РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.12.2021Справа № 910/9911/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., за участю секретаря судового засідання Березовської С.В., розглянувши матеріали господарської справи

за первісним позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Енергоатом - Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, )

до Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, місто Київ, вулиця Смоленська, будинок 19)

про стягнення 1 053 055 081,31 грн,

за зустрічним позовом Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27, )

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, )

про внесення змін до договору,

Представники учасників судового процесу:

Від позивача за первісним позовом: Синьоока Г.І., Спасова М.М.

Від відповідача за первісним позовом: Прокопів Н.М., Левченко Д.Ю.

Від третьої особи: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Енергоатом - Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів № 65-150-SD-20-00162/2007/04/20 від 28.10.2020 у розмірі 1 049 153 473,06 грн, з яких: 938636295,941 основного боргу, 29242048,75 грн пені, 3 282 044,06 грн трьох відсотків річних, 12 288 543,62 грн інфляційних втрат та 65 704 540,71 грн штрафу 7%.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2021 відкрито провадження у справі № 910/9911/21; розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 14.07.2021.

09.07.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про продовження строку для вчинення процесуальних дій, в якій останній просить продовжити процесуальний строк, встановлений судом для подання відзиву на 15 днів - до 29.07.2021 включно.

Також 09.07.2021 через відділ діловодства суду позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій останній просить суд стягнути з відповідача на користь позивача основний борг у розмірі 938 636 295 грн 91 коп., пеню у розмірі 29 242 048 грн 75 коп., 3% річних у розмірі 7 183 652 грн 33 коп., втрат від інфляції в розмірі 12 288 543 грн 62 коп., штраф у розмірі 65 704 540 грн 71 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2021 заяву Державного підприємства "Гарантований покупець" про продовження строку для вчинення процесуальних дій задоволено, продовжено Державному підприємству "Гарантований покупець" строк для подачі відзиву на 15 днів - до 29.07.2021 включно.

У судовому засіданні 14.07.2021, дослідивши надану позивачем заяву про збільшення розміру позовних вимог, суд на місці ухвалив визнати її такою, що подана з дотриманням приписів чинного процесуального законодавства, зокрема, положень ч. 5. ст. 46, ст. 170 ГПК України, тому, суд приймає до розгляду заяву позивача та визначає ціну позову з її урахуванням. Відомості про дану процесуальну дію занесено до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні 14.07.2021 суд на місці ухвалив оголосити перерву у підготовчому засіданні на 09.08.2021.

30.07.2021 через відділ діловодства суду відповідачем за первісним позовом подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що ДП «НАЕК «Енергоатом» порушено вимоги п.7 Положення ПСО та не здійснено продаж Гарантованому покупцю електричної енергії в погодинних обсягах, необхідних для задоволення потреб побутових споживачів у січні 2021 року на 553 217,175 МВт*год у лютому 2021 року на 180 841,947 МВт*год. Також відповідач за первісним позовом зазначає, що умовами договору сторони визначили, що простроченням виконання зобов`язання щодо оплати за договором є саме не здійснення остаточного платежу до 20 числа місяця, що слідує за розрахунковим. Разом з тим, позивач за первісним позовом нараховує 3% річних на платежі, що передують 20 числу наступного за розрахунковим місяця, але відповідно до умов статті 6 договору прострочення таких платежів не є порушенням зобов`язання, отже на такі платежі не можуть бути здійснені жодні нарахування, ані пені, ані 3% річних.

Також 30.07.2021 засобами поштового зв`язку від Державного підприємства "Гарантований покупець" надійшла зустрічна позовна заява до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", в якій позивач за зустрічним позовом просить суд внести зміни до договору купівлі-продажу електричної енергії № 65-150-SD-20-00162/2007/04/20 від 28.10.2020 шляхом доповнення п.6.6. та встановити, що зміни до договору набирають чинності з 01.01.2021.

В обґрунтування позовних вимог Державне підприємство "Гарантований покупець" вказує, що на момент укладення договору останній не міг передбачити, що у січні та лютому 2021 року позивач поставить електроенергію у обсягах менших, ніж то передбачено п.7 Положення. Також позивач за зустрічним позовом зазначає, що ані умовами договору, ані умовами Положення ПСО не передбачено, що за невиконання ДП "НАЕК "Енергоатом" своїх спеціальних обов`язків, прямо передбачених Положенням ПСО, відповідальність має нести Гарантований покупець.

06.08.2021 через відділ діловодства суду позивачем за первісним позовом подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що 21.12.2020 року відбувся електронний аукціон № ЕР-211220-15 та станом на зазначену дату Положення ПСО діяло у редакції зі змінами постанови КМУ від 19 серпня 2020 № 749. Таким чином, позивач за первісним позовом зазначає, що станом на день проведення аукціону № ЕР-211220-15, підприємство легітимно та правомірно планувало свою господарську діяльність виходячи із того, що Положення ПСО припинить свою дію з 01.01.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 позовну заяву Державного підприємства "Гарантований покупець" залишено без руху; встановлено Державному підприємству "Гарантований покупець" спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом: - подання заяви про усунення недоліків позовної заяви, до якої додати оригінали доказів оплати у встановленому законом порядку судового збору; - докази направлення заяви про усунення недоліків позовної заяви з доданими документами відповідачам.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 залучено до участі у справі Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача та відкладено підготовче засідання на 18.08.2021.

13.08.2021 через відділ діловодства суду позивачем за первісним позовом подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

13.08.2021 через відділ діловодства суду Державним підприємством "Гарантований покупець" подана заява про усунення недоліків зустрічного позову.

16.08.2021 через відділ діловодства суду Державним підприємством "Гарантований покупець" подано заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 прийнято зустрічну позовну заяву Державного підприємства "Гарантований покупець" до спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов вирішено об`єднати в одне провадження з первісним позовом у справі № 910/9911/21.

У судовому засіданні 18.08.2021 представниками сторін подано клопотання про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів.

Суд на місці ухвалив залучити подані сторонами документи до матеріалів прави та задовольнити клопотання сторін про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів, відповідно до ч. 3 ст. 177 ГПК України, відомості про дані процесуальні дії занесено до протоколу судового засідання.

Третя особа участь свого представника у засідання суду 18.08.2021 не забезпечила, про дату та час судового розгляду повідомлялася належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 відкладено підготовче засідання на 15.09.2021.

13.09.2021 через відділ діловодства суду відповідачем за зустрічним позовом подано відзив на зустрічну позовну заяву.

У засіданні суду 15.09.2021 представник відповідача за первісним позовом заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання для ознайомлення з відзивом на зустрічну позовну заяву та письмовими поясненнями третьої особи.

Представник позивача за первісним позовом заперечень не навів.

Суд на місці ухвалив залучити відзив на зустрічну позовну заяву до матеріалів справи та задовольнити клопотання відповідача за первісним позовом про відкладення підготовчого засідання, відомості про дані процесуальні дії занесено до протоколу судового засідання.

Третя особа участь свого представника у засідання суду 15.09.2021 не забезпечила, про дату та час судового розгляду повідомлялася належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 відкладено підготовче засідання на 29.09.2021.

У засіданні суду 29.09.2021 представник відповідача за первісним позовом просив відкласти підготовче засідання, у зв`язку з тим, що 28.09.2021 ним було направлено стороні та на адресу суду відповідь на відзив на позовну заяву.

Представник позивача за первісним позовом повідомив, що має намір також ознайомитися із запереченнями на відзив на позовну заяву та надав суду письмові пояснення.

Суд на місці ухвалив залучити дані пояснення до матеріалів справи та задовольнити клопотання відповідача за первісним позовом про відкладення підготовчого засідання, відомості про дані процесуальні дії занесено до протоколу судового засідання.

Третя особа участь свого представника у засідання суду 29.09.2021 не забезпечила, про дату та час судового розгляду повідомлялася належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 відкладено підготовче засідання на 06.10.2021.

