СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року м. Харків Справа № 913/300/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Стойка О.В. , суддя Чернота Л.Ф.

секретар судового засідання Полупан Ю.В.

за участю представників:

позивача Гуйда Д.М., довіреність б/н від 01.01.2021, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №5428 від 03.10.2013, договір про надання правової допомоги (витяг) №01/03/2021 від 01.03.2021 (бере участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції)

відповідача не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Добашинскас Ганни Григоріївни (вх. №3184Л/3)

на рішення Господарського суду Луганської області від 12.08.2021

у справі №913/300/21 (суддя Смола С.В., повний текст рішення складено та підписано 17.08.2021)

та на додаткове рішення Господарського суду Луганської області від 27.08.2021 (повний текст складено та підписано 01.09.2021)

за позовом Громадської спілки Організація колективного управління авторськими і суміжними правами, м.Київ

в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю Бест Мьюзік, м.Київ

до Фізичної особи підприємця Добашинскас Ганни Григоріївни, м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 56.750,00 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Громадська спілка Організація колективного управління авторськими і суміжними правами звернулась до Господарського суду Луганської області в інтересах ТОВ Бест Мьюзік з позовом до ФОП Добашинскас Ганни Григоріївни про стягнення компенсації за незаконне використання твору Кружит (виконавець Monatik) у сумі 56.750,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ФОП Добашинскас Г.Г. порушила майнові авторські права ТОВ "Бест Мьюзік" на музичний твір "Кружит" (виконавець - Monatik), оскільки відповідач без дозволу правовласника та без виплати авторської винагороди здійснював публічне виконання вказаного музичного твору, у зв`язку з чим просить стягнути компенсацію за незаконне використання вказаного музичного твору у сумі, що еквівалентна 25-ти прожитковим мінімумам для працездатних осіб станом на 01.01.2021 року, що становить 56750,00 грн.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 12.08.2021 у справі №913/300/21 позов задоволено повністю. Cтягнуто з ФОП Добашинскас Г.Г. на рахунок ГС ОКУАСП в інтересах ТОВ Бест Мьюзік компенсацію за незаконне використання твору Кружит у сумі 56.750,00 грн, судовий збір у сумі 2.270,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Луганської області від 27.08.2021 стягнуто з ФОП Добашинскас Г.Г. на рахунок ГС ОКУАСП витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 12.000,00 грн. Решту витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 18.000,00 грн покладено на ГС ОКУАСП.

Відповідач з вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодилась, звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначені основне рішення Господарського суду Луганської області від 12.08.2021 у справі №913/300/21 та додаткове рішення Господарського суду Луганської області від 27.08.2021. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, заявник зазначає, що судом при розгляді справи не в повній мірі враховані та не вірно оцінені доводи відповідача, рішення прийняті з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- скаржник заперечує повноважність ГС Організація колективного управління авторськими і суміжними правами щодо заявлення даного позову, з огляду на те, що вона не є акредитованою організацією колективного управління у сфері «публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів»;

- факт використання спірного музичного твору у власній господарській діяльності не підтверджений належними та допустимими доказами, оскільки акти фіксації складений представником ГС Українська ліга авторських та суміжних прав без участі відповідача, не містить його підпису, тому відомості зазначені в акті (складеному одноособово представником позивача) викликають сумніви в їх достовірності;

- критичне ставлення у апелянта викликає відеозаписи від 13.03.2021, оскільки він не містять підтвердження проведення записів саме в закладі відповідача та з його змісту неможливо встановити особу, місце та час, в якій він здійснюється, а також те, що під час відео зйомки в приміщенні проводилось комерційне використання саме музичного твору «Кружит» у виконання Монатіка шляхом його публічного виконання;

- суд першої інстанції не вірно оцінив доводи відповідача про те, що позивач намагається стягнути компенсацію за порушення майнових авторських прав за використання твору, права на який фактично позивачу не передавались, оскільки виходячи з термінології яку використовували правовласник та видавник твір та відеокліп є різними об`єктами майнових прав, і про передачу конкретного об`єкту сторони зазначають в додатку до договору.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2021 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Істоміна О.А. - головуючий суддя, судді Попков Д.О.,Чернота Л.Ф.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 апеляційну скаргу ФОП Добашинскас Г.Г. залишено без руху через відсутність доказів сплати судового збору у відповідному розмірі.

