РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.12.2021Справа № 910/10383/21

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Агрогазтрейд"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоферма Ярос Агро"
простягнення 148 659,96 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрогазтрейд" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоферма Ярос Агро", в якому просить суд стягнути 148 659,96 грн. боргу, з яких: 130 028,40 грн. сума основного боргу, 9 229,57 грн. інфляційне збільшення боргу, 9 401,99 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на адресу відповідача поставлено визначений твар - газ, на загальну суму 130 028,40 грн. з ПДВ, проте відповідач порушуючи умови договору поставки № 16101 від 16.10.2019 не сплатив вказану вартість товару, чим порушив умови договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

29.07.2021 від позивача надійшла заява про розгляд справи з викликом учасників у судове засідання, також надав дві заяви свідків, які на думку позивача, з огляду на відсутність первинних документів поставки товару, підтверджують факт поставки спірного товару відповідачу.

03.08.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти факту поставки на його адресу спірного товару, у зв`язку з чим просив суд у позові відмовити повністю, з огляду на його безпідставність та необґрунтованість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 за клопотанням позивача судом призначено судове засідання у справі на 14.09.2021.

06.08.2021 позивач подав відповідь на відзив, у якому заперечував проти доводів відповідача.

16.08.2021 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, зазначав про необґрунтованість позовних вимог. Вказував про відсутність доказів поставки позивачем спірного товару, передбачених договором поставки.

Судове засідання призначене на 14.09.2021 відкладене, за клопотаннями представників позивача та відповідача на 05.10.2021.

04.10.2021 відповідач подав клопотання про розгляд справи без участі представника.

Разом з тим, за насідками судового засідання 05.10.2021 судом оголошено перерву до 26.10.2021, та викликано для допиту в якості свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , нотаріальні свідчення яких надано позивачем до справи.

26.10.2021 відповідач повторно подав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача.

У судовому засіданні 26.10.2021 судом допитано в якості свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вказаними свідками надано в судовому засіданні аналогічні показання, які викладені в поданих позивачем раніше нотаріальних заявах згідно клопотання від 29.07.2021.

За клопотанням представника позивача, у судовому засіданні 26.10.2021 оголошено перерву до 16.11.2021.

09.11.2021 від відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 16.11.2021 у режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суд міста Києва від 15.11.2021 відмовлено у клопотанні відповідача про проведення засідання 16.11.2021 в режимі відеоконференції.

Також, 11.11.2021 позивачем подано клопотання про долучення до справи роздруківки щодо деталізації по локальним і роумінговим дзвінкам отриманих на запит позивача від оператора зв`язку "Київстар".

За наслідками проведення судового засідання 16.11.2021 оголошено перерву до 30.11.2021.

Судове засідання, призначене на 30.11.20.21 відкладено за обґрунтованим клопотанням позивача на 16.12.2021.

Також, 30.11.2021 позивачем та відповідачем електронною поштою та через підсистему "Електронний суд" подано письмові пояснення по суті позовних вимог та заперечень на них.

15.12.2021 від позивача надійшли додаткові пояснення на підтримання своєї позиції, викладеної позовній заяві.

У судове засідання 16.12.2021 з`явився представник позивача. Позовні вимоги підтримав та просив їх суд задовольнити. Судом прийнято до уваги клопотання відповідача про розгляд справи без його участі, також відповідач просив суд у позові відмовити, з підстав викладених в відзиві та запереченнях на позовну заяву.

За наслідком дослідження матеріалів справи, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

У судовому засідання 16 грудня 2021 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрогазтрейд" на підставі Ліцензії № 01805 від 30.09.2019 р. на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі здійснює посередницьку діяльність у торгівлі пальним.

16.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрогазтрейд" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоферма Ярос Агро" укладено договір поставки №16101.

Відповідно до п.1.1. вказаного Договору, ТОВ "Агрогазтрейд" зобов`язується передати певну кількість скрапленого газу (суміш пропан-бутан) у власність Покупця (ТОВ "Екоферма Ярос Агро"), а Покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 2.2. Договору, поставка товару здійснюється на умовах DDP-Об`єкт покупця за умови інтерпретації термінів відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів "Інкотермс - 2000" за адресою об`єкта: Хмельницька область, Городоцький район, с. Кремінна, вул. І. Франка, 6.

