ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/933/21

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Русецька Ю.О.

за участю представника позивача: Чалян Н.А. - адвокат (ордер серія АН №1041375 від 27.07.2021р.) в режимі відеоконференці,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вєкєта"

до Приватного підприємства "Ташір"

про стягнення 1 000 593,85 грн.

Процесуальні дії по справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вєкєта" звернулося до суду з позовом про стягнення з Приватного підприємства "Ташір" 1000593,85 грн., з яких: 973508,99 грн. заборгованості, 21870,59 грн. пені, 973,51 грн. інфляційних, 4240,76 грн. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 20.09.2021р. суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 19.10.2021р.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 19.10.2021 суд відклав підготовче засідання на 04.11.2021.

01.11.2021 на адресу суду від Приватного підприємства "Ташір" надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи документів (а.с.112-115).

02.11.2021 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вєкєта" надійшло клопотання про долучення документів, що стосуються факту виконання позивачем обов`язків за договором поставки сількогосподарської продукції №А04/29-02 та викладено причини, що унеможливили подання даних документів разом з позовною заявою (а.с.116-141).

Суд задовольнив клопотання позивача та приєднав подані документи до матеріалів справи, про що відображено в протоколі судового засідання від 04.11.2021р.

Ухвалою суду від 04.11.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06 грудня 2021 р.

В судовому засіданні 06.12.2021р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторонами було укладено договір поставки сільськогосподарської продукції №А04/29-02 від 29 квітня 2021 року, відповідно до якого відповідач зобов`язався поставити позивачу сільгосппродукцію українського походження (просо, ячмінь, пшеницю, горох, овес, ріпак, сою, кукурудзу та інше).

Специфікацією №3 від 25.05.2021р. до договору сторони погодили, що позивач повинен вивезти кукрудзу зі складу відповідача до 24.06.2021 в кількісті 500,0 т на суму 4085000,00 грн.

26 травня 2021р. позивач згідно виставленого відповідачем рахунку від 25.05.2021 № 24 здійснив попередню оплату на суму 3583335,00 грн.

Товар позивачем отримано в кількості 319,44 т на суму 2609826,01 грн., тобто недопоставка товару, виходячи з проведеної оплати, має місце на суму 973508,99 грн. ( 3583335,00 грн. - 2609826,01 грн.)

В клопотанні про долучення доказів від 01.11.2021р. позивач надав докази направлення претензії на електронну пошту відповідача та повторного направлення засобами поштового зв`язку претензії відповідачу щодо поставки решти товару.

Вказує, що 13.09.2021р. отримав від відповідача видаткову накладну №29 від 26.05.2021р. про відпуск товару в кількості 319,44 т по ціні 7129,39 грн. без ПДВ на суму 2596250,07 грн. Тобто кількість отриманого товару співпадає з кількістю, яку заявляє позивач, однак загальна вартість є меншою через те, що відповідач вказав вартість кукурудзи меншою, аніж вказано в специфікації.

У зв`язку з неналежним невиконанням відповідачем умов договору щодо поставки кукурудзи, позивач звернувся до суду з позовом.

Відповідач, в порядку ст.ст.165, 251 ГПК України, не скористався правом подачі письмового відзиву на позовну заяву, доводи позивача не спростував.

Представник відповідача в засідання суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвала суду від 04.11.2021р. про закриття підготовчого провадження була отримана відповідачем 09.11.2021р., що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.158).

Згідно ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За вказаних обставин, беручи до уваги, що явка представників сторін в судове засідання не визнавалась обов`язковою, суд вирішує справу за відсутності представника відповідача.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

29 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вєкєта" (покупець) та Приватним підприємством "Ташір" (постачальник) було укладено договір поставки сільськогосподарської продукції №А04/29-02 (а.с.9-10), відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність (повне господарське відання) покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити сільгосппродукцію українського походження (просо, ячмінь, пшеницю, горох, овес, ріпак, сою, кукурудзу та інше) за згодою сторін (надалі-Товар) на умовах, передбачених даним договором.

Пунктом 1.4 договору передбачено, що терміни та умови поставки по Договору визначаються в специфікаціях, які є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п.1.5 договору, поставка Товару, вказаного в п.1.1 Договору, буде здійснюватись партіями. Найменування, кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю, вартість, строки, умови, місце, порядок і терміни поставки кожної окремої партії Товару, визнaчaютьcя в специфікаціях, які є невід`ємною частиною Договору, а також в видаткових накладних та інших супровідних документах підписаних Сторонами.

Пунктом 3.1 Договору сторони погодили, що порядок та терміни передачі товару зазначаються в специфікаціях, які є невід`ємною частиною Договору.

Згідно п.4.4 договору покупець здійснює оплату вартості товару з моменту заходу та прийняття товару у місці поставки, визначеному у специфікації, на підставі рахунка-фактури, шляхом перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, вказаний у даному договорі або у рахунках-фактурах постачальника.

Відповідно до п.5.1 договору за прострочення поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення поставки товару, від вартості несвоєчасно поставленого товару.