Після усунення відповідачем недоліків апеляційної скарги ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Добашинскас Г.Г. та призначено її до розгляду на 13.12.2021. Встановлено сторонам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 263 ГПК України.

24.11.2021 на адресу Східного апеляційного господарського суду від представника ГС Організація колективного управління авторськими і суміжними правами надійшло клопотання (вх.№13658) про участь в судовому засіданні по справі 913/300/21, призначеному на 13.12.2021 о 11:00 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке було задоволено відповідною ухвалою суду від 25.11.2021.

Представник відповідача також виявив бажання брати участь в судовому засіданні поза межами суду в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, про що надіслав відповідне клопотання на адресу (вх.№14255 від 07.12.2021), яке також задоволено ухвалою апеляційного суду від 09.12.2021.

Позивач, ГС Організація колективного управління авторськими і суміжними правами, надав відзив на апеляційну (вх.№14417 від 10.12.2021), в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Луганської області від 12.08.2021 та додаткове рішення Господарського суду Луганської області від 27.08.2021 залишити без змін, як законне та обґрунтоване. Також позивач просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в розмірі 30.000,00 грн. В обґрунтування доводів, наведених у відзиві на апеляційну скаргу позивач посилається на практику Верховного суду з розгляду подібних господарських спорів.

Разом з відзивом позивач надав заяву (вх.№14418 від 10.12.2021) про покладення на відповідача витрат на професійну технічну допомогу разом з додатками, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в розмірі 30.000,00 грн.

13.12.2021 на електрону адресу апеляційного господарського суду надійшло клопотання (вх.№14455) представника відповідача ФОП Добашинскас Г.Г. Чернобай С.С. про перенесення судового засідання, в зв`язку з неможливістю представника бути присутнім через зайнятість в іншому судовому засіданні, призначеному на цю ж дату в Лисичанському міському суді Луганської області.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Правовий аналіз приписів наведеної вище норми чинного процесуального законодавства свідчить про те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не наявність відповідного клопотання учасника судового процесу, а саме неможливість вирішення спору у даному судовому засіданні.

Розглянувши вищезазначене клопотання представника апелянта, колегія суддів дійшла висновку, що воно не підлягає задоволенню, оскільки заявником до клопотання не додано доказів, в підтвердження обставин наведених в ньому, а також не доведено неможливості забезпечити належне представництво інтересів відповідача іншою особою. Крім того, відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В судове засідання з`явився представник позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, який підтримав відзив на апеляційну скаргу та заяву про ст.

За приписами ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» є організацією колективного управління, що підтверджується витягом з Реєстру організацій колективного управління від 15.09.2020 №18, основним напрямами діяльності якої є фіксація фактів правопорушень авторського права ( п. 2.2 Статуту ГС «ОКУАСП»).

01.06.2016 між громадянином України ОСОБА_1 як правовласником та ТОВ «Бест Мьюзік» як видавцем, укладено договір №16-ПФ про передачу виключних авторських і суміжних прав за умовами якого правовласник передає видавцю, належні правовласнику виключні майнові права на об`єкти, зазначені в додатках до договору, що означає право видавця використовувати об`єкти протягом строку і на території способами, зазначеними в п.2.2 договору.

Іншими умовами договору №16-ПФ передбачено:

- за надані виключні майнові права на об`єкти видавець зобов`язується виплачувати правовласнику роялті та виконувати інші зобов`язання, покладені на нього договором (п.2.1);

- права на використання об`єктів вважаються переданими видавцю в момент підписання договору та відповідних додатків до нього (п. 2.3);

- визначення терміну відеокліп (як у множині, так і в однині) це аудіовізуальний твір, виготовлений в жанрі «музичний відеокліп» або є аудіовідеозаписом концертного виступу виконавця (колективу виконавців) та/або концертного життя виконавця (колективу виконавців) і/або документальним фільмом про виконавця (колектив виконавців), і створений на основі твору. Назву відеокліпу сторони вказують у додатках до договору (п.1.7);

- з метою організації збору винагороди за використання об`єктів, способами, зазначеними, в п. 2.2 договору, в тому числі за відтворення об`єктів в формі звукового або аудіовізуального запису в особистих цілях, видавець має право частково передавати права на використання об`єктів в управління організації, що здійснює управління правами на колективній основі, або іншій аналогічній організації, а також має право наділити таку організацію правом видавати дозволи (субдіпензії) на відповідні способи використання і на збір відповідної винагороди в порядку, визначеному договором між такою організацією і видавцем з обов`язковою реєстрацією правовласника у відповідному каталозі такої організації. Видавець зобов`язаний вибрати відповідну організацію для збору винагороди на основі сумлінності. Умови, на яких буде здійснюватися використання об`єктів кінцевими користувачами, в такому випадку будуть визначатися договорами між такою організацією і кінцевими користувачами (п. 2.4);

