, 203, 205, 207, 209, 211, 213, 215, 217, 219, 221, 223, 225, 227, 229, 231, 233, 235, 237, 239, 241, 243, 245, 247, 249 ).

Як зазначає позивач у позовній заяві, позивачем було забезпечено організацію перевезень вантажів клієнта залізничним транспортом в сумі 157 099, 27грн, що підтверджується актами надання послуг № 3 від 30.10.2020 на суму 137 780, 08грн та № 46 від 02.11.2020 на суму 19 319, 27грн, а також реєстрами вагонів під суму заборгованості.

Також на виконання умов пункту 4.3. договору 2 позивачем було виставлено рахунки на оплату № 46 від 02.11.2020 на суму 19 319, 27грн та № 43 від 30.10.2020 на суму 137 780, 08грн (т. 3, а.с.93-94).

Відповідач за вищезазначеним договором остаточно повинен був розрахуватись наступним чином:

- за рахунком на оплату № 43 від 30.10.2020 на суму 137 780, 08грн - до 02.11.2020 включно;

- за рахунком на оплату № 46 від 02.11.2020 на суму 19 319, 27грн - до 05.11.2020 включно.

Факт отримання від позивача послуг з боку відповідача за вищевказаним договором не заперечується ані позивачем, ані відповідачем.

Як зазначає позивач, відповідачем було здійснено частково оплату за отримані послуги, а саме на суму 100 000, 00грн, що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача за період з 01.10.2020 по 31.10.2020.

Також в матеріалах справи наявний акт звірки взаємних розрахунків станом на 30.11.2020 (т. 3, а.с. 95), згідно якого заборгованість ТОВ "Електросталь-Курахове" перед ТОВ "Втор-Система" за договором на транспортно-експедиторське обслуговування № ЭК29/011-17ТЭО від 02.01.2018 складає 57 099, 35грн, підписаний з боку відповідача директором Синенко В.В., а з боку позивача директором Махиня П.М.

Заборгованість, що залишилась несплаченою за вказаним договором, складає 57 099, 35грн.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з претензією вих. № 317 від 22.12.2020 про сплату заборгованості за договором на закупівлю лому та відходів чорних металів № ЭК029/11-017 від 02.01.2018 в сумі 1 343 570, 02грн.

Також позивач звертався до відповідача з претензією вих. № 318 від 22.12.2020 про сплату заборгованості за договором на транспортно-експедиторське обслуговування №ЭК29/011-17ТЭО від 02.01.2018 в сумі 57 099, 35грн.

Оскільки вищезазначені претензії залишені відповідачем без відповіді та задоволення, позивач звернувся із даним позовом до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, оплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори.

Положеннями статті 626 Цивільного кодексу України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами у справі договір на закупівлю лому та відходів чорних металів № ЭК029/11-017 від 02.01.2018 за своєю правовою природою є договором поставки; договір на транспортно-експедиторське обслуговування № ЭК29/011-17ТЭО від 02.01.2018 - договором надання послуг.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України та статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 вказаного Кодексу передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Місцевим господарським судом встановлено, що факт отримання товару від позивача за договором на закупівлю лому та відходів чорних металів № ЭК029/11-017 від 02.01.2018 на суму 132 863 907, 48грн не заперечується відповідачем.

Відповідачем частково було здійснено оплату за поставлений товар; і заборгованість за договором на закупівлю лому та відходів чорних металів № ЭК029/11-017 від 02.01.2018, що складає 1 343 570, 02грн апелянтом не спростовується.

Згідно зі статтею 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до приписів статті 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Місцевим господарським судом встановлено, що відповідно до пункту 4.3. договору на транспортно-експедиторське обслуговування №ЭК29/011-17ТЭО від 02.01.2018, оплата за надані послуги здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок експедитора протягом трьох днів з моменту отримання рахунку, виставленого на підставі підписаного обома сторонами акту здачі-приймання наданих послуг. Моментом оплати є дата списання грошових коштів з поточного рахунку клієнта.

Апелянт не заперечує, що позивачем було забезпечено організацію перевезень вантажів клієнта залізничним транспортом в сумі 157 099, 27грн, що підтверджується актами надання послуг № 3 від 30.10.2020 на суму 137 780, 08грн та № 46 від 02.11.2020 на суму 19 319, 27грн, а також реєстрами вагонів під суму заборгованості.

Факт отримання від позивача послуг за договором не заперечується відповідачем.

Також на виконання умов пункту 4.3. договору 2 позивачем було виставлено рахунки на оплату №46 від 02.11.2020 на суму 19 319, 27грн та №43 від 30.10.2020 на суму 137 780, 08грн.

Відповідач за договором остаточно повинен був розрахуватись наступним чином: за рахунком на оплату №43 від 30.10.2020 на суму 137 780, 08грн - до 02.11.2020 включно; за рахунком на оплату №46 від 02.11.2020 на суму 19 319, 27грн - до 05.11.2020 включно.

Відповідач також не заперечує, що ним частково було здійснено оплату за договором на транспортно-експедиторське обслуговування № ЭК29/011-17ТЭО від 02.01.2018, що підтверджується наданою позивачем банківською випискою.

У матеріалах справи наявний акт звірки взаємних розрахунків станом на 30.11.2020, згідно якого заборгованість ТОВ "Електросталь-Курахове" перед ТОВ "Втор-Система" за договором на транспортно-експедиторське обслуговування № ЭК29/011-17ТЭО від 02.01.2018 складає 57 099, 35грн, підписаний з боку відповідача директором Синенко В.В., а з боку позивача директором Махиня П.М.; підписи директорів скріплені печатками.

На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно послався на акт звірки як на доказ у справі.

Однак, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до положень Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим, а лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Він відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин.

Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій (поставки, надання послуг тощо), оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом із тим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату.

Підписання акту звірки, в якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Така правова позиція викладена у численних постановах Верховного Суду, зокрема, у постановах від 05.03.2019 у справі №910/1389/18, від 10.09.2019 у справі №916/2403/18, від 19.09.2019 у справі №910/14566/18, від 04.12.2019 у справі №916/1727/17.

У спірних правовідносинах, по-перше, заборгованість відповідача за договором на транспортно-експедиторське обслуговування № ЭК29/011-17ТЭО на суму 57 099, 35грн підтверджується наявними у матеріалах справи первинними документами: самим договором, актами надання послуг за договором, реєстрами вагонів (накладними), банківською випискою, і, при цьому, жодним чином не спростовується апелянтом; по-друге, акт звірки підписаний з боку відповідача директором Синенко В.В., а з боку позивача - директором Махиня П.М.; підписи директорів скріплені печатками; і, по-третє, апелянт не надав суду жодних доказів в спростування суми заборгованості за договором на транспортно-експедиторське обслуговування №ЭК29/011-17ТЭО, або її погашення.

Відповідно до статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відтак, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував акт звірки взаємних розрахунків станом на 30.11.2020, згідно якого заборгованість ТОВ "Електросталь-Курахове" перед ТОВ "Втор-Система" за договором на транспортно-експедиторське обслуговування № ЭК29/011-17ТЭО від 02.01.2018 складає 57 099, 35грн, як один із доказів на підтвердження заборгованості відповідача.

А доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції в цілому розцінює як намагання ухилитись від виконання взятих на себе зобов`язань за договором.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення Господарського суду Донецької області від 13.07.2021 у справі №905/594/21 слід залишити без змін.

З урахуванням приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 13.07.2021 у справі №905/594/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття; порядок і строки оскарження постанови передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 22.12.2021.

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза

Суддя О.В. Плахов