ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2720/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м.Київ,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПрАТ "Харківський завод транспортного устаткування", м.Харків,
про стягнення 6726579,84 грн,
за участю представників:

позивача - Жирного О.С. (довіреність № 1-2523 від 10.12.2020);

відповідача - Скіпор В.А., ордер серії АХ № 1044642 від 03.09.2021,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз", м.Київ, звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою (вх. № 2720/21 від 07.07.2021) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПрАТ "Харківський завод транспортного устаткування", м.Харків, про стягнення суми нарахованої пені в розмірі 4341267,84грн та штрафу в розмірі 2385312,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення умов Договору про закупівлю товарів № від 05.06.2020 та приписів чинного законодавства, свої зобов`язання щодо поставки товарів виконав у встановлений Договором строк (до 12.11.2020) частково на суму 11926560,00 грн, іншу частину зобов`язань по Договору на суму 23853120,00 грн відповідач не виконав, у зв`язку з чим є підстави для застосування до нього штрафних санкцій, передбачених п. 7.4 Договору.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.07.2021 вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі 922/2720/21 за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання.

Протокольною ухвалою господарського суду від 05.08.2021 строк підготовчого провадження у справі було продовжено на 30 днів - до 06.10.2021.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 03.09.2021, відповідач проти позову заперечував з огляду на те, що ТОВ "ПрАТ ХЗТУ" вживало та вживає усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, але належне виконання зобов`язання шляхом поставки двох установок в строк до 12.11.2021 виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили протягом 269 днів, у зв`язку із карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, внаслідок якого було зупинено роботи конвеєра, всього складального та агрегатного виробництва ТОВ "ПрАТ Харківський завод транспортного устаткування". На підтвердження форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відповідач надав Сертифікати Торгово-промислової палати України № 3100-21-0006 від 05.01.2021; № 5300-20-1750 від 29.10.2020; № 5300-201975 від 15.12.2020. Отже, відповідач вважає безпідставним нарахування пені та штрафу протягом 182 днів з 12.11.2020, з урахуванням того, що зобов`язання з поставки товару на суму 23853120,00 грн станом на 28.07.2021 було виконаним.

13.09.2021 позивачем надано до суду відповідь на відзив відповідача на позовну заяву, в якій позивач зазначив, що твердження відповідача щодо наявності у нього підстав для звільнення від відповідальності за порушення господарського зобов`язання по Договору № 2 від 2020 р. внаслідок форс-мажорних обставин не відповідають дійсності. А саме позивач вказує, що на момент подачі заявки на участь у процедурі закупівлі та укладання договору за результатами проведеної процедури закупівлі, карантинні заходи на території країни вже існували тривалий час та, відповідно, відповідач був ознайомлений ще під час подачі документів на участь у процедурі закупівлі про введені обмеження на території країни в зв`язку з епідемією СОVID-19, та міг і повинен був врахувати настання можливих негативних наслідків щодо функціонування підприємства відповідача під час виконання Договору № від 05.06.2020. Порушення контрагентом відповідача - ПрАТ "АвтоКРАЗ" своїх обов`язків з виробництва та поставки шасі КрАЗ-63221, що спричинило, за твердженням відповідача, неможливість виробництва установок підйомних УПА 60/80ПХ-01, не є тими обставинами, які звільняють відповідача від відповідальності за порушення строків поставки обумовленого Договором товару. Крім того, позивач вважає, що обставини непереборної сили, зазначені в Сертифікаті ТПП України № 3100-21-0006 від 05.01.2021, засвідчувались на підставі неналежних та недопустимих доказів, зокрема, Сертифікату № 5300-20-1750 від 29.10.2020, який станом на момент засвідчення Сертифікатом ТПП України № 3100-21-0006 05.01.2021 зазначених у ньому обставин непереборної сили, які стали головною підставою для засвідчення обставин непереборної сили, зазначених у Сертифікаті ТПП України № 3100-21-0006 від 05.01.2021, не підтверджував.

28.09.2021 до суду надійшли письмові заперечення відповідача на відповідь позивача на відзив, в яких відповідач не погодився з доводами позивача та наполягав на тому, що належне виконання ТОВ "ПрАТ ХЗТУ" зобов`язання за Договором № виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин, що товариством вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

05.10.2021 відповідачем подано до суду заяву про зменшення розміру неустойки на 90% від заявленої у позові суми у разі задоволення позовних вимог.