- правовласник передає видавцю право здійснювати будь-які юридичні дії відповідно до чинного законодавства України з метою забезпечення майнових суміжних і/або авторських прав на об`єкти, в тому числі шляхом фіксації фактів порушення суміжних і/або авторських прав, пред`явлення претензій, заяв, судових позовів, представляти і захищати майнові і немайнові інтереси, а також здійснювати будь-які, за вибором видавця, юридичні дії, пов`язані з неправомірним використанням об`єктів, права на які передані видавцю відповідно до умов цього договору (п. 2.8);

- строк договору №16-ПФ означає період часу, який починає обчислюватись з моменту підписання сторонами договору і триває до 31.12.2017, якщо інше не передбачено в додатках до договору (п. 1.20);

- договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом строку, а в частині виконання фінансових зобов`язань - до повного їх виконання. При відсутності письмової заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору за 30 і більше днів до закінчення терміну його дії, договір вважається автоматично пролонгованим на тих же умовах і на той самий строк (п. 8.1, п. 8.2).

В матеріалах даної справи відсутні докази про припинення дії договору №16-ПФ від 01.06.2016, а тому він вважається пролонгованим.

Відповідно до додатку 1.1 до договору від 09.06.2016 №16-ПФ про передачу виключних авторських і суміжних прав громадянином України ОСОБА_1 передані ТОВ «Бест Мьюзик» права використання твору «Кружит».

26.06.2020 між ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» (організація) та ТОВ "Бест Мьюзік" (правовласник) укладено договір про управління майновими авторськими правами №АВ110620 відповідно до якого правовласник надає організації повноваження (невиключне право) здійснювати управління майновими правами на об`єкти авторських прав (у тих сферах, про які йдеться в цьому договорі), що належать правовласнику, а саме: дозволяти та/або забороняти в інтересах правовласника використання таких об`єктів третіми особами, а також здійснювати інші дії передбачені цим договором та законом.

Іншими умовами договору №АВ110620 встановлено таке:

- надання повноважень на управління правами за цим договором передбачає право на укладання організацією договорів про надання дозволів на використання об`єктів авторських прав третіми особами та/або договорів про виплату винагороди за використання об`єктів авторських прав, здійснення функцій по розподілу та виплаті такої винагороди, а також здійснення будь-яких інших функцій, які прямо не заборонені законом (п. 2.2);

- правовласник уповноважує організацію отримувати від третіх осіб, зокрема від організацій колективного управління винагороду, зібрану ними за використання об`єктів авторського права (переданих в управління правовласником організації), у тому числі впродовж періодів, передуючих укладенню цього договору (п. 2.5);

- згідно цього договору організація отримує повноваження здійснювати управління майновими правами правовласника на колективній основі щодо наступних видів використання об`єктів авторських прав: публічне використання об`єктів авторських прав (творів) (п. 4.1.1): публічне виконання об`єктів авторських прав (творів) (п. 4.1.1.1); публічне сповіщення авторських прав (творів) (п. 4.1.1.2) (п. 4.1);

- правовласник передає організації за цим договором невиключне право здійснювати збір винагороди при використанні об`єктів майнових авторських прав щодо способів, зазначених в пункті 4.1.1.1 та 4.1.1.2 договору (п. 4.3);

- організація має право здійснювати відповідно до чинного законодавства України будь-які юридичні дії з метою забезпечення майнових прав правовласника на об`єкти авторських прав, повноваження на управління якими передані організації за цим договором (п. 6.1);

- організація має право вживати будь-яких законних заходів, направлених на захист майнових прав правовласника, в тому числі - здійснювати фіксацію фактів використання об`єктів авторських прав (п. 6.2);

- договір №АВ110620 від 26.06.2020 вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє безстроково (п. 9.1).

В додатковій угоді №1 від 01.07.2020 до договору №АВ110620 від 26.06.2020 сторони узгодили, що у разі звернення до суду з позовом в інтересах і на користь правовласника організація має право вимагати присудження на свій рахунок (та має право отримувати на свій рахунок) сум коштів, яких стосується позов.