Специфікацією №3 від 25.05.2021р. сторони визначили, що поставці підлягає партія товару - кукурудза українського походження врожаю 2020 року в кількості 500,0 т на загальну суму 4085000,00 грн. (а.с.11).

Відповідно до п.3 специфікації покупець зобов`язаний в строк до 24 червня 2021 року вивезти товар зі складу продавця, згідно умов п.6 специфікації.

Згідно п.п. 5, 6 специфікації строк поставки загальної кількості товару не пізніше 24 червня 2021 року.

Місце постачання товару: FCA - с.Малі Низгірці Ружинського району, Житомирської обл., навантаження товару здійснюється силами та за рахунок постачальника на транспортний засіб номінований покупцем.

25.05.2021р. відповідачем було виставлено позивачу рахунок-фактуру №24 на загальну суму 4085001,90 грн. (а.с.59).

26 травня 2021р. позивачем сплачено відповідачу кошти в сумі 3583335,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1034 та податковою накладною від 26.05.2021р. (а.с.12, 13).

Позивач вказує, що ним зі складу відповідача вивезено товар в кількості 319,44 т на загальну суму 2609826,01 грн., на підтвердження чого надав товарно-транспортні накладні №368923 від 26 травня 2021р., №368920 від 26 травня 2021р., №368922 від 27 травня 2021р., №368913 від 26 травня 2021р., №368909 від 26 травня 2021р., №368910 від 26 травня 2021р., №429469 від 26 травня 2021р., №429466 від 26 травня 2021р., №368916 від 26 травня 2021р., №429472 від 26 травня 2021р., №368917 від 26 травня 2021р., акти отримання товару вантажоодержувачем від перевізника, реєстраційні талони (приймання), рахунок-фактуру №42 від 29.05.2021р. на надання послуг з перевезення кукурудзи, акт №42 від 29.05.2021р. про надання послуг з перевезення кукурудзи, реєстр товаро-транспортних накладних (а.с.14-58).

Факт передачі та отримання кукурудзи в кількості 319,44 т підтверджується і видатковою накладною відповідача №29 від 26.05.2021р., яка була отримана позивачем 13.09.2021р. вже після відкриття провадження у даній справі (а.с.129-130). Однак відповідач в накладній вказав вартість товару меншу, аніж визначено сторонами в договорі, у зв`язку з чим і загальна вартість відпущеного товару є меншою від загальної вартості, яку заявляє позивач.

Разом з тим, вартість одиниці товару не є предметом спору, а сума, яку заявляє до стягнення позивач є меншою від суми, яка випливає з первинних документів відповідача, тому спір вирішується судом в межах заявленої позивачем суми, оскільки суд не може виходити за межі позовних вимог.

Позивач зазначає, що 09.06.2021р. засобами електронного зв`язку відповідачу було направлено претензію з вимогою поставити товар в кількості 438,597 тонн або повернути грошові кошти в сумі 3583335,00 грн., які були перераховані відповідачу 26.05.2021, оскільки станом на 09.06.2021 товар не був поставлений (а.с.131-133).

У зв`язку з тим, що відповідач не здійснив поставку оплаченого товару на загальну суму 973508,99 грн., Товариство з обмеженою відповідальністю "Вєкєта" звернулося до суду з позовом про стягнення з Приватного підприємства "Ташір" 1000593,85 грн., з яких: 973508,99 грн. заборгованості, 21870,59 грн. пені за період з 25.06.2021р. по 16.08.2021р., а також 973,51 грн. інфляційних за липень 2021р. та 4240,76 грн. 3% річних за період з 25.06.2021р. по 16.08.2021р.

В підтвердження факту наміру отримати товар у відповідача, позивачем з клопотанням про долучення доказів було надано суду копію листа ТОВ "Синергія Агротрейд" від 21.10.2021р. №321, згідно якого товариство за заявкою ТОВ "Вєкєта" направляло 5 одиниць автотехніки в с.Малі Низгірці Ружинського району, Житомирської обл., які простояли з 30.05.2021р. по 31.05.2021р. з причин відмови господарства завантажувати товар (а.с.123).

Крім того, позивач подав докази, що ним 29.10.2021р. після відкриття провадження у даній справі було направлено відповідачу претензію з вимогою повернути попередню оплату в сумі 973508,99 грн., яка також залишена без відповіді та задоволення (а.с.118-122).

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За нормами ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших умов, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Матеріали справи підтверджують, що позивач 26.05.2021 перерахував відповідачу грошові кошти в сумі 3583335,00 грн.

Судом встановлено факт отримання у відповідача кукурудзи в кількості 319,44 т на загальну суму 2609826,01 грн.

Згідно ч.2 ст.693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Позивач, здійснивши попередню оплату за договором та отримавши товар лише частково, мав право вимагати від відповідача передачі решти товару або повернення частини суми попередньої оплати.

Слід вказати, що матеріали справи не містять належних доказів звернення позивача до відповідача з вимогою поставити решту товару або повернути частину суми попередньої оплати.