Протокольною ухвалою господарського суду від 07.10.2021 підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті.

У письмових запереченнях на вищевказану заяву, які надійшли до суду 18.10.2021, позивач зазначив про відсутність підстав для зменшення судом першої інстанції розміру неустойки (пені).

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечувала, у разі задоволення позову просила зменшити суму заявленої до стягнення неустойки на 90%.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

05.06.2020 між Акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії "Оператор газосховищ України" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПрАТ Харківський завод транспортного устаткування" (відповідач) було укладено Договір № про закупівлю товарів, згідно з п. 1.1 якого відповідач, як постачальник, зобов`язався у визначений цим Договором строк передати у власність позивача, як покупця, Врубові та тунелепрохідні, бурильні чи прохідницькі машини для добування вугілля чи гірських порід (Підйомні агрегати для ремонту свердловин) Код згідно ЄЗС ДК 021-20 - 0, (далі - товари), зазначені в Специфікації, що є додатком 1 до цього Договору, а позивач зобов`язався прийняти і оплатити такі товари.

Згідно з п. 1.2 Договору, найменування (номенклатура, асортимент), кількість товарів, одиниця виміру, ціна за одиницю, строк поставки, місце поставки, інші умови зазначаються у Специфікації.

Відповідно до п. 3.1 Договору, загальна сума Договору становить 35779680,00 грн, у тому числі ПДВ 5963280,00 грн.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що постачальник зобов`язується передати покупцю товари в кількості, строки та в місці поставки відповідно до Специфікації.

Відповідно до п. 5.8 Договору, датою поставки товарів за цим Договором є прийняття покупцем товарів за кількістю та якістю відповідно до п. 5.13 цього Договору та передача постачальником покупцю в повному обсязі наступних документів - видаткової накладної; оригіналу паспорту якості або сертифікату якості виробника товарів на кожну одиницю (або партію) товару; документу про підтвердження строків придатності товарів; інструкції про застосування товарів; рахунку-фактури; товарно-транспортної накладної.

Згідно з п. 6.3.1 Договору, постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим Договором.

Відповідно до п. 12.1 Договору, що цей Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє в частині поставки товарів по 12.11.2020, а в частині розрахунків - до повного їх виконання.

Отже, за умовами укладеного Договору весь обсяг товарів по договору повинен був бути поставлений покупцю протягом 160-ти календарних днів з моменту підписання Договору, тобто по 12.11.2020 включно.

Проте, відповідач свої зобов`язання щодо поставки товарів виконав у встановлений договором строк (до 12.11.2020) частково на суму 11926560,00 грн, що підтверджується підписаними між сторонами Договору видатковими накладними №ЗТ-0000145 від 16.09.2020 та 29.10.2020, а також актом приймання продукції (товарів) за кількістю та якістю № 81 від 21.09.2020.

Перша установка підйомної УПА 60/80ПХ-01 на базі шасі КрАЗ-63221 була поставлена відповідачем позивачу своєчасно, а саме 16.09.2020.

Друга установка підйомної УПА 60/80ПХ-01 на базі шасі КрАЗ-63221 вартістю 11926560 грн була поставлена відповідачем позивачу лише 28.07.2021 під час розгляду справи у суді.

Отже, станом на день подання позову до суду (07.07.2021) відповідачем не було виконано Договір в частині поставки двох установок загальною вартістю 23853120,00 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено: якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

За приписами ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 7.4 Договору сторони встановили відповідальність за порушення господарського зобов`язання. Зокрема, за порушення строків поставки товарів або недопоставку товарів постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки товарів понад тридцять днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10 відсотків вартості товарів, поставку яких прострочено. Сплата пені та/або штрафу не звільняє постачальника від виконання зобов`язань за цим Договором.