29.09.2021 через відділ діловодства суду відповідачем за первісним позовом подано відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву та клопотання про зупинення провадження у справі № 910/9911/21 до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі № 640/8768/21.

Разом з тим, 04.10.2021 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшли письмові пояснення.

У засіданні суду 06.10.2021 представник відповідача за первісним позовом підтримав клопотання про зупинення провадження у справі, просив його задовольнити.

Представник позивача за первісним позовом заперечив проти задоволення даного клопотання.

Представник відповідача за первісним позовом заявив усне клопотання про надання додаткового часу для представлення суду додаткових обґрунтувань клопотання про зупинення провадження у справі.

Представник позивача за первісним позовом заперечень не навів та надав суду заперечення на відповідь на відзив та відповідь на пояснення НКРЕКП.

Суд на місці ухвалив залучити дані документи до матеріалів справи та задовольнити клопотання відповідача за первісним позовом про надання додаткового часу для представлення додаткових обґрунтувань клопотання про зупинення провадження у справі, відомості про дані процесуальні дії занесено до протоколу судового засідання.

Третя особа участь свого представника у засідання суду 06.10.2021 не забезпечила, про дату та час судового розгляду повідомлялася належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2021 відкладено підготовче засідання на 27.10.2021.

Через відділ діловодства суду 12.10.2021 від відповідача за первісним позовом надійшли доповнення до клопотання про зупинення провадження у справі.

Також 25.10.2021 від позивача за первісним позовом надійшли заперечення проти клопотання про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні 27.10.2021 суд на місці ухвалив залучити документи, подані сторонами через відділ діловодства суду до матеріалів справи, відомості про дану процесуальну дію занесено до протоколу судового засідання.

У засіданні суду 27.10.2021 представник відповідача за первісним позовом до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України підтримав клопотання про зупинення провадження у справі, просив його задовольнити.

Представник позивача за первісним позовом заперечив проти задоволення даного клопотання.

Розглянувши у судовому засіданні 27.10.2021 клопотання Державного підприємства "Гарантований покупець" про зупинення провадження у справі № 910/9911/21 до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі № 640/8768/21, суд відмовив в його задоволенні з огляду на те, що заявником не доведено та судом не встановлено підстав об`єктивної неможливості розгляду справи № 910/9911/21 без встановлення обставин у справі №640/8768/21, що розглядається Окружним адміністративним судом міста Києва.

Зокрема, заявником належним чином не доведено, що рішення у зазначеній справі може вплинути на результат розгляду у справі № 910/9911/21.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що визначені процесуальним законом підстави для задоволення клопотання Державного підприємства "Гарантований покупець" про зупинення провадження у справі № 910/9911/21 до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі № 640/8768/21 відсутні.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що він в межах своєї компетенції може самостійно встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду у даній справі, та об`єктивно вирішити спір.

За таких обставин, у задоволенні клопотання Державного підприємства "Гарантований покупець" про зупинення провадження у справі № 910/9911/21 до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі № 640/8768/21 суд відмовляє.

У підготовчому засіданні 27.10.2021 присутніми представниками учасників судового процесу надано усні пояснення щодо можливості закриття підготовчого провадження та про призначення справи до розгляду по суті.

Третя особа участь свого представника у засідання суду 27.10.2021 не забезпечила, про дату та час судового розгляду повідомлялася належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2021 у задоволенні клопотання Державного підприємства "Гарантований покупець" про зупинення провадження у справі №910/9911/21 до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі №640/8768/21 відмовлено; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.11.2021.

24.11.2021 через відділ діловодства суду відповідачем за первісним позовом подано заяву про залишення позову без розгляду та клопотання про зменшення неустойки, 3% річних та інфляційних втрат.

У судовому засіданні 24.11.2021 представники відповідача за первісним позовом підтримали заяву про залишення позову без розгляду.

Представники позивача за первісним позовом у судовому засіданні 24.11.2021 проти задоволення заяви про залишення позову без розгляду заперечили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2021 у задоволенні заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" про залишення позову без розгляду відмовлено.

У судовому засіданні 24.11.2021 суд на місці ухвалив відкласти судове засідання на 13.12.2021. Відомості про дану процесуальну дію занесено до протоколу судового засідання.

10.12.2021 через відділ діловодства суду від позивача за первісним позовом надійшли заперечення проти зменшення та клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Представники позивача за первісним позовом у судовому засіданні 13.12.2021 підтримали заявлені позовні вимоги та проти зустрічних позовних вимог заперечили в повному обсязі.

Представники відповідача за первісним позовом у судовому засіданні 13.12.2021 проти первісних позовних вимог заперечили в повному обсязі та просили задовольнити зустрічну позовну заяву.

13.12.2021 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оглянувши оригінали документів, копії яких долучено до матеріалів справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

28.10.2020 між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Енергоатом - Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та Державним підприємством "Гарантований покупець" було укладено договір купівлі-продажу електричної енергії № 65-150-SD-20-00162/2007/04/20.

Цей договір укладено відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», Положення про покладення спеціальних обов`язків із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів на ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року № 483 (зі змінами) та результатів електронного аукціону.

Відповідно до п. 2.1 договору, продавець зобов`язаний продати електричну енергію Гарантованому покупцю, а Гарантований покупець зобов`язаний купити (прийняти та оплатити) електричну енергію в обсягах та за ціною, що визначаються за результатами аукціону на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та на умовах, що визначені в цьому Договорі.

Згідно з п. 3.1. договору періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 год першого календарного дня такого періоду (далі - період постачання), що зазначаються у додатковій угоді для періоду постачання за результатами проведеного електронного аукціону.

Відповідно до п. 4.1 договору купівля-продаж електричної енергії здійснюється за ціною, яка визначається за результатами проведеного аукціону на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та зазначається у додатковій угоді для періоду постачання.

Для періоду постачання з 01.01.2021 по 31.01.2021 до зазначеного договору між сторонами укладено такі додаткові угоди:

1) додаткова угода від 30.12.2020 № 3/2249/01/20, період постачання 01.01.2021 - 31.01.2021 (далі - додаткова угода № 3);

2) додаткова угода від 13.01.2021 №4/30/01/21, період постачання 15.01.2021 - 31.01.2021 (далі - додаткова угода № 4);

3) додаткова угода від 15.01.2021 №5/33/01/21, період постачання 17.01.2021- 22.01.2021 (далі - додаткова угода № 5).

Відповідно до п. 4.3 договору оплата за електричну енергію здійснюється у формі попередньої оплати. Покупець оплачує вартість електричної енергії до початку періоду постачання у строки та у розмірі, відповідно до умов додаткової угоди для періоду постачання.

Додаткова угода № 3 до договору укладена за результатами електронного аукціону №EP-GB (Аукціонне свідоцтво від 30.12.2020 № 03-ЕР- GB-1-1).

Згідно з п. 5 додаткової угоди № 3 вартість електричної енергії становить 585 538 560,00 грн з ПДВ.

Для періоду постачання, визначеного п. 2 додаткової угоди № 3 (з 00:00 годин 01 січня 2021 року по 24:00 годин 31 січня 2021 року) покупець має здійснити оплату електричної енергії в три етапи:

- до 01.02.2021 забезпечує оплату продавцю в розмірі 30 % вартості електричної енергії, купівля-продаж якої здійснена у такому розрахунковому місяці, що становить 175 661 568,00 грн (з ПДВ);

- до 11.02.2021 забезпечує оплату продавцю в розмірі 40 % вартості електричної енергії, купівля-продаж якої здійснена у розрахунковому місяці, що становить 234 215 424,00 грн;

-до 20.02.2021 забезпечує оплату продавцю в розмірі 30 % вартості електричної енергії, купівля-продаж якої здійснена у розрахунковому місяці, що загалом становить 175 661 568,00 грн (з ПДВ).