01.07.2020 між ГС «ОКУАСП» та ТОВ «Бест Мьюзик» укладено додаткову угоду №1 до договору про управління майновими авторськими правами, відповідно до якої у разі звернення до суду з позовом в інтересах і на користь правовласника організація має право вимагати присудження на свій рахунок (та має право отримувати на свій рахунок) сум коштів, яких стосується позов.

Надання ТОВ "Бест Мьюзік" позивачу повноважень щодо конкретних об`єктів авторського права підтверджується: декларацією-дорученням від 26.06.2020 до договору №АВ110620 від 26.06.2020 року щодо музичного твору «Кружит» (виконавець Monatik)

Одночасно з декларуванням, заявник, як довіритель, надав цю попередню письмову згоду (дозвіл), яка одночасно є дорученням за якою ГС «ОКУАСП» отримав повноваження здійснювати фіксацію фактів використання зазначених об`єктів авторського права, а також попередню згоду (дозвіл), яка одночасно є дорученням пред`являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії як для захисту прав правовласника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами щодо зазначених об`єктів.

В додатку від 26.06.2020 до договору про управління майновими авторськими правами №АВ110620 сторони узгодили, що в сфері публічного виконання творів дозволи третім особам на виключній основі надає організація. За загальним правилом, організація надає дозволи на використання всіх творів, яких стосується договір, в цілому і ціна за отримане право на використання способом публічного виконання всіх таких творів не може бути меншою ніж сума еквівалентна 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 1 січня року, в якому матиме місце використання (в незалежності від кількості використань). Водночас, щодо використання способом публічного виконання одного твору, якого стосується цей договір, то організація вправі надати дозвіл на таке використання за ціною не нижче, ніж сума еквівалентна 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 1 січня року, в якому матиме місце використання (в незалежності від кількості використань).

13.03.2021 представник ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» Гудим А.М., який діяв на підставі довіреності від 01.03.2021, склав акт фіксації №13/03/21 комерційного використання об`єктів авторського права (музичних творів) способом публічного виконання (з додатком) про те, що у приміщенні кафе «Привал» за адресою: вул.Гагаріна, 44, м.Сєвєродонецьк Луганської області, в якому здійснює господарську діяльність ФОП Добашинскас Г.Г., зафіксований факт публічного виконання 8 (восьми) музичних творів, зокрема, музичного твору «Кружит» (виконавець Monatik) суб`єктом майнових авторських прав щодо яких (музичних творів) є позивач. Фіксування використання музичних творів здійснювалося за допомогою технічного засобу - мобільного телефону Redmi А8 .

В акті відсутня інформація про підставу використання музичних творів в публічному закладі та підпис представника публічного закладу.

На підтвердження зазначених обставин суду позивач надав копію фіскального чека від 13.03.2021, виданого в кафе «Привал» за адресою: вул.Гагаріна, 44, м.Сєвєродонецьк Луганської області, в якому здійснює господарську діяльність ФОП Добашинскас Г.Г.

Суд першої інстанції, відтворивши в судовому засіданні 28.07.2021 наданий позивачем відеозапис від 13.03.2021, встановив, що цей відеозвукозапис зафіксував обставини відвідування представником позивача кафе «Привал», факт звучання в цьому закладі музичного твору «Кружит» (виконавець Monatik). Відеозвукозапис якісний, послідовний, безперервний, що відповідає вимогам достовірності доказів (ч.1 ст.78 ГПК України). Гучність музичного твору змінюється залежно від пересування представника позивача по закладу, що свідчить про використання стаціонарних технічних пристроїв звуковідтворення.

Підставою позову у даній справі є незаконне використання відповідачем об`єкту авторського права - музичного твору «Кружит» (виконавець Monatik), у зв`язку з чим заявлено про стягнення компенсації в сумі, еквівалентній 25-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2021, що становить 56.750,00 грн за кожну пісню.

В свою чергу відповідач проти позову заперечував.