Отже, у зв`язку з порушенням господарського зобов`язання, за розрахунком позивача, відповідач має сплатити позивачу суму пені в розмірі 4341267,84 грн, а також суму штрафу, що дорівнює 10% вартості товарів, поставку яких прострочено на строк понад 30 днів, у розмірі 2385312,00 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на неможливість виконання зобов`язань за Договором внаслідок дії непереборної сили, а саме введення на території України карантину постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом "SARS-CoV-2", його подальше продовження до 01.10.2021, та неможливість у зв`язку з цим контрагента відповідача - ПрАТ "АвтоКРАЗ", який є єдиним виробником шасі КрАЗ-63221-0100020-05 в Україні, поставити відповідачу відповідні комплектуючі для виготовлення останнім установок підйомних УПА 60/80ПХ-01 на базі шасі КрАЗ-63221 на виконання умов Договору № від 05.06.2020.

Суд не приймає вищевказані доводи відповідача як такі, що можуть бути підставою для звільнення його від відповідальності за невиконання договірних зобов`язань, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 8.1 Договору, сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею сторін.

У п. 8.2 Договору сторони визначили, що сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 5 календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Згідно з п. 8.3 Договору, доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються компетентним органом, зокрема, довідка торгово-промислової палати України. Строк надання відповідних документів - протягом 14 днів з моменту виникнення обставин непереборної сили.

Відповідачем не було надано позивачу повідомлення про настання обставин непереборної сили, та не було надано на підтвердження таких обставин документів, в строки, що передбачені умовами договору, а тому у відповідача відсутні підстави посилатися на настання обставин непереборної сили, як на підставу звільнення його від відповідальності за порушення господарського зобов`язання.

Крім того, пунктом 8.1 Договору чітко визначено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею сторін.

Договір між позивачем та відповідачем укладено 05.06.2020, а карантинні заходи на території країни були введені постановою КМУ № 211 з 12.03.2020, тобто, до укладання сторонами договору.

При цьому, вищевказаний договір був укладений за результатами проведеної процедури закупівлі UA-2020-03-06-000464-с, що розміщена на сайті уповноваженого органу за посиланням https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-03-06-000464-с. Оголошення про проведення вищевказаної процедури закупівлі було розміщено 06.03.2020, а документи на участь у вищевказаній процедурі закупівлі були подані відповідачем 08.04.2020.

Тобто, на момент подачі заявки на участь у процедурі закупівлі та укладання договору за результатами проведеної процедури закупівлі, карантинні заходи на території країни вже існували тривалий час та, відповідно, відповідач був обізнаний ще під час подачі документів на участь у процедурі закупівлі про введені обмеження на території країни в зв`язку з епідемією СОVID-19, та мав врахувати настання можливих негативних наслідків щодо функціонування підприємства відповідача під час виконання Договору № від 05.06.2020.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому, укладаючи спірний договір, позивач повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов`язання з поставки товару та, відповідно, об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у вказаний строк.

Частиною другою статті 218 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

За таких обставин, суд вважає, що у даному випадку наявні підстави стверджувати про невиконання належним чином відповідачем своїх зобов`язань згідно з умовами Договору та про порушення у зв`язку з цим прав та інтересів позивача.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 4 341 267,84 грн та штрафу в розмірі 2 385 312,00 грн, здійснених на підставі п. 7.4 Договору, законними та обґрунтованими.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Надавши правову оцінку обставинам, встановленим на підставі наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" є законними та обґрунтованими.

Водночас, суд визнав за можливе частково задовольнити заяву відповідача про зменшення заявленої до стягнення суми неустойки, виходячи з наступного.

Як вбачається з пояснень відповідача та наданих ним документів, в забезпечення виконання Договору, згідно з пунктом 7.7, ТОВ "ПрАТ ХЗТУ" надало AT "Укртрансгаз" безвідкличну безумовну банківську гарантію AT "Банк Січ" № 203464-ГР-1469 від 21.05.2020 на суму 1788984,00 грн, що складає 5% ціни Договору.

Крім того, з метою прийняття участі в тендері на поставку Акціонерному товариству "Укртрансгаз" установок підйомних УПА 60/80ПХ-01, відповідач ще за три місяці до укладання Договору з позивачем, а саме 12.02.2020 уклав Договір № 4КР/20 на поставку шасі КрАЗ-63221-0100020-05 з Товариством з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький автомобільний завод" та здійснив 26.02.2020 передоплату власними коштами у розмірі 2377200,00 грн, що складає 70% вартості договору.