Товар постачається погодженими партіями, у відповідності із заявками покупця (в тому числі усними) на поставку тієї чи іншої партії Товару протягом 2 календарних днів з моменту отримання заявки (допускається телефоном чи факсом). Поставка здійснюється транспортом Постачальника в пункт призначення, вказаний покупцем. Поставка підтверджується товаросупроводжувальними документами а товар (видатковими накладними або/та Актом прийому - передачі), які підписані уповноваженими на те представниками сторін (п. 2.2. Договору).

На кожну партію товару Постачальник зобов`язаний надати наступні документи:

рахунок - фактуру, видаткову накладну, податкову накладну (п. 2.3. Договору).

В момент отримання товару у Постачальника кожної партії Товару покупець зобов`язується оформити у відповідності з вимогами законодавства України факт отримання у власність Товару та передати уповноваженим особам Постачальника - довіреність на отримання ТМЦ з правом підпису видаткових накладних, підписану особою на яку видана довіреність товарну накладну чи/або Акт прийому - передачі (п. 2.4. Договору).

Оплата за Товар здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 3 - х банківських днів з дати отримання товару. Датою оплати Товару вважається дата зарахування коштів на рахунок Постачальника.

Відповідно до п. 9.1. Договору, Строк дії даного договору складає 1 (один) рік з моменту його підписання.

Дія цього договору вважається продовженою на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором в випадку, якщо інше не пізніше ніж за 30 днів до кінця дії цього договору жодна із сторін не заявить у письмовій формі про інше.

Судом встановлено, договір підписаний сторонами та скріплений печатками, станом на час спірний господарських відносин чинний.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що відповідачем у телефонному режимі, згідно умов вказаного вище договору, було здійснено заявку на поставку позивачем на адресу відповідача: ТОВ "Екоферма Ярос Агро" Хмельницька обл., Городоцький р-н, с. Кремінна, вул І. Франка, 6, Товару - Газ вуглеводний скраплений марок Евро для двигунів внутрішнього згорання (код УКТЗЕД 2711 12 97 00) у кількості 11 406,00 л. на загальну суму 130 028,40 грн. ( у тому числі ПДВ).

Так, позивач стверджує, на виконання Заявки відповідача, 26.11.2020 позивачем, через перевізника ТОВ "Пропан Сервіс» поставлено на адресу відповідача Городоцький р-н, с. Кремінна, вул. І. Франка, 6, Товар - Газ вуглеводний скраплений марок Евро для двигунів внутрішнього згорання (код УКТЗЕД 2711 12 97 00) у кількості 11 406,00 л. на загальну суму 130 028,40 грн. ( у тому числі ПДВ). Вказаний товар придбаний позивачем у ТОВ "Сокар Ел Пі Джи».

Спору щодо походження спірного товару не мають.

На підтвердження поставки позивач виписав відповідачу товарно - транспортну накладну № 26111 від 26.11.2020 та виставив рахунок на оплату, який направлений сервісом "Нова пошта".

Проте, як вказує позивач, у строк визначений п. 3.3. Договору, відповідач не оплатив кошти за поставлений товар, у зв`язку з чим, позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами/претензіями про сплату коштів у розмірі 130 028,40 грн.

Відповідно до відповіді відповідача № 09 від 29.01.2021 на вимогу позивача про сплату боргу, вбачається, що відповідачем заперечується отримання спірного товару, у зв`язку з чим не має підстав для його оплати.

За таких обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 662, статті 663, частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі - продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Суд зауважує, що відповідно до пункту 2.2. договору поставки № 16101 від 16.10.2019 Поставка підтверджується товаросупровідними документами на Товар (видатковими накладними або/та Актом прийому-передачі), які підписані уповноваженими на те представниками Сторін.

Суд констатує, що матеріали справи не містять належних документів, оформлених відповідно до вимог пункту 2.2. договору поставки № 16101 від 16.10.2019 які підтверджують поставку Відповідачу (ТОВ "Екоферма Ярос Агро") газу вуглеводного скрапленого марки Евро для двигунів внутрішнього згорання (код УКТЗЕД ) у кількості 11 406,00 літрів.

Суд критично оцінює надану позивачем на підтвердження поставки газу вуглеводного скрапленого марки Євро для двигунів внутрішнього згорання (код УКТЗЕД ) у кількості 11406,00 літрів видаткову накладну № 2611-1 від 26.11.2020, з огляду на таке.

