РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.12.2021Справа № 910/15032/21

За позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційна транспортна компанія»

про стягнення 15 447,50 грн,

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Пасічнюк С.В.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - позивач, АТ «Українська залізниця») в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» (далі - Філія) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційна транспортна компанія» (далі - відповідач) про стягнення 15 447,50 грн штрафу за неправильне зазначення відправником відомостей про адресу вантажоодержувача.

Безпосередньо у позовній заяві міститься клопотання про здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 позовну заяву АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

04.10.2021 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2021 позовну заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/15032/21, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/15032/21.

В матеріалах справи наявні докази отримання позивачем та відповідачем ухвали Господарського суду міста Києва від 06.10.2021 про відкриття провадження у справі № 910/15032/21.

13.10.2021 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 15 447,50 грн. В основу заперечень відповідача покладене твердження про те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження правових підстав для стягнення з відповідача штрафу за, нібито, неправильно зазначену у накладній № 43668664 поштову адресу вантажоодержувача.

У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що в накладній № 43668664 відповідачем було зазначено основний ідентифікатор вантажоодержувача - 4-значний код (0136) та код ЄДРПОУ відповідної юридичної особи, що, на думку відповідача, дозволяло позивачу ідентифікувати вантажоодержувача.

В своїх запереченнях відповідач також посилається на лист вантажоодержувача ТОВ «Лемтранс» № 1481-В від 30.09.2021, який, на думку відповідача, підтверджує, що за поштовою адресою, вказаною в накладній № 43668664: 51918, Дніпропетровська обл., м. Кам?янське, вул. Енергетиків, 28-б, розташовано його структурний підрозділ - Вагонне депо Дніпродзержинськ ТОВ «Лемтранс».

13.10.2021 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру неустойки (штрафу), відповідно до якого просив зменшити розмір штрафу до 1 544,75 грн, що відповідає 1/10 від розміру розрахованого позивачем штрафу.

13.10.2021 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання (заява) про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Згідно вказаного клопотання відповідач просив залучити до участі у справі № 910/15032/21 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю «БГС РЕЙЛ» ().

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Інноваційна транспортна компанія» в задоволенні клопотання про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «БГС РЕЙЛ» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

01.11.2021 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач просив прийняти відповідь на відзив як доказ в обґрунтування позовних вимог та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

17.12.2021 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи документів. Судом клопотання задоволене.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, заяву позивача про усунення недоліків, відзив на позовну заяву, клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки (штрафу), відповідь на відзив та додані до них докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року згідно залізничної накладної № 43668664 від 25.04.2021, яка відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України є основним перевізним документом та обов`язковою двосторонньою формою угоди на перевезення вантажу, зі станції Індустріальна Південної залізниці Товариство з обмеженою відповідальністю «Інноваційна транспортна компанія» (відповідач) здійснило відправку порожнього вагону № 63553069 на станцію Кам?янське Придніпровської залізниці.

Вантажоодержувачем за вказаною накладною є Вагонне депо Дніпродзержинськ ТОВ «Лемтранс» за адресою: 51918, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Енергетиків, 28-б.

Станцією відправлення, згідно листа відправника № 1092 від 27.04.2021 надана телеграма на станцію Кам?янське Придніпровської залізниці № 6 від 27.04.2021, якою зазначено вважати вірною адресу отримувача: м. Київ, вул. Антоновича, буд. 46-46А.

30.04.2021 року по прибуттю порожнього вагону № 63553069 на станцію призначення Кам`янське Придніпровської залізниці було виявлено, що у накладній № 43668664 невірно зазначено адресу одержувача. Вагон № 63553069 було затримано до з`ясування вантажоодержувача, про що було складено акт загальної форми № 31 від 30.04.2021.

Станцією Кам?янське Придніпровської залізниці на підтвердження невірно зазначеної адреси складено Акт загальної форми № 236 від 30.04.2021, з розрахунком штрафу згідно статей 122, 118 Статуту залізниць України, розмір якого складає 15 447,50 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь штраф за невірно зазначену адресу вантажоодержувача у накладній у сумі 15 447,50 грн, проти чого заперечує відповідач, що і є причиною спору.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Статтею 3 Закону України «Про залізничний транспорт» визначається, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Законів України «Про транспорт», «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 2 Статуту залізниць України, останній визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом. На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Статтею 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до ст. 23 Статуту залізниць України відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Статтею 122 Статуту залізниць України встановлено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Якщо через порушення відправником Правил перевезення небезпечних вантажів сталася аварія, збитки відшкодовуються відправником.

Пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів встановлено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил.

Згідно п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення.

Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (п. 1.2 Правил).

Пунктом 1.3 Правил оформлення перевізних документів визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ.

Перевізні документи, оформлені відправником в паперовому вигляді, перевіряються начальником станції або уповноваженим ним працівником станції у разі надання згоди на навантаження на місцях загального користування. Перевіркою встановлюються: наявність плану (місячного або додаткового) на перевезення, відсутність заборон і обмежень у даному, напрямку перевезення, правильність заповнення бланків перевізних документів відповідно, до правил оформлення перевізних документів, наявність зазначених відправником у графі 9 «Документи, що додані відправником» додаткових супровідних документів та документів« дозвільного характеру на відправлення вантажу контролюючих органів, необхідність одержання яких передбачено законами України (п. 1.4. Правил).

Відповідно до п. 2.1. Правил оформлення перевізних документів відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, у тому числі графи № 4, 5 та в яких вказується точне та повне найменування одержувача, адреса та його код.