Пунктом 6 додаткової угоди №3 передбачено, що Гарантований покупець зобов`язується оплатити продавцю вартість електричної енергії відповідно до умов договору.

Позивач за первісним позовом зазначає, що сума грошових коштів, що надійшли від відповідача за первісним позовом були зараховані як оплата за електричну енергію у періоді постачання, визначеною додатковою угодою № 3, становить 291 346 928,00 грн (з ПДВ), що підтверджується витягом з виписки по рахунку (додаток № 23).

Отже, позивач за первісним позовом вказує, що у Гарантованого покупця наявна заборгованість з оплати вартості електричної енергії за додатковою угодою №3 у розмірі 294 191 632,00 грн з ПДВ.

Додаткова угода № 4 до договору укладена за результатами електронного аукціону №EP-130121-GB (Аукціонне свідоцтво від 13.01.2021 № 03-ЕР-130121- GB-1-1).

Згідно з п. 5 додаткової угоди № 4 вартість електричної енергії становить 37 033 952,94 грн з ПДВ.

Для періоду постачання, визначеного п. 2 додаткової угоди № 4 (з 00:00 годин 15 січня 2021 року по 24:00 годин 31 січня 2021 року) покупець має здійснити оплату електричної енергії в три етапи:

- до 01.02.2021 забезпечує оплату продавцю в розмірі 30 % вартості електричної енергії, купівля-продаж якої здійснена у такому розрахунковому місяці, що становить 11 1 10 185,88 грн (з ПДВ);

- до 11.02.2021 забезпечує оплату продавцю в розмірі 40 % вартості електричної енергії, купівля-продаж якої здійснена у розрахунковому місяці, що становить 14 813 581,18 грн (з ПДВ);

- до 20.02.2021 забезпечує оплату продавцю в розмірі 30 % вартості електричної енергії, купівля-продаж якої здійснена у розрахунковому місяці, що загалом становить 11 110 185,88 грн (з ПДВ).

Позивач за первісним позовом вказує, що сума грошових коштів, що надійшли від покупця були зараховані як оплата за електричну енергію у періоді постачання, визначеною додатковою угодою № 4, становить 1 851 697,64 грн з ПДВ, що підтверджується витягом з виписки по рахунку.

Позивач за первісним позовом вказує, що у Гарантованого покупця наявна заборгованість за додатковою угодою № 4 у розмірі 35 182 255,30 грн (з ПДВ).

Додаткова угода № 5 до договору укладена за результатами електронного аукціону №EP-150121-GB (Аукціонне свідоцтво від 15.01.2021 № 03-ЕР-150121- GB-1-1).

Згідно з п. 5 додаткової угоди № 5 вартість електричної енергії становить 5 234 418,54 грн з ПДВ.

Для періоду постачання, визначеного п. 2 додаткової угоди № 5 (з 00:00 годин 17 січня 2021 року по 24:00 годин 22 січня 2021 року) покупець має здійснити оплату електричної енергії в три етапи:

- до 01.02.2021 забезпечує оплату продавцю в розмірі 30 % вартості електричної енергії, купівля-продаж якої здійснена у такому розрахунковому місяці, що становить 1 570 325, 56 грн (з ПДВ);

- до 11.02.2021 забезпечує оплату продавцю в розмірі 40 % вартості електричної енергії, купівля-продаж якої здійснена у розрахунковому місяці, що становить 2 093 767,42 грн (з ПДВ);

- до 20.02.2021 забезпечує оплату продавцю в розмірі 30 % вартості електричної енергії, купівля-продаж якої здійснена у розрахунковому місяці, що загалом становить 1 570 325,56 грн (з ПДВ).

Пунктом 6 додаткової угоди № 5 передбачено, що Гарантований покупець зобов`язується оплатити продавцю вартість електричної енергії відповідно до умов договору.

Позивач за первісним позовом зазначає, що сума грошових коштів, що надійшли від відповідача за первісним позовом були зараховані як оплата за електричну енергію у періоді постачання, визначеною додатковою угодою № 5, становить 261 720,92 грн (з ПДВ), що підтверджується витягом з виписки по рахунку.

Отже, позивач за первісним позовом зазначає, що у Гарантованого покупця наявна заборгованість з оплати вартості електричної енергії за додатковою угодою № 5 у розмірі 4 972 697,62 грн (з ПДВ).

Разом з тим, для періоду постачання з 01.02.2021 по 28.01.2021 до договору купівлі-продажу електричної енергії №65-150-SD-20-00162/2007/04/20 від 28.10.2020 укладено такі додаткові угоди:

- додаткова угода від 29.01.2021 №6/140/01/21, період постачання 01.02.2021- 28.02.2021;

- додаткова угода від 16.02.2021 №7/502/01/21. період постачання 18.02.2021- 28.02.2021.

Додаткова угода № 6 до договору укладена за результатами електронного аукціону №EP-290121-GB (Аукціонне свідоцтво від 29.01.2021 № 03-ЕР-290121- GB-1-1).

Згідно з п. 5 додаткової угоди № 6 вартість електричної енергії становить 629 665 891,38 грн з ПДВ.

Для періоду постачання, визначеного п. 2 додаткової угоди № 6 (з 00:00 годин 01 лютого 2021 року по 24:00 годин 28 лютого 2021 року) покупець має здійснити оплату електричної енергії в три етапи:

- до 01.03.2021 (включно) забезпечує оплату продавцю у розмірі 30 % вартості електричної енергії, купівля-продаж якої здійснена у розрахунковому місяці за періодами постачання, визначених додатковими угодами № 6, що загалом становить 188 899 767,41 грн (з ПДВ);

- до 11.03.2021 (включно) забезпечує оплату продавцю у розмірі 40 % вартості електричної енергії, купівля-продаж якої здійснена у розрахунковому місяці за періодами постачання, визначених додатковими угодами № 6,7, що загалом становить 251 866 356,55 грн (з ПДВ);

- до 22.03.2021 (включно) забезпечує оплату продавцю у розмірі 30 % вартості електричної енергії, купівля-продаж якої здійснена у розрахунковому місяці за періодами постачання, визначених додатковими угодами № 6, що загалом становить 188 899 767,41 грн (з ПДВ).

Пунктом 6 додаткової угоди № 6 передбачено, що Гарантований покупець зобов`язується оплатити продавцю вартість електричної енергії відповідно до умов договору.

Позивач за первісним позовом зазначає, що сума грошових коштів, що надійшли від Гарантованого покупця, були зараховані як оплата за електричну енергію у періоді постачання, визначеною додатковою угодою № 6, становить 31 483 294,57 грн з ПДВ, що підтверджується витягом з виписки по рахунку.

Таким чином, позивач за первісним позовом пояснив, що у Гарантованого покупця наявна заборгованість з оплати вартості електричної енергії за додатковою угодою № 6 у розмірі 598 182 596,81 грн з ПДВ.

У позовній заяві Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" пояснив, що основна заборгованість відповідача за договором та додатковими угодами №№ 6, 7 для періоду постачання з 01.02.2021 по 28.02.2021 становить 604 289 710,99 грн.

Позивач за первісним позовом пояснив, що разом, основна заборгованість відповідача за договором та додатковими угодами №№ 3, 4, 5, 6, 7 для періодів постачання з 01.01.2021 по 31.01.2021 та з 01.02.2021 по 28.02.2021 становить 938 636 295,91 грн.

Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" було направлено відповідачу за первісним позовом претензію від 23.03.2021 №50-07/537 про порушення умов договору та додаткових угод, в якій сплатити заборгованість за електричну енергію, куплену в січні 2021 року, сплатити пеню та 3 % річних за період прострочення оплати.

У відповіді на претензію позивача за первісним позовом листом №15/1550 від 06.04.2021 Гарантований покупець відмовив у задоволенні вимог та зазначив, що в лютому 2021 ДП «НАЕК «Енергоатом» не здійснило поставку електричної енергії в обсязі 180 841,947 МВт*год.