Зазначена видаткова накладна містить: підпис від Постачальника із зазначенням посади, прізвища та ініціалів відповідальної особи - відповідальний за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, які скріплені печаткою товариства, проте від отримувача - відсутній підпис із ідентифікуючими даними особи, яка б мала її підписати у разі здійснення поставки. Отже, вказана видаткова накладна не є доказом на підтвердження поставки відповідачу спірного товару, з огляду на відсутність підпису взагалі на отримання вказаного у видатковій накладній товару. Вказаний документ не свідчить про завершену дію поставки подією - отримання уповноваженою особою товару, з огляду на що не приймається судом.

Також, Позивачем надано товарно-транспортну накладну № 26111 від 26.11.2020. Суд також критично оцінює наданий доказ, у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що зазначена товарно-транспортна накладна містить: підпис від Вантажовідправника із зазначенням посади, прізвища та ініціалів відповідальної особи - відповідальна особа вантажовідправника, які скріплені печаткою товариства, проте від отримувача - відсутній підпис відповідальної особи вантажоодержувача із ідентифікуючими даними особи, яка б мала її підписати у разі здійснення поставки.

Суд звертає увагу, що вантажоодержувачем згідно вказаної товарно - транспортної накладної №26111 від 26.11.2020 виданої Позивачем є товариство з обмеженою відповідальністю "Ярос Агро", однак стороною договору поставки № 16101 від 16.10.2019, зокрема Покупцем спірного товару - скрапленого газу (суміш пропан-бутан) є товариство з обмеженою відповідальністю "Екоферма Ярос Агро".

Варто зазначити, що будь - яких уточнюючих документів до вказаної видаткової накладної позивачем за час розгляду справи не надано та відповідно матеріали справи не містять.

Як слушно зауважив відповідач, згідно відомостей ЄДР товариство з обмеженою відповідальністю "Ярос Агро" (37449845) та товариство з обмеженою відповідальністю "Екоферма Ярос Агро" (40865932) є окремим суб`єктами господарювання, самостійно здійснюють від свого імені і на свій ризик господарську діяльність на постійній основі.

За таких обставин, у спірній видатковій накладній зазначений відмінний від відповідача одержувач.

Щодо належності оформлення бухгалтерських документів, та підтвердження такими документами здійснення господарських операцій, суд вважає за необхідне відзначити таке.

Відповідно до визначень термінів, що містяться у статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підпунктом 2.1. пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 (далі по тексту - Положення) визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі і повинні мати такі обов`язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату і місце складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Зазначений перелік обов`язкових реквізитів первинних документів кореспондується з підпунктом 2.4. пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування

підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади І прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або Інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.5. пункту 2 цього Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Отже, за загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та підпунктам 2.4., 2.5. пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, та відображають реальні господарські операції.

Оскільки, у пункті 2.4. договору поставки №16101 від 16.10.2019 Сторони чітко визначили документ, необхідний для відвантаження Постачальником товару Покупцю, зокрема довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, поставка товару у спосіб про який домовились Сторони у пункті 2.1. даного договору, мала б бути здійснена саме особі, уповноваженій на отримання товару, яка зазначена у довіреності. Суд зауважує жодних довіреностей виданих Відповідачем на отримання газу вуглеводного скрапленого марки Євро для двигунів внутрішнього згорання (код УКТЗЕД ) у кількості 11406,00 літрів Позивачем до суду не подано та матеріали справи не містять.

Суд відхиляє як необґрунтовані посилання позивача на податкову накладну № 35 від 26.11.2020 на загальну суму 130028,40 грн. як на доказ поставки відповідачу спірного товару, з огляду на наступне.

Податкова накладна не є доказом підтвердження вчинення господарської операції, оскільки цей доказ не пов`язаний з фізичним переміщенням товару, не може свідчити про рух товару та виконання обов`язку Постачальника з передачі товару Покупцю, визначеного у статті 664 Цивільного кодексу України, складається в односторонньому порядку та не передбачає наявності підпису отримувача, підтверджує лише факт здійснення оподаткування певної господарської операції, який сам по собі не свідчить про вчинення такої господарської операції, про її реальність.

Отже, вказана податкова накладна не може підтверджувати факт здійснення Сторонами господарської операції з поставки товару по видатковій накладній № 2611-1 від 26.11.2020.

Крім того, відповідно до пункту 201.1., 201.7., 201.10. статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до пункту 187.1. статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 14.1.181. статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду. Датою виникнення права на податковий кредит визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).