Господарський суд Луганської області, задовольняючи позовні вимоги зазначив, що ТОВ «Бест Мьюзік» на підставі договору №16-ПФ від 09.06.2016 про передачу виключних авторських і суміжних прав належать майнові авторські права на музичні твори ОСОБА_1 , а ГС «ОКУАСП» відповідно до договору №АВ110620 від 26.06.2020 про управління майновими авторськими правами має право збирати винагороду за публічне виконання цих творів, здійснювати фіксацію фактів їх комерційного використання та подавати позови до суду про виплату компенсацій за незаконне використання цих творів. Позов пред`явлено ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» в інтересах ТОВ "Бест Мьюзік". Використання музичного твору Кружит (виконавець Monatik) в кафе «Привал», що знаходиться на вул. Гагаріна, 44, м.Сєвєродонецьк Луганської області (суб`єкт господарювання ФОП Добашинскас Г.Г.) повинно здійснюватися лише з дозволу особи, у якої наявні майнові права щодо цих об`єктів авторського права. Суд зазначив, що наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, а саме: акт фіксації використання об`єктів авторського права (музичних творів) способом публічного виконання №13/03/21 від 13.03.2021; додаток до акту фіксації №13/03/21 від 13.03.2021, диск відеозвукозапису, фіскальний чек від 13.03.2021, які суд прийняв в якості належних і допустимих, свідчать, що відповідач у своїй господарській діяльності використовував спірний музичний твір без відповідного договору від суб`єкта авторського права чи організації колективного управління, що є порушенням вимог Закону України Про авторське право і суміжні права. А тому, саме ФОП Добашинскас Г.Г., яка здійснює господарську діяльність у відповідному закладі, несе відповідальність за додержання в ньому вимог Закону щодо охорони права на об`єкти інтелектуальної власності.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи, враховуючи підстави та предмет позову, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про задоволенні позову, зважаючи на наступні підстави.

Беручи до уваги правову природу розглядуваного спору, кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням положень Цивільного та Господарського кодексів України, що регулюють правовідносини з використання права інтелектуальної власності, та інших відповідних нормативно-правових актів, зокрема, спеціальних приписів Закону України Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 421 ЦК України суб`єктами права інтелектуальної власності є: творець (творці) об`єкта права інтелектуальної власності (автор, виконавець, винахідник тощо) та інші особи, яким належать особисті немайнові та (або) майнові права інтелектуальної власності відповідно до цього Кодексу, іншого закону чи договору.

У відповідності до частини 3 статті 426 Цивільного кодексу України використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Первинним суб`єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб`єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону (ст. 435 Цивільного кодексу України).

Згідно з частинами 1, 2 статтею 440 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності на твір є: 1) право на використання твору; 2) виключне право дозволяти використання твору; 3) право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Відповідно до положень статті 441 Цивільного кодексу України використанням твору є його: 1) опублікування (випуск у світ); 2) відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; 3) переклад; 4) переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; 5) включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; 6) публічне виконання; 7) продаж, передання в найм (оренду) тощо; 8) імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом.

Публічне виконання - подання творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім`ї або близьких знайомих цієї сім`ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час (ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права").

Статтею 7 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що суб`єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права.

В силу положень пункту 2 частини 3 статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані (ч.1 ст.31 Закону України "Про авторське право і суміжні права").

Відповідно до статті 45 ЗУ "Про авторське право і суміжні права" суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: а) особисто; б) через свого повіреного; в) через організацію колективного управління.

Правові засади діяльності організацій колективного управління майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав в Україні визначаються Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав".

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" організація колективного управління - громадське об`єднання зі статусом юридичної особи, зареєстроване в Установі, що не має на меті отримання прибутку, засноване виключно правовласниками, діяльність якого спрямована на колективне управління майновими правами на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав.

В Законі України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" законодавець розмежував різновиди колективного управління.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" добровільне колективне управління - колективне управління, що здійснюється організаціями колективного управління, зареєстрованими у встановленому цим Законом порядку, виключно щодо об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, включених до каталогу відповідної організації колективного управління; розширене колективне управління - колективне управління майновими правами на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав незалежно від їх наявності в каталозі організації колективного управління (крім випадків, коли відповідні права вилучені правовласником з колективного управління в порядку, встановленому цим Законом), у визначених цим Законом сферах, що здійснюється акредитованими Установою організаціями у визначених цим Законом сферах.

Організація колективного управління може здійснювати управління майновими правами її членів у межах, визначених автором (автор визначає конкретні майнові права для управління які вносяться у відповідний каталог), а розширене колективне управління, у свою чергу, надає право організації колективного управління управляти майновими правами членів організації без включення їх у відповідні каталоги (крім випадків вилучення майнових прав автором).

Такий висновок щодо застосування норм матеріального права наведений у постановах Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 910/16803/19, від 22.02.2021 у справі №910/18772/19.