Позовні вимоги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №65-150-SD-20-00162/2007/04/20 від 28.10.2020 щодо сплати грошових коштів у вигляді вартості купленої електроенергії.

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 29 242 048,75 грн пені, 65 704 540,71 грн штрафу, 7 183 652,33 грн 3% річних та 12 288 543,62 грн інфляційних, з урахуванням заяви ДП «НАЕК «Енергоатом» про збільшення розміру позовних вимог, оскільки позивач не отримав від відповідача повного розрахунку за продану електричну енергію.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з ч. 2 ст. 714 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 1 ст. 275 Господарського кодексу України встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію (ч.ч. 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до пункту 7 Положення ПСО позивач за первісним позовом зобов`язаний у кожному розрахунковому місяці здійснювати продаж ДП «Гарантований покупець» на електронних аукціонах в установленому законодавством порядку, електричної енергії в погодинних обсягах, необхідних для задоволення потреб побутових споживачів у торговій зоні «Об`єднана енергетична система України».

Таким чином, ДП «НАЕК «Енергоатом» зобов`язане здійснювати продаж електричної енергії не у будь-якому обсязі, а виключно в обсязі, що необхідний для задоволення потреб побутових споживачів у торговій зоні «Об`єднана енергетична система України».

Судом враховано, що придбана ДП «Гарантований покупець» у ДП «НАЕК «Енергоатом» електрична енергія спрямовується для подальшого продажу постачальниками універсальних послуг (далі - ПУП) для потреб населення.

Антимонопольний комітет України у листі від 22.07.2020 № 128-29/01-10307 до Міністерства енергетики України зазначив, що за відсутності державного контролю ПУП можуть купувати електричну енергію в більших обсягах, ніж передбачено плановими та фактичними даними.

При цьому контроль за діяльністю ДП «Гарантований покупець» та ПУП має здійснювати Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі- НКРЕКП, регулятор).

Наразі, НКРЕКП прийнято постанову від 26.05.2021 № 874 «Про проведення позапланових невиїзних перевірок дотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії та Ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу» (https://www.nerc.gov.ua/index.php?id=61812).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору року позивач за первісним позовом продав, а Гарантований покупець в свою чергу купив всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за "зеленим" тарифом, що підтверджується актами купівлі-продажу від 31.01.2021 № 1, від 31.01.2021 № 2, від 31.01.2021 № 3, від 28.02.2021 №21, від 28.02.2021 № 22, витягом з виписки по рахунку за період з 30.12.2020 по 30.04.2021.

Судом встановлено, що акти купівлі-продажу оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Зокрема, судом встановлено, що продаж електричної енергії в обсязі 3 252 992 МВт*год підтверджується актом купівлі-продажу електричної енергії від 31.01.2021 № 1; продаж електричної енергії в обсязі 205 744,183 МВт*год. підтверджується актом купівлі-продажу електричної енергії від 31.01.2021 № 2; продаж електричної енергії в обсязі 29 080,103 МВт*год підтверджується актом купівлі-продажу електричної енергії від 31.01.2021 № 3; продаж електричної енергії в обсязі 3 498 143.841 МВт*год підтверджується актом купівлі-продажу електричної енергії від 28.02.2021 № 21; продаж електричної енергії в обсязі 35 714,118 МВт*год підтверджується актом купівлі-продажу електричної енергії від 28.02.2021 № 22.

Отже, за висновками суду позивач повністю виконав умови договору, зокрема, поставив електроенергію в обсягах та у строки, передбачені додатковими угодами для відповідних періодів постачання.

Твердження відповідача щодо того, що позивач повинен був врахувати лист ДП «Гарантований покупець» від 18.12.2020 № 31/3814, оскільки ДП «Гарантований покупець» був позбавлений правових підстав для написання такого листа, а позивач (як на момент складення листа, так і на момент його отримання) не був зобов`язаний здійснювати продаж електроенергії ДП «Гарантований покупець» на січень 2021 року, суд визнає помилковим, з огляду на наступне.

21.12.2020 року відбувся електронний аукціон № ЕР-211220-15. Станом на зазначену дату Положення ПСО діяло у редакції зі змінами постанови КМУ від 19 серпня 2020 № 749.

Пункт 2 Постанови ПСО був чинний у редакції: « 2. Ця постанова набирає чинності з 1 липня 2019р. та діє до 31 грудня 2020року».

Таким чином, станом на день проведення аукціону № ЕР-211220-15, підприємство легітимно та правомірно планувало свою господарську діяльність виходячи із того, що Положення ПСО припинить свою дію з 01.01.2021.

Позивач за первісним позовом не мав та не повинен був передбачати, що компетентні органи державної влади можливо приймуть у майбутньому певні зміни, що продовжать дію Положення ПСО.

Продаж електроенергії на вказаному аукціоні відбувся 21.12.2020. На цьому аукціоні було продано майже весь обсяг виробленої електроенергії. Факт продажу електричної енергії на аукціоні прирівнюється до укладення договору із переможцем аукціону.

Водночас зміни до Постанови ПСО були внесені лише 28.12.2020 постановою КМУ від 28 грудня 2020 № 1325, чинності вони набули 29.12.2020.

Таким чином, ДП «НАЕК «Енергоатом» продало відповідачу за первісним позовом обсяг електричної енергії, що залишився після проведення аукціону № ЕР-211220-15 та був реально необхідний для забезпечення електричною енергією побутових споживачів.

Відповідно до п. 2.1 договору продавець зобов`язаний продати електричну енергію Гарантованому покупцю, а Гарантований покупець зобов`язаний купити (прийняти та оплатити) електричну енергію в обсягах та за ціною, що визначаються за результатами аукціону на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та на умовах, що визначені в цьому договорі.

ДП «НАЕК «Енергоатом» здійснює продаж електричної енергії відповідно до пункту 7 Положення ПСО за ціною 150 гривень за 1 МВт*год., що є значно нижчою, ніж вільна ціна продажу електричної енергії на ринку електричної енергії України.

Збиткова діяльність та недостатність фактичного наповнення від джерел фінансування (у першу чергу від ДП «Гарантований покупець»), не просто змушує, а прямо зобов`язує позивача за первісним позовом вживати усіх можливих заходів з метою отримання додаткових коштів від продажу електроенергії на аукціонах за двосторонніми договорами для можливості фінансування експлуатації та забезпечення безпеки ядерних установок, оператором яких є ДП «НАЕК «Енергоатом».

Враховуючи вищевикладене, дії ДП «НАЕК «Енергоатом» по продажу електроенергії на електронному аукціоні ДП «Гарантований покупець» 3 487 816,286 МВт*год за січень 2021 року та 3 533 857,959 МВт*год за лютий 2021 року є правомірними та обґрунтованими.

Крім того, листом від 18.12.2020 № 31/3814 ДП «Гарантований покупець» надало погодинні обсяги електричної енергії, необхідні для задоволення потреб побутових споживачів у торговій зоні «ОЕС України» на січень 2021 року, загальним обсягом 4 041 033 МВт*год, що становлять 62 % відпуску електричної енергії ДП «НАЕК «Енергоатом» на січень 2021 року, відповідно до затвердженого 04.11.2020 прогнозного балансу електроенергії об`єднаної електроенергетичної системи України на 2021 рік.

Надані відповідачем за первісним позовом обсяги споживання електричної енергії значно завищено, порівняно із фактичним споживанням побутовими споживачами - на 10,7 % більше, ніж було фактично спожито у порівнянні з січнем 2020 року.

Листами від 24.12.2020 № 50-08/2231 та від 29.12.2020 № 50-08/2257 позивач за первісним позовом повідомив ДП «Гарантований покупець», що продаж електричної енергії в обсягах, що перевищують 50% відпуску електричної енергії ДП «НАЕК «Енергоатом», незважаючи на встановлення ціни продажу 150 гривень за 1 МВт*год, не дає можливості забезпечувати ДП «НАЕК «Енергоатом» у кожному розрахунковому місяці середньозважену ціну продажу електричної енергії на всіх сегментах ринку (ринок «на добу наперед», внутрішньодобовий ринок, балансуючий ринок, ринок двосторонніх договорів та ринок допоміжних послуг) на рівні не нижче ціни покриття собівартості.

