ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2021 р. Справа №907/686/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 (вх.№01-05/3343/21 від 05.10.2021)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 15.09.2021 (суддя Пригуза П.Д.)

у справі №907/686/21

за заявою ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

про банкрутство

за участю представників: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 15.09.2021 заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 повернуто заявнику з доданими до неї документами без розгляду.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржниця звернулась до Західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу скасувати та передати справу до господарського суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2021 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Желіка М.Б., суддів Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, зобов`язано апелянта протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути недоліки апеляційної скарги, а саме надати суду докази сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн. за подання апеляційної скарги або зазначити підстави звільнення від сплати судового збору у відповідності із ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір з наданням відповідних доказів, або подати суду відповідне клопотання з обґрунтуванням наявності підстав, передбачених у ст.8 Закону України Про судовий збір, та наданням відповідних доказів.

25.10.2021 на електронну адресу Західного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про продовження строку на виправлення недоліків.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 задоволено клопотання ОСОБА_1 про продовження процесуального строку та продовжено строк на усунення недоліків апеляційної скарги, встановлений ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.10.2021, до 02.11.2021.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.11.2021, після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 15.09.2021 у справі №907/686/21, розгляд справи призначено на 08.12.2021.

08.12.2021 на електронну адресу суду надійшла заява представника апелянта адвоката Хавіна В.О. про допуск до участі у справі, оголошення перерви та проведення засідання в режимі відеоконференції. У заяві представник апелянта повідомляє суд про те, що не може з об`єктивних причин фізично прибути в приміщення суду для участі в судовому засіданні, призначеному на 08.12.2021 та просить перенести судове засідання на інший день.

В судове засідання 08.12.2021 апелянт явки не забезпечив.

Колегія суддів, розглянувши заяву представника апелянта адвоката Хавіна В.О., ухвалила відмовити у відкладенні розгляду справи, оскільки представник не зазначив з яких саме об`єктивних причин він не може прибути в судове засідання та не надав суду жодних доказів на підтвердження неможливості прибути в судове засідання.

Враховуючи те, що явка представника апелянта в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, апелянт був належним чином та завчасно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у заяві про відкладення розгляду справи представником апелянта не доведено поважності причин неявки в судове засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі апелянта за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Закарпатської області із заявою про відкриття провадження у справі про власну неплатоспроможність, посилаючись на наявність підстав визначених ст.115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 27.08.2021 господарський суд залишив без руху заяву, встановив фізичній особі ОСОБА_1 строк - десять днів з дня вручення цієї ухвали суду на усунення недоліків заяви шляхом подання до суду доказів внесення на депозитний рахунок Господарського суду Закарпатської області 34050,00грн авансування боржником винагороди арбітражному керуючому або - угоду (договір) з арбітражним керуючим про виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією у справі про банкрутство на умовах відстрочення оплати.

14.09.2021 заявниця подала суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, у якій зазначила про неможливість сплати авансування винагороди арбітражному керуючому у зв`язку зі скрутним фінансовим становищем.

Постановляючи оскаржену ухвалу про повернення заяви без розгляду, суд першої інстанції встановив, що заявниця не усунула недоліки заяви у визначений судом строк, що є підставою для застосування ч.4 ст.174 ГПК України.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскаржену ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права.

Так, скаржниця вказує на відсутність можливості сплатити авансовий внесок одноразово на дату звернення з заявою без отримання коштів у фінансових установах, що додатково збільшить суму заборгованості, з огляду на що вона була змушена просити суд звільнити її від сплати винагороди арбітражному керуючому.

Апелянт зазначає, що незадовільний фінансовий стан боржника та відсутність грошових коштів на момент подання заяви про неплатоспроможність не може бути бар`єром щодо доступу до процедур правосуддя. Оскільки питання звільнення від авансування винагороди арбітражного керуючого на національному рівні не вирішене та є прогалиною у законодавстві, скаржник вважає за можливе, за аналогією права, керуватись практикою, яка сформувалась щодо сплати судового збору, а саме щодо можливості звільнення від його сплати.

Покликаючись на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, апелянт звертає увагу, що надмірно великий розмір авансування винагороди керуючому реструктуризацією непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

Окрім того, апелянт покликається на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 19.11.2020 у справі №910/726/20, та зазначає, що питання щодо авансування винагороди арбітражному керуючому повинно вирішуватись в окремому судовому засіданні, із заслуховуванням думки усіх учасників провадження у справі про банкрутство фізичної особи, вже після відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до до приписів ст. 115 КУзПБ фізична особа, має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо: 1) розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати; 2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; 3) ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення; 4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності). До складу грошових вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, яка згідно зі ст.30 КУзПБ становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень (тобто, 34050,00 грн., з урахуванням встановлено місячного прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 в розмірі 2270,00 грн.)

Як вбачається з матеріалів заяви про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 , заявниця не надала доказів авансування винагороди арбітражному керуючому за виконання повноважень керуючого реструктуризацією, натомість, заявила клопотання про розподіл між кредиторами зобов`язання сплатити кошти на відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні вказаного клопотання, оскільки обов`язок боржника авансувати винагороду арбітражного керуючого до звернення з відповідною заявою до суду встановлений Кодексом України з процедур банкрутства і подання доказів авансування є обов`язковою умовою, встановленою ст. 116 цього Кодексу, а клопотання про створення судом і кредиторами фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого може бути розглянуте лише після відкриття справи про неплатоспроможність, законом не передбачено можливості вирішення такого питання на стадії прийняття заяви до розгляду.

У постанові від 19.11.2020 у справі №910/726/20, на правові висновки у якій покликається скаржник, Верховний Суд зазначає, що норми статті 116 КУзПБ не містять положень про можливість розподілити між кредиторами зобов`язання сплатити кошти за відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним повноважень у справі в перші три місяці провадження, та обов`язку для кредиторів щодо створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Положеннями статті 114 КУзПБ передбачено право кредиторів за рахунок власних коштів встановити арбітражному керуючому додаткову винагороду, а не здійснити авансування винагороди арбітражному керуючому.

Зазначене не позбавляє можливості боржника (фізичної особи) укласти угоду з арбітражним керуючим, який погодиться на умовах відстрочення оплати до реалізації майна боржника виконувати повноваження керуючого реструктуризацією у справі про банкрутство цієї особи та відповідного звернення обох осіб (боржника та арбітражного керуючого) до суду про призначення його керуючим реструктуризацією у справу про банкрутство фізичної особи, яке подається разом із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Суд може розглянути подані документи, як альтернативу мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому, та прийняти відповідне рішення про можливість задоволення заяви боржника, дослідивши всю сукупність наданих ним доказів на обґрунтування неплатоспроможності фізичної особи.

Вказані правові висновки також було вірно застосовано судом першої інстанції при постановленні ухвали про залишення заяви без руху.

Відповідно до ч.3 ст.37 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.2 ст.174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.4 ст.174 ГПК України встановлено, що у разі, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Із врахуванням фактичних обставин суд першої інстанції вірно застосував наведені процесуальні норми.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що згідно із ч. 8 ст.174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків, відтак безпідставиними є доводи в частині того, що повернення заяви має наслідком обмеження апелянта в доступі до правосуддя.

Враховуючи наведене, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 15.09.2021 у справі №907/686/21 слід залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст.240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні вимог Фізичної особи ОСОБА_1 (вх.№01-05/3343/21 від 05.10.2021) відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 15.09.2021 у справі №907/686/21 залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287,288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.