У відповідності до пункту а статті 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права" порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для захисту таких прав, у тому числі судового, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їхні майнові права, визначені статтями 15, 17, 27, 39-41 цього Закону, з урахуванням умов використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтями 21-25, 42, 43 цього Закону, а також зловживання посадовими особами організації колективного управління службовим становищем, що призвело до невиплати або неналежних розподілу і виплати винагороди правовласникам.

За захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції. При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об`єктів суміжних прав, використанні творів і об`єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право подавати позови до суду про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій (ч. 1 статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права").

Причиною спору у даній справі стало питання про наявність або відсутність підстав для стягнення з відповідача компенсації у зв`язку з порушенням майнових авторських прав суб`єкта авторського права.

Суд встановив, що ТОВ "Бест Мьюзік" на підставі договору про передачу виключних авторських і суміжних прав №16-ПФ від 09.06.2016 належать майнові авторські права на музичного твору «Кружит» (виконавець - Monatik), а ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» відповідно до договору про управління майновими авторськими правами №АВ110620 від 26.06.2020 має право збирати винагороду за публічне виконання цих творів, здійснювати фіксацію фактів їх комерційного використання та подавати позови до суду про виплату компенсацій за незаконне використання цих творів.

Вказані правочини станом на час фіксації порушення були чинними, недійсними не визнавалися.

До предмета доказування у даній справі належить факт неправомірного використання відповідачем об`єктів авторського права - музичного твору «Кружит» (виконавець - Monatik).

Матеріалами судової справи, зокрема відтвореним судом першої інстанції відеозаписом фіксації факту порушення відповідачем авторських прав, підтверджується, що такий запис проводився 13.03.2021 у приміщенні кафе «Привал» за адресою: вул.Гагаріна, 44, м.Сєвєродонецьк Луганської області, в якому здійснює господарську діяльність ФОП Добашинскас Г.Г., в якому звучали музичного твору «Кружит» (виконавець - ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Таким чином, позивач довів, а відповідач не спростував факт публічного виконання вказаних музичних творів у приміщенні кафе «Привал» за адресою: вул.Гагаріна, 44, м.Сєвєродонецьк Луганської області, в якому здійснює господарську діяльність ФОП Добашинскас Г.Г.

Доказів на підтвердження надання дозволу особою, яка має виключне право дозволяти використання таких об`єктів авторського права, матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції, виходячи з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності, притягнув ФОП Добашинскас Г.Г. до відповідальності у вигляді сплати компенсації, передбаченої пунктом г частини другої статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" в сумі, що еквівалентна 25-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2021, що становить 56.750,00 грн за пісню, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Зазначений розмір компенсації передбачено додатком від 26.06.2020 до договору про управління майновими авторськими правами №АВ110620 від 26.06.2020, згідно з яким сторони узгодили, що в сфері публічного виконання творів дозволи третім особам на виключній основі надає організація. За загальним правилом, організація надає дозволи на використання всіх творів, яких стосується договір, в цілому і ціна за отримане право на використання способом публічного виконання всіх таких творів не може бути меншою ніж сума еквівалентна 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 1 січня року, в якому матиме місце використання (в незалежності від кількості використань). Водночас, щодо використання способом публічного виконання одного твору, якого стосується цей договір, то організація вправі надати дозвіл на таке використання за ціною не нижче, ніж сума еквівалентна 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 1 січня року, в якому матиме місце використання (в незалежності від кількості використань).

Апелянт в своїй скарзі зазначає про неповноважність ГС Організація колективного управління авторськими і суміжними правами щодо заявлення даного позову, однак такі твердження не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи жодним чином не спростовують вищеописаних обставин даної справи.

Висловлювання сумніву відповідача стосовно результатів проведення фіксації колегія суддів також вважає безпідставним з огляду на висновки Верховного Суду наведених в постанові від 09.07.2019 у справі №910/12033/18, який зазначив про належність та допустимість названих доказів, у тому числі з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 №71 "Про затвердження розміру, порядку та умов виплати винагороди (роялті) за комерційне використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань" (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2011 №957), відповідно до якої представникам уповноважених організацій колективного управління надано право фіксувати факти прямого чи опосередкованого комерційного використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, зокрема, за допомогою технічних засобів і (або) шляхом складення відповідного акту фіксації.

