ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2021 Справа № 917/1497/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши у спрощеному провадженні матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам трейд», 03038, м. Київ, вул. Лінійна, 17,

до Фізичної особи-підприємця Горбенка Сергія Вікторовича, АДРЕСА_1 ,

про стягнення 39 383,63 грн.,

Представники сторін: не викликались

Суть спору:

Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам трейд» до Фізичної особи-підприємця Горбенка Сергія Вікторовича про стягнення 39 383,63 грн., з яких 25 066,00 грн. - заборгованість за генеральним договором постачання нафтопродуктів № 92 від 11.11.2019 р., 2 280,46 грн. - пеня, 2 807,39 грн. - інфляційні втрати, 9 229,78 грн. - відсотки річних.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 06.10.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач оплату за генеральним договором постачання нафтопродуктів № 92 від 11.11.2019 р. виконав не в повному обсязі, чим порушив умови господарського зобов`язання, встановлені зазначеним договором та законом.

Відповідач у визначеному господарським процесуальним законодавством порядку на позов не відреагував, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи (поштове повідомлення з відміткою про вручення відповідачу копії ухвали суду від 06.10.2021 р. міститься в матеріалах справи). Судом перевірено місцезнаходження відповідача за даними Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та з"ясовано, що підприємницьку діяльність відповідачем станом на час розгляду справи не припинено; відповідач зареєстрований як суб"єкт підприємництва за адресою, вказаною у позовній заяві та на яку судом здійснювалася відправка ухвали про відкриття провадження у справі (витяг з реєстру - у матер.справи).

Згідно із ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

11.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкам трейд» та Фізичною особою-підприємцем Горбенком Сергієм Вікторовичем було укладено генеральний договір постачання нафтопродуктів № 92 (а.с. 20-22).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Постачальник (ТОВ «Інкам трейд») зобов`язувався передати нафтопродукти у власність Покупця (ФОП Горбенко С.В.), а Покупець - прийняти та оплатити товар на умовах цього генерального договору поставки нафтопродуктів.

Згідно з п. 4.4 договору право власності на товар переходить до Покупця з моменту передачі Постачальником товару Вантажоперевізнику або Вантажовідправнику Покупця, або Покупцю в залежності від базису поставки товару, закріпленого у відповідній додатковій угоді до цього договору і підтверджується відповідною відміткою і залізничній або товарно-транспортній накладній.

На виконання зазначених норм договору № 92 від 11.11.2019 р. позивач передав у власність відповідача товар на суму 45 066,00 грн., що підтверджується товарно-транспортною накладною № 755 від 12.11.2019 р. (а.с. 26), а також видатковою накладною № 487 від 12.11.2019 р., (а.с. 23), підписаними сторонами.

Відповідно до п. 2.1 договору Покупець зобов`язується сплатити повну вартість товару на підставі рахунку-фактури та/або додаткової угоди у термін, зазначений в рахунку-фактурі і/або додатковій угоді.

Позивач вказує, що відповідач за отриманий товар розрахувався не в повному обсязі, з огляду на що заявив до стягнення з Фізичної особи-підприємця Горбенка Сергія Вікторовича 39 383,63 грн., з яких 25 066,00 грн. - заборгованість за генеральним договором постачання нафтопродуктів № 92 від 11.11.2019 р., 2 280,46 грн. - пеня, 2 807,39 грн. - інфляційні втрати, 9 229,78 грн. - відсотки річних.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: генеральний договір постачання нафтопродуктів № 92 від 11.11.2019 р., товарно-транспортна накладна № 755 від 12.11.2019 р., видаткова накладна № 487 від 12.11.2019 р., виписка по рахунку ТОВ «Інкам трейд» та ін.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно ст. 712 Цивільного Кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов`язання за договором № 92 від 11.11.2019 р. щодо здійснення поставки товару на суму 45 066,00 грн. Так, судом досліджено товарно-транспортну накладну № 755 від 12.11.2019 р., а також видаткову накладну № 487 від 12.11.2019 р. та встановлено, що вони мають всі необхідні реквізити, підписані сторонами та скріплені печатками, тож приймаються судом у якості належних доказів виконання позивачем умов договору № 92 від 11.11.2019 р. на вищевказану суму.