Крім того, ДП «НАЕК «Енергоатом» зазначає, що заборгованість ДП «Гарантований покупець» за попередні періоди продажу електроенергії не дозволяла очікувати належне виконання платежів за електричну енергію по встановленій ціні 150 грн/ МВт в рамках Положення ПСО на перший квартал 2021 року.

Предметом спору є стягнення заборгованості за зобов`язаннями, які випливають з договору. Відпуск е/е здійснено на умовах після сплати, спочатку електрична енергія була відпущена, після цього мала бути оплачена.

Посилання відповідача на ч. 3 с. 538 ЦК України в даному випадку є необґрунтованим, оскільки за договором ДП «НАЕК «Енергоатом» було виконано всі умови, а саме - продаж електроенергії в об`ємах, заявлених в додаткових угодах від 30.12.2020 № 3/2249/01/20, від 13.01.2021 №4/30/01/21, від 15.01.2021 №5/33/01/21 (період постачання - січень 2021), та додаткових угодах від 29.01.2021 № 6/140/01/21, від 16.02.2021 № 7/502/01/21 (період постачання - лютий 2021), що підтверджується актами купівлі-продажу від 31.01.2021 № 1, від 31.01.2021 № 2, від 31.01.2021 № 3, від 28.02.2021 № 21, від 28.02.2021 № 22.

Водночас, як вбачається з розрахунку, заборгованість відповідача за первісним позовом виникла вже після першого етапу оплати:

- за додатковою угодою №3 станом на 02.02.2021 заборгованість склала 119 384 640,00 грн;

- за додатковою угодою №4 станом на 02.02.2021 заборгованість склала 9 258 488,24 грн;

- за додатковою угодою №5 станом на 02.02.2021 заборгованість склала 1 308 604,64 грн;

- за додатковою угодою №6 станом на 02.03.2021 заборгованість склала 157 416 472,84 грн;

- за додатковою угодою №7 станом на 02.03.2021 заборгованість склала 1 607 135,31 грн.

Щодо посилання ДП «Гарантований покупець» на акт НКРЕКП від 12.02.2021 №69 та відсутність заборгованості перед позивачем, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

НКРЕКП проведено позапланову виїзну перевірку ДП «НАЕК «Енергоатом» за період діяльності з 01 грудня 2020 року до 17 січня 2021 щодо дотримання вимог законодавства, яке регулює функціонування ринку електричної енергії, а саме: дотримання вимог пункту 7 Положення ПСО (в редакції постанови КМУ від 05.08.2020 №694).

10.03.2021 на засіданні НКРЕКП був розглянутий акт позапланової перевірки ДП «НАЕК «Енергоатом» від 12.02.2021 №69 та винесено постанову №439 «Про накладення штрафу на ДП «НАЕК «Енергоатом» за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та здійснення заходів державного регулювання».

Позивач за первісним позовом вважає, що ним у повній мірі виконано пункт 7 Постанови ПСО, а винесена постанова порушує права та обов`язки ДП «НАЕК «Енергоатом».

Судом встановлено, що в провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва перебуває справа №640/8768/21 за позовом ДП «НАЕК «Енергоатом» до НКРЕКП про визнання протиправною та скасування постанови НКРЕКП «Про накладення штрафу на ДП «НАЕК «Енергоатом» за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та здійснення заходів державного регулювання» від 10.03.2021 № 439».

Як вбачається з наданих до суду доказів, зокрема, листом Антимонопольного комітету України від 22.07.2020 №128-29/01-10307 до Міністерства енергетики України (наявний в матеріалах справи, додаток до відповіді на відзив на позовну заяву) підтверджується, що за відсутності державного контролю ПУП можуть купувати електричну енергію в більших обсягах, ніж передбачено плановими та фактичними даними щодо погодинних обсягів, необхідних для задоволення потреб населення.

Постановою НКРЕКП від 26.05.2021 №874 «Про проведення позапланових невиїзних перевірок дотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та Ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу» призначено позапланові перевірки діяльності ПУП.

В рамках провадження №640/8768/21 судом витребувано у НКРЕКП результати позапланових перевірок діяльності ПУП.

Актом №69 від 12.02.2021 було встановлено, що визначений обсяг продажу електроенергії у додаткових угодах відповідає обсягу, який зазначено у відповідних аукціонних свідоцтвах, погодинні обсяги електричної енергії, відпущеної для ДП «Гарантований покупець», починаючи з 01 січня 2021 по 17 січня 2021 включно (за винятком окремих годин) відповідають договірним обсягам, хоча і є дещо меншими, ніж визначено відповідачем за первісним позовом у листі від 18.12.2020 №31/3814.

Таким чином, враховуючи обставини, викладені в акті №69 та оскарження постанови НКРЕКП №439, доводи відповідача за первісним позовом, що неправомірність зменшення обсягів електроенергії встановлена актом регулятора (НКРЕКП) №69, суд вважає передчасними до ухвалення Окружним адміністративним судом м. Києва рішення у справі №640/8768/21.

Варто також зазначити, що умовами договору не передбачено призупинення постачання електричної енергії у випадку нездійснення ДП «Гарантований покупець» частково або повністю оплати за відпущену ДП «НАЕК «Енергоатом» електроенергію.

Водночас, враховуючи неналежне виконання відповідачем свого зобов`язання щодо оплати електричної енергії, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 29 242 048,75 грн, штраф у сумі 65 704 540,71 грн, 3% річних у розмірі 7 183 652,33 грн та інфляційних втрат в сумі 12 288 543,62 грн, нараховані на суми боргу по кожній додатковій угоді, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013).

Пунктами 6.2. та 6.3. договору передбачена відповідальність відповідача за первісним позовом у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, у випадку не здійснення ним оплати до 20-го числа місяця, що слідує за розрахунковим. А у випадку прострочення остаточного платежу на строк понад 30 календарних днів додатково сплачується штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

На підставі вказаних положень договору у зв`язку з простроченням відповідача позивач нарахував та заявив до стягнення пеню у розмірі 29 242 048,75 грн та штраф у розмірі 65 704 540,71 грн.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки пені та штрафу, суд зазначає про їх обґрунтованість, арифметичну правильність та необхідність задоволення у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення інфляційні у розмірі 12 288 543,62 грн та 3% річних в розмірі 7 183 652,33 грн, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. (п.п. 4.1, 4.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013).

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). (п.п. 3.1, 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013)

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних, суд зазначає, суд зазначає про їх обґрунтованість, арифметичну правильність та необхідність задоволення у повному обсязі.

При цьому, твердження відповідача про безпідставність заявлення ДП «НАЕК «Енергоатом» вимог про стягнення неустойки, 3% річних та інфляційних за прострочення оплати електроенергії суд визнає недоведеними та необґрунтованими.

Крім того, суд вважає безпідставними заперечення відповідача за первісним позовом стосовно того, що за умовами договору прострочення виконання зобов`язання щодо оплати наступає саме не здійснення остаточного платежу до 20 числа місяця, що слідує за розрахунковим, оскільки таке правило не розповсюджується на 3 % річних, зважаючи на правову природу, відмінну від штрафу та пені.

Суд зазначає, що позивач за первісним позовом скористався правом, передбаченим ст. 625 Цивільного кодексу України.

За змістом цієї норми закону нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за весь час користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 № 464/3790/16-ц, від 16.01.2019 № 373/2054/16-ц, від 20.03.2019 № 761/26293/16-ц, від 23.10.2019 № 723/304/16-ц.

