РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.12.2021Справа № 910/13521/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участі секретаря судового засідання Габорака О.М., розглянувши матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецоборонсервіс" до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 26 831,95 грн,

за участі представників:

позивача: Кобзаря О.В.;

відповідача: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2021 товариство з обмеженою відповідальністю "Укрспецоборонсервіс" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - Підприємство) заборгованості в розмірі 1 084 796,35 грн, з яких: 1 057 964,40 грн - основний борг, 17 051,73 грн - інфляційні втрати, 9 780,62 грн - три проценти річних, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки від 9 лютого 2021 року № 53-122-01-21-10331.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23 вересня 2021 року.

14 вересня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнав позов у частині вимоги про стягнення основного боргу в розмірі 1 057 964,40 грн. Також відповідач зазначав про неправильність наданого позивачем розрахунку трьох процентів річних та заперечував проти заявленого Товариством розміру витрат на професійну правничу допомогу.

23 вересня 2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвали про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 28 жовтня 2021 року.

25 жовтня 2021 року до суду від відповідача надійшло клопотання від 20 жовтня 2021 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 50 000,00 грн основного боргу в зв`язку зі сплатою вказаної суми.

Ухвалою від 28 жовтня 2021 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог Товариства до Підприємства про стягнення 50 000,00 грн основного боргу, підготовче засідання відкладено на 11 листопада 2021 року.

1 листопада 2021 року до суду надійшло клопотання Підприємства від 23 жовтня 2021 року № 18554/001-юр про долучення до матеріалів справи доказів часткового погашення основного боргу.

11 листопада 2021 року до суду від Товариства надійшли пояснення щодо здійснених відповідачем платежів після пред`явлення позову.

У підготовчому засіданні 11 листопада 2021 року суд відповідно до частини 3 статті 185, статті 191 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) проголосив вступну та резолютивну частини рішення, яким закрито провадження у справі № 910/13521/21 у частині позовних вимог Товариства до Підприємства про стягнення 195 000,00 грн основного боргу, прийнято визнання Підприємством позовних вимог Товариства про стягнення 812 964,40 грн основного боргу, стягнуто з відповідача на користь позивача 812 964,40 грн основного боргу, а також вирішено ухвалою суду повернути Товариству з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 6 097,23 грн.

Таким чином, невирішеними залишилися позовні вимоги Товариства про стягнення з Підприємства 17 051,73 грн інфляційних втрат та 9 780,03 грн трьох процентів річних.

Ухвалою від 11 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 2 грудня 2021 року.

22 листопада 2021 року до суду надійшло клопотання Підприємства від цієї ж дати № 20378/001-юр про участь у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програми EasyCon.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23 листопада 2021 року відмовлено в задоволенні вказаного клопотання Підприємства від 22 листопада 2021 року.

1 грудня 2021 року від позивача надійшла заява щодо судових витрат на професійну правничу допомогу.

1 грудня 2021 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника.

У судовому засіданні 2 грудня 2021 року представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

9 лютого 2021 року між відповідачем та позивачем було укладено договір поставки № 53-122-01-21-10331, за умовами якого останній зобов`язався поставити і передати у власність замовника продукцію, а Товариство - оплатити її за кількістю та цінами, передбаченими в специфікації № 1 (додаток № 1 до договору).

За пунктом 2.2. зазначеного правочину загальна ціна договору (вартість продукції) становить 1 065 186,00 грн.

Оплата за поставлену продукцію здійснюється замовником за умови реєстрації постачальником податкової накладної в ЄРПН протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 року "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС". Початок перебігу строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію (пункт 6.1. цього договору).

Відповідно до пункту 12.1. договору останній вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками. Строк дії даної угоди - по 31 грудня 2021 року, а в частині виконання гарантійних зобов`язань постачальника - до спливу гарантійних строків.

9 лютого 2021 року повноважними представниками підписано та скріплено печатками сторін специфікацію № 1 до даного договору, якою погоджено поставку товару на загальну суму 1 065 186,00 грн.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідна продукція за договором була поставлена позивачем згідно з видатковими накладними: від 2 березня 2021 року № РН-000001 на суму 1 057 964,40 грн та від 5 березня 2021 року № РН-000002 на суму 7 221,60 грн. Відповідачем було оформлено ярлик на придатну продукцію від 9 березня 2021 року № 1-1-11.

Також позивачем до позовної заяви надано докази реєстрації відповідних податкових накладних у ЄРПН.

Відповідачем було сплачено вартість поставленої продукції в розмірі 7 221,60 грн, решта заборгованості в розмірі 1 057 964,40 грн сплачена не була.

Після звернення позивача до суду з даним позовом відповідачем було частково сплачено основний борг платіжними дорученнями: від 7 жовтня 2021 року № 11164 на суму 50 000,00 грн, від 20 жовтня 2021 року № 11608 на суму 65 000,00 грн, від 23 жовтня 2021 року № 11828 на суму 50 000,00 грн, від 26 жовтня 2021 року № 11989 на суму 40 000,00 грн та від 2 листопада 2021 року № 12196 на суму 40 000,00 грн, всього - на суму 245 000,00 грн.

Відповідач визнав суму основного боргу перед позивачем у розмірі 812 964,40 грн і таке визнання прийнято судом.

У зв`язку з неналежним виконанням Підприємством своїх зобов`язань за договором в частині повної та своєчасної оплати поставленої позивачем продукції, останнім нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача, відповідно до уточненого розрахунку, наведеного у відповіді на відзив, 17 051,73 грн інфляційних втрат та 9 780,03 грн трьох процентів річних.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки сум трьох процентів річних та інфляційних втрат, суд встановив їх правильність, арифметичну вірність та відповідність вимогам чинного законодавства щодо їх нарахування.

Враховуючи вищевикладене, суд встановив, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 17 051,73 грн інфляційних втрат та 9 780,03 грн трьох процентів річних є обґрунтованими та доведеними, а відтак підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки рішенням суду від 11 листопада 2021 року в даній справі прийнято визнання відповідачем позовних вимог Товариства про стягнення 812 964,40 грн основного боргу та стягнуто з Підприємства на користь позивача зазначену суму, а також вирішено ухвалою суду повернути Товариству з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 6 097,23 грн, з урахуванням висновку суду про задоволення позову в частині стягнення 17 051,73 грн інфляційних втрат та 9 780,03 грн трьох процентів річних, загальна сума судового збору, яка підлягає відшкодуванню відповідачем, складає 8 367,23 грн.

Керуючись статтями 86, 129, 231, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3; ідентифікаційний код 24584661) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецоборонсервіс" (04210, місто Київ, проспект Героїв Сталінграда, будинок 26 А, квартира 13; ідентифікаційний код 35714444) 17 051 (сімнадцять тисяч п`ятдесят одну) грн 73 коп. інфляційних втрат, 9 780 (дев`ять тисяч сімсот вісімдесят) грн 03 коп. трьох процентів річних та 8 367 (вісім тисяч триста шістдесят сім) грн 23 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16 грудня 2021 року.

Суддя Є.В. Павленко