Згідно з п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача, з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

У графі 55 «Правильність внесених відомостей підтверджую» представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі, (п. 2.3. Правил оформлення перевізних документів).

Як вбачається з накладної № 436686641, правильність внесених відомостей в ній підтверджено підписом диспетчера Долі Алли Володимирівни, який скріплений «ЕЦП» 24.04.2021 15:49.

Згідно ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Ст. 129 Статуту залізниць України встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Наведені вище норми права свідчать про те, що підставою застосування щодо відправника санкції є невірне зазначення адреси у залізничній накладній.

Таким чином підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним указаних відомостей, зокрема, за неправильне зазначення ним адреси одержувача, є акт загальної форми, складений у випадках передбачених статтею 129 Статуту.

За неправильно зазначені у накладній масу вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 цього Статуту, а саме у п`ятикратному розмірі від провізної плати. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за всі наслідки, які виникли (стаття 122 Статуту залізниць України).

Позивачем нараховано штраф у сумі 15 447,50 грн, виходячи з наступного розрахунку: 3 089,50 грн х 5 = 15 447,50 грн, де 3 089,50 грн. - провізна плата по накладній № 43668664 (графа 31 накладної); 5 - кількість провізних плат.

Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено доведеність факту порушення відповідачем вимог статті 122 Статуту залізниць України та нарахування у зв`язку з цим 15 447,50 грн за невірне зазначення у накладній адреси вантажоодержувача.

Щодо доводів відповідача, наведених у відзиві в якості заперечень, слід зазначити наступне.

При прибутті вагону на станцію Кам`янське Придніпровської залізниці було встановлено факт неправильного зазначення адреси одержувача, а саме було виявлено, що відправником замість правильної адреси: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, 46-46А, було зазначено: 51918, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Енергетиків, 28-б, у зв`язку з чим вагон було затримано, про що складено акт загальної форми № 31 від 30.04.2021. Станцією відправлення, згідно листа відповідача № 1092 від 27.04.2021 була надана телеграма на станцію Кам?янське Придніпровської залізниці № 6 від 27.04.2021, якою зазначено вважати вірною адресу отримувача: м. Київ, вул. Антоновича, буд. 46-46А.

Суд наголошує на тому, що саме відповідач звернувся з листом № 1092 від 27.04.2021 на ім?я начальника станції Індустріальна Південної залізниці, яким просив провести заміну адреси одержувача на 03150, Україна, м. Київ, вул. Антоновича, 46-46А.

Суд вважає безпідставними та необґрунтованими посилання відповідача на лист вантажоодержувача ТОВ «Лемтранс» № 1481-В від 30.09.2021, який, на думку відповідача, підтверджує, що за поштовою адресою, вказаною в накладній № 43668664: 51918, Дніпропетровська обл., м. Кам?янське, вул. Енергетиків, 28-б, розташовано його структурний підрозділ - Вагонне депо Дніпродзержинськ ТОВ «Лемтранс».

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що за ідентифікаційним номером Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» 30600592 не зареєстровано даних про відокремлений підрозділ - Вагонне депо Дніпродзержинськ ТОВ «Лемтранс».

Докази, надані відповідачем щодо розташування структурного підрозділу - Вагонного депо Дніпродзержинськ ТОВ «Лемтранс» за адресою: 51918, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Енергетиків, 28-б, не свідчать про те, що відповідачем було зазначено вірну адресу вантажоодержувача. Лист відповідача № 1092 від 27.04.2021 додатково свідчить про зміну адреси вантажоодержувача.

Суд також відхиляє твердження відповідача про те, що накладна № 43668664 оформлена з порушенням норм чинного законодавства України, оскільки не містить відомостей про складання актів загальної форми на підтвердження причин внесення змін до накладної та про підстави для матеріальної відповідальності.

Дослідивши наявну в матеріалах справи накладну № 43668664, судом встановлено, що графа 49 вказаної накладної містить відомості про складання актів загальної форми № 31 та № 236 від 30.04.2021. Правильність внесених відомостей підтверджена підписом відповідальної особи позивача та скріплена печаткою залізниці.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення судом суми штрафу суд зазначає наступне.

Норми Статуту залізниць України є спеціальними у сфері залізничних перевезень, не суперечать положенням Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України і підлягають першочерговому застосуванню.

Штраф за неправильно зазначені у накладній маси, кількості місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача стягується з вантажовідправника відповідно до статей 118, 122 Статуту залізниць України незалежно від наявності збитків та наслідків, і можливості його зменшення Статутом не передбачено.

В даному випадку санкція не є договірною, а виникає із зазначених положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу.

Дана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.02.2018 у справі № 906/434/17, від 20.03.2018 у справі № 925/1025/17, від 05.02.2019 у справі № 914/2339/17, від 22.03.2018 у справі № 917/964/17.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафу.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статей 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення суму штрафу.

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення штрафу в розмірі 15 447,50 грн.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається із суми судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України та повне задоволення позову, судовий збір у сумі 2 270,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційна транспортна компанія» (Україна, 02081, місто Київ, вулиця Здолбунівська, будинок 7Д, корпус З; ідентифікаційний код 41428805) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (Україна, 03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (Україна, 49602, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108; ідентифікаційний код 40081237) 15 447,50 грн (п?ятнадцять тисяч чотириста сорок сім гривень 50 коп.) штрафу та 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 20.12.2021.

Суддя Гумега О.В.