Водночас, щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені та штрафу, а також 3% річних та інфляційних до 1 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Аналіз вказаних приписів дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 904/4685/18, від 21.11.2019 у справі № 916/553/19, від 07.11.2019 у справі № 920/437/19, від 04.03.2020 у справі № 908/2634/18, від 28.05.2020 у справі № 909/636/16, від 26.02.2020 у справі № 924/456/19.

При цьому, слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 917/104/19, від 21.11.2019 у справі № 916/553/19, від 07.11.2019 у справі № 920/437/19, від 11.02.2020 у справі № 911/867/19, від 25.02.2020 від у справі № 904/2542/19.

Оцінюючи обґрунтованість клопотання відповідача в частині зменшення розміру неустойки, суд враховує, що відповідач є державним підприємством, на якого державою покладено спеціальні обов`язки на ринку електричної енергії, майно підприємства є державною власністю, а Кабінет Міністрів України передбачає у державному бюджеті видатки на фінансову підтримку гарантованого покупця для оплати електричної енергії, а також те, що порушення виконання зобов`язань за договором не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин.

З огляду на наведені обставини, суд вважає за можливе зменшити розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій - штрафу та пені на 50 %, у зв`язку з чим до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі 14 621 024,37грн та штраф у розмірі 32 852 270, 35 грн. Таке зменшення суд вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

При цьому, щодо правових підстав для зменшення розміру 3% річних та інфляційних суд зазнає таке.

Так, щодо посилань відповідача за первісним позовом на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 в обґрунтування вимоги про зменшення розміру 3% річних, суд зазначає, що викладена у цій постанові правова позиція Верховного Суду не може бути застосована до правовідносин, які є предметом розгляду у даній справі, оскільки спірні правовідносини у вказаних справах різні.

Так, у справі № 902/417/18 однією із позовних вимог була вимога про стягнення з відповідача 3% річних (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України) за ставкою, збільшеною за умовами укладеного сторонами договору до 40% та 96%, у той час як в межах даної справи № 910/9911/21 розглядається вимога про стягнення з відповідача 3% річних, за вказаною ставкою (3%), яка передбачена законом, а саме ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Поряд з наведеним суд вказує, що інфляційна складова боргу не підлягає зменшенню на підставі ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 551 Цивільного кодексу України, оскільки інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для зменшення 3% річних та інфляційних.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.10.2021 у справі №910/8396/21.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Що стосується поданої Державним підприємством "Гарантований покупець" зустрічної позовної заяви до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про внесення змін до договору купівлі-продажу електричної енергії № 65-150-SD-20-00162/2007/04/20 від 28.10.2020 шляхом доповнення п.6.6. та встановити, що зміни до договору набирають чинності з 01.01.2021, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що договір купівлі-продажу електричної енергії № 65-150-SD-20-00162/2007/04/20 від 28.10.2020 укладено відповідно до Закону, Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року № 483 (зі змінами) та результатів електронного аукціону.

Згідно з ч.1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 483 затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії.

Відповідно до п. 4 Положення ПСО, спеціальні обов`язки покладаються на таких учасників ринку електричної енергії: гарантованого покупця електричної енергії; виробників електричної енергії, до якого зокрема віднесено ДП «НАЕК «Енергоатом».

Пунктом 5 Положення ПСО до спеціальних обов`язків належить:

- продаж електричної енергії виробником електричної енергії - Державним підприємством ''НАЕК "Енергоатом" за двосторонніми договорами на електронних аукціонах гарантованому покупцю за ціною 150 гривень за 1 МВттод;

- продаж гарантованим покупцем електричної енергії за ціною, встановленою пунктом 6 цього Положення, постачальникам універсальних послуг за двосторонніми договорами купівлі-продажу електричної енергії в погодинних обсягах, необхідних для задоволення потреб побутових споживачів. Примірна форма зазначеного договору затверджується Міненерго (далі - двосторонній договір з постачальниками універсальних послуг).

Згідно з п.7 Положення ПСО, ДП НАЕК «Енергоатом» зобов`язане у кожному розрахунковому місяці здійснювати продаж гарантованому покупцю на електронних аукціонах в установленому законодавством порядку електричної енергії в погодинних обсягах, необхідних для задоволення потреб побутових споживачів у торговій зоні "'об`єднана енергетична система України". Погодинні обсяги, необхідні для задоволення потреб побутових споживачів, розраховуються та надаються Гарантованим покупцем ДП НАЕК «Енергоатом» до 20 числа кожного місяця, який передує розрахунковому місяцю. Обсяг за кожною розрахунковою годиною визначається Гарантованим покупцем як сукупний в межах відповідної години за всіма постачальниками універсальних послуг і розраховується на підставі отриманої інформації згідно з підпунктом 1 пункту 13 цього Положення.

На виконання п.7 Положення ПСО, Гарантований покупець, листом від 18.12.2020 №31/3814 надав ДП НАЕК «Енергоатом» погодинні обсяги електричної енергії, необхідні для задоволення потреб побутових споживачів у торговій зоні «ОЕС України» на січень 2021, листом від 19.01.2021 №31/272 надав ДП «НАЕК «Енергоатом» погодинні обсяги електричної енергії, необхідні для задоволення потреб побутових споживачів у торговій зоні «ОЕС України» на лютий 2021 року.

Заявлений позивачем за зустрічним позовом сукупний обсяг погодинних обсягів електричної енергії, необхідних для задоволення потреб побутових споживачів на січень 2021 року становив 4 041 033,461 МВт* год.

Заявлений позивачем за зустрічним позовом сукупний обсяг погодинних обсягів електричної енергії, необхідних для задоволення потреб побутових споживачів на лютий 2021 року становив 3 714 699,906 МВт*год.

Проте, як зазначає позивач за зустрічним позовом, всупереч п.7 Положення ПСО, відповідачем за зустрічним позовом, 30.12.2020, 13.01.2021 та 15.01.2021 було виставлено на продаж на спеціальних сесіях Товарної біржі «Українська енергетична біржа» (далі - ТБ УЕБ) для виконання спеціальних обов`язків щодо забезпечення загальносуспільних інтересів, періодом відпуску якої визначено січень 2021 року, електричну енергію в загальному обсязі 3 487 816,286 МВт*год, що є меншим від заявленого на 553 217,175 МВт*год.

ДП «Гарантований покупець» в зустрічній позовній заяві зазначає, що 29.01.2021 та 16.02.2021 було виставлено на продаж на спеціальних сесіях Товарної біржі «Українська енергетична біржа» (далі - ТБ УЕБ) для виконання спеціальних обов`язків щодо забезпечення загальносуспільних інтересів, періодом відпуску якої визначено лютий 2021 року, електричну енергію в загальному обсязі 3 533 857,959 МВт* год, що є меншим від заявленого на 180 841,947 МВт*год.

Відповідно, Гарантований покупець стверджує, що здійснив купівлю електроенергію на спеціальному електронному аукціоні лише в запропонованих ДП НАЕК «Енергоатом» обсягах, які є меншими від необхідних для задоволення потреб побутових споживачів.

15.01.2021 Гарантований покупець звернувся до відповідача за зустрічним позовом листом №31/210 щодо дотримання ДП «НАЕК «Енергоатом» Положення ПСО та здійснення відпуску електроенергії у відповідності до «явлених листом від 18.12.2020 №31/3814 погодинних обсягах електричної енергії, необхідних для задоволення потреб побутових споживачів у торговій зоні «ОЕС України» на січень 2021 року.

Листом від 26.01.2021 за вих.№01-1023/50 відповідачем за зустрічним позовом зазначено, що додаткові електронні аукціони з продажу електричної енергії на виконання Положень ПСО проведені не будуть.

29.01.2021 Гарантований покупець звернувся до відповідача за зустрічним позовом листом №41/437 щодо дотримання ДП «НАЕК «Енергоатом» п.7 Положення ПСО та здійснення відпуску електроенергії в повному обсязі, необхідному для задоволення потреб побутових споживачів у торговій зоні «ОЕС України» на лютий 2021 року.