Надана позивачем копія претензії від 09.06.2021р., яка нібито була направлена на електронну пошту відповідача, не є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України, оскільки в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та в примірнику договору від 29.04.2021р. відсутні відомості щодо здійснення зв`язку з ТОВ "Ташір" за допомогою електронної пошти .

Надана позивачем претензія від 29.10.2021р. була направлена відповідачу вже після відкриття провадження у даній справі.

З огляду на викладене, зазначені претензії не приймаються судом до уваги.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 22.09.2020р. у справі №918/631/19 вказала, що у відповідача (постачальника, продавця) виникає зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, частини першої статті 530 ЦК України з наступного дня після спливу строку поставки.

Як вже вказувалося, п. п. 5, 6 специфікації визначено, що строк поставки загальної кількості товару не пізніше 24 червня 2021 року.

З наведеного випливає, що з 25.06.2021р. у відповідача виник обов`язок з повернення сплачених коштів за товар, який ним поставлений не був.

Матеріалами справи не містять доказів отримання позивачем від відповідача кукурудзи на суму 973508,99 грн., тому у відповідача відповідно виник обов`язок з 25.06.2021 повернути вказану суму позивачу.

Враховуючи, що тягар доказування виконання зобов`язання в частині передачі оплаченого товару покладено на відповідача, і останній не скористався правом подачі відзиву на спростування доводів позивача, не надав суду доказів погашення боргу, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення 973508,99 грн. вартості оплаченого, але неотриманого товару, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних, 3% річних та пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із приписів чинного законодавства, аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані.

При цьому, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс.

Тобто, правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку виконання зобов`язання у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) є грошовим зобов`язанням, а тому на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини 2 статті 625 цього Кодексу.

Дані правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 22 вересня 2020 року у справі №918/631/19, від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц та від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц.

Позивач нарахував до стягнення з відповідача 973,51 грн. інфляційних за липень 2021р. та 4240,76 грн. 3% річних за період з 25.06.2021р. по 16.08.2021р. (розрахунок на а.с.2-3).

Перевіривши вказаний розрахунок, суд дійшов висновку, що він виконаний у відповідності з умовами договору від 29.04.2021р., специфікації від 25.05.221р. та вимогами законодавства, є законним та обгрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 973,51 грн. інфляційних та 4240,76 грн. 3% річних підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 ЦК України визначає правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, сплату неустойки.

Частиною 1 ст.549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Відповідно до ст.ст.1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Умовами п.5.1 договору визначено, що за прострочення поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення поставки товару, від вартості несвоєчасно поставленого товару.

Позивач просить стягнути з відповідача 21870,59 грн. пені, яка нарахована за період з 25.06.2021р. по 16.08.2021р.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (частина перша статті 614 ЦК України).

Як вже зазначалося, пунктом 3 специфікації сторони погодили, що покупець зобов`язаний в строк до 24 червня 2021 року вивезти товар зі складу продавця, згідно умов п.6 специфікації. Тобто, обов`язок забрати товар зі складу продавця покладено на покупця.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що відповідачем чинились перешкоди в отримані позивачем товару в установлений строк.

Як наголошувалось вище, копія претензії від 09.06.2021р., яка нібито була направлена на електронну пошту відповідача, судом не розцінена як належний та допустимий доказ з підстав, викладених вище.

Копія листа від 21.10.2021р. №321 ТОВ "Синергія Агротрейд", яке як вказує позивач здійснювало отримання та перевезення вантажу від відповідача, не є належним доказом прибуття автотранспорту в с. Малі Низгірці Ружинського району, Житомирської обл. з метою отримання товару у відповідача .

До того ж у листі має місце посилання на обставини, які також не підтверджуються ніякими доказами.

Крім того, суд звертає увагу, що ні договором, ні специфікацією не визначено умови узгодження сторонами про готовність товару до відвантаження.

Тобто, за відсутності погоджених умов щодо повідомлення про готовність товару до навантаження не вбачається можливим встановити з чиєї вини не відбулось відвантаження та отримання товару.

Враховуючи недоведеність позивачем вини відповідача у простроченні поставки товару, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення 21870,59 грн. пені в повному обсязі.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України", зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

За приписами ч.1ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в загальній сумі 978723,26 грн., з яких: 973508,99 грн. заборгованості, 973,51 грн. інфляційних та 4240,76 грн. 3% річних.

Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 21870,59 грн. пені.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову в сумі 978723,26 грн., на відповідача покладається судовий збір в розмірі 14680,85 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Ташір" (13600, Житомирська обл., смт.Ружин, вул.Шкільна, 9, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вєкєта" (65039, м.Одеса, вул.Генуезька, будинок 24Б, офіс 520, ):

- 973508,99 грн. заборгованості,

- 973,51 грн. інфляційних,

- 4240,76 грн. 3% річних,

- 14680,85 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 21870,59 грн. пені.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 16.12.21

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу (рек. з повід)

3 - відповідачу (рек. з повід.)