Згідно зі статтею 198 Податкового кодексу України суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання товарів відносяться до податкового кредиту. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Отже, основою податкового обліку є первинні документи по відображенню господарських операцій.

Підставою для виникнення у платника права на податковий кредит є факт реального (фактичного) здійснення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності. Наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу (товару).

Суд констатує, що згідно наявного у справі листа відповідача вих.. № 16 від 22.02.2021 на адвокатський запит представника позивача ТОВ "Екоферма Ярос Агро" вказано, що ним не формувався податковий кредит за спірною видатковою накладною № 2611-1 від 26.11.2020 у зв`язку з відсутністю реального (фактичного) здійснення господарської операції з придбання газу вуглеводного скрапленого марки Евро для двигунів внутрішнього згорання (код УКТЗЕД ) у кількості 11406,00 літрів.

Більше того, відповідно до пункту 2.2. договору поставки №16101 товар постачається погодженими партіями, у відповідності із заявками Покупця (в тому числі усними) на поставку тієї чи іншої партії Товару протягом 2 календарних днів з моменту отримання Заявки (допускається телефоном чи факсом).

Проте, позивачем не надано належних доказів на підтвердження заявок відповідача, в тому числі усних, телефоном або факсом на поставку газу вуглеводного скрапленого марки Євро для двигунів внутрішнього згорання (код УКТЗЕД ) у кількості 11406,00 літрів.

Суд не приймає в якості належного доказу отримання від відповідача заявок, надані позивачем через відділ документообігу суду 11.11.2021 роздруківки деталізації по локальним і роумінговим дзвінкам, оскільки з наданих доказів не можливо встановити наявність/подачу відповідачем Заявки на поставку товару згідно умов договору № 16101.

Окремо щодо наданих позивачем нотаріально засвідчених заяв свідків: ОСОБА_1 від 23.07.2021 зареєстровано в реєстрі за № 6658 та ОСОБА_2 від 27.07.2021 зареєстровано в реєстрі за № 2004, суд зазначає, що обставини, підтвердження яких встановлено у визначеному законом, договором порядку, не можуть бути спростовані чи підтверджені заявами свідків. В даному аспекті, слід зазначити, що показання свідків допускаються для доказування тільки тих обставин, які не можливо довести іншими засобами доказування (принцип допустимості). Так, підтвердження здійснення господарських операцій фіксується первинними документами. У даному конкретному випадку позивачем не надано у відповідності до вимог договору № 16101 документів на виконання спірних господарських, тобто належним чином оформленого акту прийому - передачі товару чи видаткової накладної - підписаних обома сторонами договору.

За встановлених обставин Позивачем не доведено поставку на адресу відповідача: Хмельницька обл., Городоцький р-н, с. Кремінна, вул І. Франка, 6, спірного Товару - Газу вуглеводного скрапленого марок Евро для двигунів внутрішнього згорання (код УКТЗЕД 2711 12 97 00) у кількості 11 406,00 л.

Відтак, позивачем не доведено та судом не встановлено наявності зобов`язань відповідача перед позивачем з оплати спірного товару Газу вуглеводного скрапленого марок Евро для двигунів внутрішнього згорання (код УКТЗЕД 2711 12 97 00) у кількості 11 406,00 л. на загальну суму 130 028,40 грн. ( у тому числі ПДВ) згідно договору поставки № 16101 від 16.10.2019.

За таких обставин суд дійшов переконання про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення з відповідача основної суми борги заявленої позивачем у розмірі 130 028,40 грн.

Щодо вимоги про стягнення інфляційної складової боргу та пені, суд зазначає, що з огляду на встановлення судом відсутності у Відповідача основного зобов`язання, відповідно відсутнє і прострочення такого зобов`язання, що в свою чергу виключає можливість застосування до Відповідача такої міри відповідальності як нарахування інфляційних втрат та пені, що заявлені до стягнення.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, у зв`язку з чим відмову у їх задоволенні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно відсутності підстав для задоволення позову не спростовує.

Судовий збір, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на позивача повністю.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 231, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрогазтрейд" (09111, Київська обл., м Біла Церква, вул. Степана Бандери, 48, код ЄДР 41271768) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоферма Ярос Агро" (01014, м. Київ, вул. Звіринецька, 63, код ЄДР 40865932) про стягнення 148 659,96 грн. боргу - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено 22.12.2021

Суддя Борисенко І.І.