Відтак, позивач за зустрічним позовом вважає, що обсяг електроенергії, продаж якої був здійснений ДП «НАЕК «Енергоатом» на електронних аукціонах, є меншим ніж заявлений Гарантованим покупцем для задоволення потреб побутових споживачів у січні 2021 року на 553 217,175 МВт*год. (з розрахунку заявлених 4 041 033,461 МВт*год - відпущених 3 487 816,286 МВт*год.), у лютому на 180 841,947 МВт*год, (з розрахунку заявлених 3 714 699,906 МВт*год - відпущених 3 533 857,959 МВт*год.)

Позивач за первісним позовом зазначає, що ДП «НАЕК «Енергоатом» порушено вимоги п.7 Положення ПСО та не здійснено продаж Гарантованому покупцю електричної енергії в погодинних обсягах, необхідних для задоволення потреб побутових споживачів у січні 2021 року на 553 217,175 МВт*год., у лютому 2021 року на 180 841,947 МВт*год.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви позивач також вказує, що зниження обсягів електроенергії ДП «НАЕК «Енергоатом» в односторонньому порядку не передбачена жодним нормативно-правовим актом, що регулює виконання спеціальних обов`язків на ринку електроенергії та суперечить нормам Положення ПСО.

Позивач за зустрічним позовом вважає, що наявні одночасно чотири умови для внесення змін до договору, зокрема, на момент укладення договору Гарантований покупець не міг передбачити, що у січні та лютому 2021 року ДП «НАЕК «Енергоатом» поставить електроенергію у обсягах менших, ніж то передбачено п.7 Положення; одностороннє обмеження обсягів з боку ДП «НАЕК «Енергоатом» ніяким чином не залежало від Гарантованого покупця, більш того, він звертався до ДП «НАЕК «Енергоатом» щодо здійснення поставок електроенергії відповідно до вимог Положення ПСО, але ДП «НАЕК «Енергоатом» не вжило дій для виконання вказаного Положення; виконання Гарантованим покупцем договору за відсутності поставок електричної енергії в необхідних для забезпечення потреб побутових споживачів обсягах призводить до додаткових витрат Гарантованого покупця та додаткового тягаря у вигляді сплати неустойки; ані умовами Договору, ані умовами Положення ПСО не передбачено, що за невиконання ДП «НАЕК «Енергоатом» своїх спеціальних обов`язків, прямо передбачених Положенням ПСО, відповідальність має нести Гарантований покупець.

За таких обставин, ДП «Гарантований покупець» звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просить суд внести зміни до договору купівлі-продажу електричної енергії № 65-150-SD-20-00162/2007/04/20 від 28.10.2020 шляхом доповнення пункту 6.6. наступного змісту: «Пункти 6.2. та 6.3. договору не застосовуються у разі здійснення продавцем у періоді постачання продажу електричної енергії в погодинних обсягах, що є меншими від поданих Гарантованим покупцем у відповідності до п.7 Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року № 483 (зі змінами)».

Також ДП «Гарантований покупець» просить суд встановити, що зміни до договору набирають чинності з 01.01.2021.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідач за зустрічним позовом, як державне підприємство та виробник електричної енергії, здійснює продаж електричної енергії на електронних аукціонах відповідно до ст. 66 Закону України «Про ринок електричної енергії» №2019-VIII, Порядку проведення електронних аукціонів з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 року №499 (з наступними змінами), Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №483 (з наступними змінами), а також Регламенту організації та проведення електронного аукціону з продажу електричної енергії на товарній біржі «Українська енергетична біржа».

Зазначеними нормативно-правовими актами продавцю електричної енергії надається право самостійно визначати власну торговельну стратегію, виходячи з власної моделі фінансово-господарської діяльності та умов, що складаються на ринку електричної енергії.

Договір з позивачем за зустрічним позовом укладено відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», Закону №2019-VIII Положення про покладення спеціальних обов`язків із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів на ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року №483 (зі змінами) та результатів електронного аукціону.

Відповідач за зустрічним позовом одночасно є ліцензіатом у сфері використання ядерної енергії відповідно до Закону України «Про використання ядерної енергії і радіаційну безпеку» та ліцензіатом відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» у сфері електроенергетики.

Таким чином, з огляду на юридичну силу нормативно-правових актів, ДП «НАЕК «Енергоатом», у першу чергу, зобов`язане виконувати покладені на нього зобов`язання, що випливають із міжнародних угод та законів України.

Виконання зобов`язань, що встановлені у постановах Кабінету Міністрів України, підлягають виконанню за умови відсутності суперечностей із законами України та з урахуванням пріоритетності виконання зобов`язань, що випливають із міжнародних угод.

Пропозиції щодо обсягів та умов покладення спеціальних обов`язків готуються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП, Регулятор) з урахуванням вимог статті 62 Закону №2019-VIII, та подаються до Кабінету Міністрів України після проведення консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про ринок електричної енергії» Кабінетом Міністрів України на визначений строк на учасників ринку (крім споживачів) можуть покладатися спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії

На офіційному веб-сайті НКРЕКП в розділі «Проекти регуляторних актів» відсутня інформація щодо проектів змін до Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого постановою КМУ від 5 червня 2019 № 483.

Як було встановлено судом вище, станом на дату електронного аукціону № ЕР-211220-15 Положення ПСО діяло у редакції зі змінами постанови КМУ від 19 серпня 2020 № 749.

Пункт 2 Постанови ПСО був чинний у редакції: « 2. Ця постанова набирає чинності з 1 липня 2019р. та діє до 31 грудня 2020року.».

Отже, судом встановлено, що станом на день проведення аукціону № ЕР-211220-15, відповідач за первісним позовом легітимно та правомірно планував свою господарську діяльність виходячи із того, що Положення ПСО припинить свою дію з 01.01.2021.

Водночас зміни до Постанови ПСО були внесені лише 28.12.2020 постановою КМУ від 28 грудня 2020 № 1325, чинності вони набули 29.12.2020.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач за зустрічним позовом не мав та не повинен був передбачати, що компетентні органи державної влади можливо приймуть у майбутньому певні зміни, що продовжать дію Положення ПСО.

Дослідивши доводи позивача за зустрічним позовом щодо порушення відповідачем за зустрічним позовом п. 7 Положення ПСО, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

На підставі звернення ДП «НАЕК «Енергоатом» від 23.04.2021 №01-3849/50 вих. Регулятором (НКРЕКП) на засіданні 26.05.2021 прийнято постанову «Про проведення позапланових невиїзних перевірок дотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії та Ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу.

НКРЕКП здійснюється паралельна перевірка господарської діяльності вказаних суб`єктів господарювання.

Акти відповідних перевірок витребувано Окружним адміністративним судом міста Києва за клопотанням ДП «НАЕК «Енергоатом» у справі №640/8768/21 за позовом ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Енергоатом-Трейдинг» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання постанови протиправною та її скасування за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державного підприємства «Гарантований покупець». Копії актів будуть надані до господарського суду додатково, після їх приєднання до матеріалів адміністративної справи.

Підтвердженням доводів відповідача за зустрічним позовом щодо здійснення на ринку електричної енергії недобросовісної конкуренції та маніпулювання цінами з боку саме покупців електричної енергії за двосторонніми договорами, є внесення законодавцем та регулятором відповідних змін до чинного законодавства.

Так, пункт 9 розділу XVII «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України «Про ринок електричної енергії» доповнено новим абзацом згідно із Законом №1639-ІХ від 14.07.2021, яким тимчасово, до 1 листопада 2021 року загальний (максимальний) обсяг продажу електричної енергії електропостачальниками та/або трейдерами на ринку «на добу наперед» у розрахунковому періоді (місяці) не може перевищувати 10 відсотків від зареєстрованого обсягу купівлі електричної енергії за двосторонніми договорами у виробників електричної енергії та/або гарантованого покупця такими електропостачальниками та/або трейдерами на такий розрахунковий період (місяць).