Як зазначено вище, відповідно до п. 2.1 договору Покупець зобов`язується сплатити повну вартість товару на підставі рахунку-фактури та/або додаткової угоди у термін, зазначений в рахунку-фактурі і/або додатковій угоді.

Позивачем надано до суду належним чином засвідчену копію рахунку № 418 від 11.11.2019 р. на оплату товару, поставленого згідно з товарно-транспортною накладною № 755 від 12.11.2019 р. та видатковою накладною № 487 від 12.11.2019 р.

Водночас, у вказаному рахунку не зазначено строк оплати товару.

Згідно з ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Вказаною нормою передбачено, зокрема, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 Цивільного кодексу України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору.

Дана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.10.2018 р. у справі № 910/17838/17, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України має враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З огляду на викладене, у відповідача виник обов`язок щодо негайного (а саме - після підписання товарно-транспортної накладної та видаткової накладної від 12.11.2019 р.) виконання зобов`язання зі сплати позивачу вартості отриманого товару.

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором та приписів цивільного законодавства України за отриманий товар розрахувався не в повному обсязі.

Так, згідно з виписками по рахунку ТОВ «Інкам трейд» за 12.11.2019 р. (а.с. 25) відповідачем було частково сплачено заборгованість за товар, поставлений за договором № 92 від 11.11.2019 р. на суму 20 000,00 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 25 066,00 грн. заборгованості за генеральним договором постачання нафтопродуктів № 92 від 11.11.2019 р. підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 6.3 укладеного сторонами договору визначено, що у разі порушення термінів розрахунків, передбачених п. 2.1 цього договору, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню в розмірі 0,05 %, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення, за кожен день прострочення від суми заборгованості за цим договором.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 2 280,46 грн. пені (а.с. 7-8), суд прийшов до висновку, що зазначені вимоги відповідають вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, сторонами було узгоджено збільшення розміру відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за генеральним договором постачання нафтопродуктів № 92 від 11.11.2019 р.

Так, пунктом 6.3 договору також визначено, що на прострочену суму нараховуються відсотки у розмірі 20 % річних з дня, коли платіж повинен бути зроблений, до дня його фактичного здійснення.

З посиланням на вказані нормативні положення, позивачем приведено розрахунок інфляційних втрат в розмірі 2 807,39 грн. та відсотків річних в розмірі 9 229,78 грн. (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 8).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню.

Водночас, суд зазначає, що загальна сума відсотків річних розраховується наступним чином: (сума заборгованості) х (кількість днів прострочення) x (розмір відсотків річних) / кількість днів у році.

Позивачем здійснено розрахунок відсотків річних з урахуванням кількості днів у невисокосних роках (365 днів). Однак, у 2020 році кількість днів становить 366.

З огляду на викладене, суд здійснив перерахунок розміру відсотків річних за прострочення здійснення оплати за генеральним договором постачання нафтопродуктів № 92 від 11.11.2019 р. та дійшов висновку про задоволення вказаних вимог позивача в сумі 9 216,05 грн. (розрахунок - в матеріалах справи).

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Горбенка Сергія Вікторовича 25 066,00 грн. заборгованості за генеральним договором постачання нафтопродуктів № 92 від 11.11.2019 р., 2 280,46 грн. пені, 2 807,39 грн. інфляційних втрат, 9 216,05 грн. відсотків річних.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 2 269,21 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Горбенка Сергія Вікторовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам трейд» (03038, м. Київ, вул. Лінійна, 17, ) 25 066,00 грн. - заборгованість за генеральним договором постачання нафтопродуктів № 92 від 11.11.2019 р., 2 280,46 грн. - пеня, 2 807,39 грн. - інфляційні втрати, 9 216,05 грн. - відсотки річних; 2 269,21 грн. судового збору.

3. Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

4. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та строки, встановлені ГПК України (ст.ст.256,257 ГПК України).

Повне рішення складено 16.12.2021 р.

Суддя О.С. Мацко