За умовами Договору № 4КР/20, ТОВ "КРАЗ" прийняло на себе зобов`язання поставити відповідачу шасі в термін до 26.06.2020, оскільки ТОВ "ПрАТ ХЗТУ" потрібен був час після отримання шасі доробити (виготовити) на них установки та передати їх позивачеві.

ТОВ "КРАЗ" за Договором комісії № 496А/19 від 19.11.2019 мало отримати шасі КрАЗ-63221-0100020-05 від ПрАТ "АвтоКРАЗ", який є єдиним виробником таких шасі в Україна, на виконання умов договору № 4КР/20.

Також за власні кошти відповідачем з метою своєчасного та повного виконання зобов`язань за Договором № було придбано в ТОВ "Українська Незалежна Геологічна Група" за Договором № 14/07-20-У від 14.07.2020 в період з 1 по 7 вересня 2020 року додаткове обладнання (комплектуючі) на суму 3988548,00 грн.

Перша установка підйомна УПА 60/80ПХ-01 на базі шасі КрАЗ-63221 була поставлена відповідачем своєчасно, а саме 16.09.2020.

Водночас, суд враховує , що договір не був виконаний відповідачем своєчасно та в повному обсязі з незалежних від нього обставин, а саме у зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань контрагентами через запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів.

Листом № 206-21 від 12.05.2021 відповідач звернувся до АТ "Укртрансгаз" з проханням внести зміни до Договору № з метою заміни шасі КрАЗ-63221-0100020-05 на шасі МЛЗ-6317, яке за технічними показниками відповідає вимогам тендерної документації та аналогічне за ціною, але досягти згоди не вдалось.

Отже, суд враховує, що відповідач вживав та вживає усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, про що свідчить, зокрема, поставка позивачеві 28.07.2021 другої установки підйомної УПА 60/80ПХ-01 на базі шасі КрАЗ-63221 вартістю 11926560 грн.

Крім того, 28.12.2020 відповідачем були перераховані на банківський рахунок позивача грошові кошти у розмірі 1788984,00 грн за Банківською гарантією № 203464-ГР-1469 від 21.05.2020.

Заперечуючи проти заяви відповідача про зменшення розміру неустойки, позивач вказує на приписи частини 1 статті 233 Господарського кодексу України, згідно якої суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зокрема, позивач зазначає, що АТ "Укртрансгаз" здійснює суспільно-важливу і стратегічну функцію по своєчасному та безперебійному забезпеченню суб`єктів господарювання та соціальної сфери України природним газом, шляхом його зберігання в підземних газосховищах. Невиконання (неналежне виконання) відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань призводить до значних збитків та провокує суттєві ризики сталої роботи підприємства позивача.

Водночас, суд бере до уваги, що позивачем не заявлено вимоги про виконання відповідачем основного зобов`язання, а позовними вимогами є лише стягнення з відповідача неустойки у вигляді пені та штрафу, які за своєю суттю є господарськими санкціями.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду України, вкладеним у постанові від 18.03.2020 в справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 11.07.2014 № 7-РП/2013, наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Пунктом 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, а також враховуючи, що порушення строків виконання договірних зобов`язань сталося не з вини відповідача, який докладає достатньо багато зусиль для належного виконання умов договору, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, на 50% від заявленої до стягнення суми, що є співрозмірним в контексті інтересів обох сторін.

Таким чином, з урахуванням перерахунку, стягненню з відповідача підлягає сума пені в розмірі 2170633,92 грн, а в іншій частині пені в сумі 2170633,92 грн суд відмовляє у позові.

Враховуючи приписи ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати суд покладає на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 551, 610, 611, 612, 624 Цивільного кодексу України, ст.ст. 42, 193, 218, 233 Господарського кодексу України, ст.ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПрАТ "Харківський завод транспортного устаткування" (юридична адреса: 61035, м.Харків, вул. Каштанова, буд. 14; фактична адреса: 61009, м. Харків, вул. Достоєвського, буд. 3; ) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м.Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1; ) - пеню в розмірі 2170633,92 грн; штраф у розмірі 2385312,00 грн; витрати зі сплати судового збору в розмірі 100898,70грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 2170633,92 грн пені у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ст.ст. 256-257 ГПК України протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "20" грудня 2021 р.

Суддя Н.М. Кухар