Для забезпечення дотримання абзацу третього пункту 9 розділу XVII «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України «Про ринок електричної енергії» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятор) своєю постановою від 01.09.2021 №1495 «Про деякі питання діяльності електропостачальників та/або трейдерів на ринку «на добу наперед» зобов`язала Оператора системи передачі до 11:30 дня, що передує добі постачання, надавати Оператору ринку інформацію щодо зареєстрованих обсягів купівлі електричної енергії за двосторонніми договорами кожним електропостачальником та/або трейдером у виробників електричної енергії та/або гарантованого покупця, а також щодо обсягів імпорту електричної енергії такими електропостачальниками та/або трейдерами.

Статтею 62 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що спеціальні обов`язки, які покладаються Кабінетом Міністрів України на учасників ринку, мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та мати тимчасовий характер.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що ДП «НАЕК «Енергоатом» у повній мірі виконано пункт 7 Постанови ПСО.

Крім того, пунктом 7 ст. 62 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що умови виконання спеціальних обов`язків мають забезпечувати покриття економічно обґрунтованих витрат учасника ринку на виконання таких обов`язків.

Водночас, ДП «НАЕК «Енергоатом» здійснює продаж електричної енергії відповідно до пункту 7 Положення ПСО за ціною 150 гривень за 1 МВт* год, що є значно нижчою, ніж вільна ціна продажу електричної енергії на ринку електричної енергії України.

Разом з тим, судом встановлено, що листом від 29.12.2020 № 50- 08/2257 ДП «НАЕК «Енергоатом» було повідомлено позивача за зустрічним позовом про те, що збиткова діяльність та недостатність фактичного наповнення від джерел фінансування, що зумовлена, у першу чергу, несплатою грошових коштів за електричну енергію ДП «Гарантований покупець», не просто змушує, а прямо зобов`язує ДП «НАЕК «Енергоатом» вживати всіх можливих адекватних заходів з метою отримання додаткових коштів від продажу електроенергії на аукціонах за двосторонніми договорами для можливого фінансування експлуатації та безпеки ядерних установок, оператором яких є ДП «НАЕК «Енергоатом».

Крім того, продаж заявленого ДП «Гарантований покупець» обсягу унеможливив би виконання ДП «НАЕК «Енергоатом» у певні години доби норми пункту 10.11 розділу X Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 307, стосовно граничної нижньої межі обов`язкової заявки (у кожному розрахунковому періоді доби постачання) щодо продажу електричної енергії на РДН 10 відсотків від сумарного обсягу відпуску електричної енергії всіма одиницями відпуску такого виробника в цьому розрахунковому періоді.

Зважаючи на все вищевикладене, з метою забезпечення безпеки роботи атомних електростанцій та виконання законодавчо покладених обов`язків ДП «НАЕК «Енергоатом» було вимушене оголосити про проведення електронного аукціону з продажу електричної енергії в рамках виконання покладених спеціальних обов`язків ДП «Гарантований покупець» із загальним обсягом 3 252 992 МВт*год, тобто в меншому обсязі, аніж про те просив ДП «Гарантований покупець».

Отже, дії відповідача за зустрічним позовом, зокрема, по продажу електроенергії на електронному аукціоні ДП «Гарантований покупець» З 487 816,286 МВт*год за січень 2021 року та 3 533 857,959 МВт*год за лютий 2021 року були зумовлені необхідністю дотримання фінансової збалансованості, а отже є правомірними та обґрунтованими.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 188 Господарського кодексу України визначено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, одним із найголовніших принципів цивільного права є забезпечення стабільності договору, що закріплено статтями 525, 651 Цивільного кодексу України, яка забороняє односторонню відмову від договору, за виключенням випадків, передбачених законом або договором.

Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 № 916/1684/18.

Зміна договору за рішенням суду у зв`язку з істотною зміною обставин допускається лише у виняткових випадках та при наявності чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 Цивільного кодексу України при істотній зміні обставин, з яких сторони виходили, укладаючи договір. На позивача покладений обов`язок довести належними та допустимими доказами у справі наявність всіх цих чотирьох умов.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.06.2020 у справі № 910/10074/19.

При вирішенні питання про наявність підстав для внесення змін до договору на підставі статті 652 ЦК України, необхідним є з`ясування усіх обставин, якими сторони керувались, укладаючи цей договір, а також надання їм правової оцінки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 904/9906/17.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази виконання позивачем за первісним позовом договору за відсутності поставок електричної енергії в необхідних для забезпечення потреб побутових споживачів обсягах призводить до додаткових витрат Гарантованого покупця та додаткового тягаря у вигляді сплати неустойки.

Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження тверджень позивача за зустрічним позовом про те, що він не мав можливості здійснювати закупівлю електричної енергії на організованих сегментах ринку (ринок «на добу наперед» та внутрішньодобовий ринок) у зв`язку з відсутністю грошових коштів на таку закупівлю, адже за його ж твердженнями він вимушений був придбавати недопоставлений обсяг електричної енергії як небаланс в ОСП, за цінами, які істотно перевищують вартість електричної енергії, яка відпускається відповідно до Положення ПСО.

Разом з тим, судом встановлено, що договором не передбачено призупинення постачання електричної енергії у випадку не здійснення ДП «Гарантований покупець» частково або повністю оплати за відпущену (продану) ДП «НАЕК «Енергоатом» електричну енергію.

Водночас, пунктам 6.2 та 6.3 договору передбачена відповідальність позивача за невиконання (неналежне виконання) договірних зобов`язань, а саме, сплату ДП «Гарантований покупець» штрафних санкцій (пені та штрафу) у випадку прострочення платежів.

Враховуючи те, що чинним законодавством не передбачено жодної умови компенсації ДП «НАЕК «Енергоатом» згідно Положення ПСО, пункти договору про накладення штрафних санкцій залишаються єдиною умовою забезпечення компенсації за невчасну оплату Гарантованим покупцем купленої електричної енергії.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що ДП «Гарантований покупець» будь-яких пропозицій про внесення змін до спірного договору на адресу ДП «НАЕК «Енергоатом» не надсилав. Матеріали справи не містять доказів протилежного.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що зустрічний позов Державного підприємства "Гарантований покупець" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про внесення змін до договору задоволенню не підлягає.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

Оскільки судом зменшено розмір неустойки та штрафу, витрати позивача за первісним позовом зі сплати судового збору відшкодовуються за рахунок відповідача за первісним позовом у сумі, сплаченій позивачем за первісним позовом за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача за первісним позовом по сплаті судового збору покладаються на відповідача за первісним позовом у повному обсязі.

Також відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання зустрічного позову залишаються за позивачем за зустрічним позовом.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27, ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Енергоатом - Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) основний борг у розмірі 938 636 295 (дев`ятсот тридцять вісім мільйонів шістсот тридцять шість тисяч двісті дев`яносто п`ять) грн 91 коп., пеню в розмірі 14 621 024 (чотирнадцять мільйонів шістсот двадцять одна тисяча двадцять чотири) грн 37 коп., 3% річних у розмірі 7 183 652 (сім мільйонів сто вісімдесят три тисячі шістсот п`ятдесят дві) грн 33 коп., втрат від інфляції в розмірі 12 288 543 (дванадцять мільйонів двісті вісімдесят вісім тисяч п`ятсот сорок три) грн 62коп., штраф у розмірі 32 852 270 (тридцять два мільйони вісімсот п`ятдесят дві тисячі двісті сімдесят) грн 35 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 794 500 (сімсот дев`яносто чотири тисячі п`ятсот) грн 00 коп.

3. У решті позовних вимог Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" відмовити.

4. У задоволенні зустрічного позову Державного підприємства "Гарантований покупець" відмовити повністю.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено 15.12.2021

Суддя І.О. Андреїшина