В даному випадку, факт здійснення господарської діяльності відповідачем у приміщенні підтверджується сукупністю доказів: актом фіксації, самою аудіо та відеофіксацією, фіскальним чеком. Факт використання музичного твору безпосередньо пов`язаний із здійсненням господарської діяльності.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Щодо оскарження заявником апеляційної скарги додаткового рішення Господарського суду Луганської області від 27.08.2021, то колегія суддів також не вбачає підстав для його скасування з огляду на наступне.

Так, представник заявника позову звернувся до суду першої інстанції із заявою про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу, у якій просить стягнути з відповідача на користь ГС «ОКУАСП» судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 30.000,00, до якої додані докази понесення цих витрат: акт від 12.08.2021 затвердження сторонами обсягу надання правничої допомоги в суді першої інстанції, платіжне доручення від 12.08.2021 №996.

Додатковим рішенням Господарського суду Луганської області від 27.08.2021 присуджено до стягнення з ФОП Добашинскас Г.Г. на рахунок ГС ОКУАСП витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 12.000,00 грн. Решту витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 18.000,00 грн покладено на ГС ОКУАСП.

Заявник апеляційної скарги просить про скасування додаткового рішення, проте жодної підстави та обґрунтування такої вимоги не наводить.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч.4 ст.129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат ГС Організація колективного управління авторськими і суміжними правами подав копії наступних документів: копію договору про надання професійної правової допомоги від 01.03.2021 та додатку до договору від 22.04.2021, акт від 12.08.2021 затвердження сторонами обсягу надання правничої допомоги в суді першої інстанції та платіжне доручення від 12.08.2021 №996.

Згідно з п.2 додатку від 22.04.2021 до договору за надання професійної правничої допомоги клієнт сплачує адвокатському об`єднанню винагороду у наступних розмірах: підготовка позовної заяви, представництво інтересів клієнта та складання необхідних документів в суді першої інстанції 30.000,00 грн.

Суд дійшов висновку, що зважаючи на малозначну суму позову та розгляд справи в спрощеному провадженні, розмір витрат ГС «ОКУАСП» на оплату вартості послуг адвоката за надану професійну правничу допомогу в сумі 30.000,00 грн є непропорційним до предмета спору з урахуванням ціни заявленого позову в розмірі 56.760,00 грн 00 коп. та не відповідає критерію розумності, в зв`язку з чим дійшов висновку про часткове задоволення.

Колегія суддів апеляційної інстанції цілком погоджується із таким висновком суду першої інстанції, та зважаючи на залишення основного рішення Господарського суду Луганської області від 12.08.2021 у справі №913/300/21 без змін, додаткове рішення Господарського суду Луганської області від 27.08.2021 також підлягає залишенню без змін.

Щодо заявлених відповідачем на підставі статей 123, 125, 126 Господарського процесуального кодексу України до відшкодування фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30.000,00 грн, у зв`язку з апеляційним розглядом справи №913/300/21, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Частинами 1-3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в сумі 30.000,00 грн представник позивача надав:

- довіреність на представників в сумі від 01.01.2021,

- копію договору про надання професійної правової допомоги від 01.03.2021 та додатку до договору від 22.04.2021,

- акт від 02.12.2021 затвердження сторонами обсягу надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції та платіжне доручення від №1170 від 02.12.2021.

Враховуючи статтю 28 Правил адвокатської етики, які затверджені звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017, необхідно дотримуватись принципу "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Згідно з ч.6 ст.126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач не заперечив щодо розміру вказаних витрат у встановленому порядку.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд визнав заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу обґрунтованими та такими, що відповідають критеріям розумності та співрозмірності.

Оскільки апеляційна скарга ФОП Добашинскас Г.Г. не підлягає задоволенню, то згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 270, пунктом 1 частини 1 статті 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Добашинскас Ганни Григоріївни залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Луганської області від 12.08.2021 у справі №913/300/21 залишити без змін.

Додаткове рішення Господарського суду Луганської області від 27.08.2021 у справі №913/300/21 залишити без змін.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Добашинскас Ганни Григоріївни, ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на рахунок Громадської спілки «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» (02002, вул.А.Аболмасова, буд.5, пр.57, офіс 11, м.Київ, ідентифікаційний код 43370642) витрати по сплаті за подання апеляційної скарги в розмірі 3.405,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 30.000,00 грн, про що видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Доручити Господарському суду Луганської області видати відповідний наказ.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 20.12.2021

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя О.В. Стойка

Суддя Л.Ф. Чернота